ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020м. ДніпроСправа № 904/2467/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В., розглянув спір

за позовом Державної установи "Широківський виправний центр № 75", с. Водяне Широківського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді І К", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 3 437 982,29 грн.

Представники:

від позивача Ніколенко М.Є.

від відповідача Синиченко Ю.В.

СУТЬ СПОРУ:

Державна установа "Широківський виправний центр № 75" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 3 988 924,54 грн., що складають суму заборгованості за договором купівлі-продажу № Г-215 від 19.08.2019, 71 472,78 грн. - річних, 