номер провадження справи 28/99/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 Справа № 908/2244/20

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи:

за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, місто Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

до відповідача фізичної особи-підприємця Мухамадєєва Руслана Габайдулловича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення грошових коштів

Без виклику представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» з позовом до фізичної особи-підприємця Мухамадєєва Руслана Габайдулловича про стягнення 151.582,98 грн., які складаються з: 67.248,09 грн. 3% річних та 84.334,89 грн. інфляційних втрат.

Позивач в позові зазначав, що рішенням комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕ №16 від 16.08.2017 відповідачу нараховано до стягнення вартість недорахованої електричної енергії у розмірі 1.371.831,73 грн. Нарахування здійснено на підставі Акту про порушення №000342 від 13.07.2017. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.06.2018 у справі №908/1865/17, яке набрало законної сили 12.12.2018, у задоволені позовних вимог ФОП Мухамадєєву Р.Г. до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення, оформленого протоколом №16 від 16.08.2017 відмовлено. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.08.2019 у справі №908/1231/19, яке набрало законної сили 15.10.2019 з ФОП Мухамадєєва Р.Г. стягнуто на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованість за недораховану електричну енергію у розмірі 1.371.831,73 грн. Невиконання відповідачем рішення Господарського суду Запорізької області від 13.06.2018 по справі №908/1231/19, яке набрало законної сили 15.10.2019, стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦК України та звернення з позовом до суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2244/20, присвоєно справі номер провадження 28/99/20, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.с. 45-46).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі № 908/2244/20 від 03.09.2020 відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі, але не пізніше 05.10.2020. Відповідач не скористався наданим законом правом на подання письмового відзиву до суду із зазначенням своєї правової позиції щодо заявленого позивачем позову. Будь-яких заперечень, письмових пояснень з боку відповідача до суду не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

24.09.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 02.11.2020.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 30.10.2020.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами проведеної перевірки засобів обліку електричної енергії об`єктів споживачів у смт. Кирилівка, Якимівського району Запорізької області представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» (далі-позивач) було виявлено порушення п. 5.1, п. 3.1 Правил користування електричною енергією (ПККЕЕ) (самовільне підключення електроустановки до електричної мережі енергопостачальника при відсутності договору) фізичною особою підприємцем Мухамадєєвим Р.Г. (далі-Відповідач), за результатами якої було складено акт про порушення ПКЕЕ №000342 від 13.07.2017.

16.08.2017 відбулось засідання комісії (за участю ФОП Мухамадєєв Р.Г.) з розгляду Акту про порушення №000342 від 13.07.2017, за результатами якого прийнято рішення, оформлене протоколом № 16, вирішено виконати розрахунок недоврахованої електричної енергії до акту №000342 згідно п. 2.5 Методики, термін, за який здійснити нарахування по акту визначити з 12.07.2016 по 13.07.2017 (365 діб), кількість недорахованої електроенергії склала 630.720 кВт.год., кількість недорахованої електричної енергії склала на суму 1.371.831,73 грн.

Згідно абзацу 5 пункту 6.42 Правил користування електричною енергією (що діяли на час виникнення спірних правовідносин), споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до судувпродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовомупорядку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, споживачем (відповідачем по справі) було подано до Господарського суду Запорізької області позовну заяву про визнання недійсним рішення комісії ПАТ «Запоріжжяобленерго», оформленого протоколом №16 від 16.08.2017.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.06.2018 у справі №908/1865/17 (суддя Дроздова С.С.) в позові ФОП Мухамадєєва Р.Г. до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення комісії, оформленого протоколом №16 від 16.08.2017, відмовлено. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2018 та постановою Верховного Суду від 20.03.2019 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У зв`язку з несплатою відповідачем вартості недоврахованої електричної енергії у розмірі 1.371.831,73 грн., яка була нарахована за результатами розгляду Акту про порушення №000342 від 13.07.2017, ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося з позовом до суду про стягнення зазначеної суми.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.08.2019 у справі №908/1231/19 (суддя Зінченко Н.Г.) позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ФОП Мухамадєєва Р.Г. про стягнення вартості недоврахованої електричної енергії у розмірі 1.371.831,73 грн. задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020 апеляційну скаргу ФОП Мухамадєєва Р.Г. на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.08.2019 у справі №908/1231/19 повернуто скаржнику без розгляду.

22.10.2019 на виконання рішення суду у справі №908/1231/19 було видано наказ.

На підставі заяви позивача №173/7юр від 27.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області 28.08.2020 було відкрито виконавче провадження ВП №62902895 з примусового виконання наказу суду від 18.08.2020 у справі №908/1865/17.

Також на підстав заяви ПАТ «Запоріжжяобленерго» №157/7юр від 30.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області 31.10.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60455788 з примусового виконання наказу суду від 22.10.2019 у справі №908/1231/19.

Приймаючи до уваги наявність неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо сплати вартості недоврахованої електричної енергії у розмірі 1.371.831,73 грн., позивач, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, нарахував до стягнення 3% річних та інфляційні втрати.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги щодо стягнення компенсаційних санкцій такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Факт законності та обґрунтованості нарахування ФОП Мухамадєєву Р.Г. вартості недорахованої електричної енергії у розмірі 1.371.831,73 грн. за порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення електроустановки до електричної мережі енергопостачальника при відсутності договору, встановлений судом у справі №908/1895/17.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 12.12.2018 (дата прийняття Центральним апеляційним господарським судом постанови).

Факт порушення відповідачем зобов`язань по своєчасній сплаті оперативно-господарських санкцій у розмірі 1.371.831,73 грн. встановлений судом при розгляді справи №908/1231/19

Зазначене рішення набрало законної сили 15.10.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту.

Отже, факти, встановлені рішеннями Господарського суду Запорізької області по справах №908/1865/17 та 908/1231/19 щодо наявності у відповідача зобов`язання сплатити позивачу оперативно-господарські санкції у сумі 1.371.831,73 грн. за недораховану електричну енергію, повторного доведення не потребують.

Відповідно до практики Верховного Суду невиконання боржником рішення суду (добровільної сплати), яке набрало законної сили, і яким встановлений факт правомірності нарахування оперативно-господарської санкції є підставою для застосування положень ст. 625 ЦК України.

За змістом частини першої статті 193 Господарського кодексу України та частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція Господарського суду Запорізької області збігається з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 914/1033/17, від 20.08.2018 у справі №914/508/17, від 11.08.2018 у справі № 914/1487/17.

Відтак, враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до розрахунку позивача сума 3% річних за період прострочення з 13.12.2018 по 31.07.2020 складають 67.248,09 грн., інфляційні втрати за період прострочення з січня 2019 по червень 2020 (включно) складають 84.334,89 грн.

Позивач початком прострочення грошового зобов`язання зазначає дату постанови Центрального апеляційного господарського суду у справі №908/1865/17, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погодилась з висновками суду першої інстанції щодо правомірності нарахування відповідачу вартості недорахованої електричної

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та додані матеріали, суд дійшов висновку, що надані позивачем розрахунки 3% річних за період з 13.12.2018 по 31.07.2020 та інфляційних втрат за період з січня 2019 по червень 2020 (включно) за неналежне виконання зобов`язань з оплати недорахованої електричної енергії є вірними та виконаними з дотриманням вказаних норм права.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості у сумі 1.371.831,73 грн. суду не надав, про безпідставне або невірне нарахування 3% річних та інфляційних втрат не зазначив, викладені в позові обставини не спростував.

За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 2273,74 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до фізичної особи-підприємця Мухамадєєва Руслана Габайдулловича про стягнення 151.582,98 грн., які складаються з: 67.248,09 грн. 3% річних та 84.334,89 грн. інфляційних втрат задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мухамадєєва Руслана Габайдулловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, місто Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код 00130926, поточний рахунок IBAN НОМЕР_2 в АТ «Метабанк», МФО 313582) 67.248,09 грн. (шістдесят сім тисяч двісті сорок вісім грн. 09 коп.) 3% річних, 84.334,89 грн. (вісімдесят чотири тисячі триста тридцять чотири грн. 89 коп.) інфляційних втрат, 2273,74 грн. (дві тисячі двісті сімдесят три грн. 74 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 жовтня 2020 року.

Суддя О.В. Федорова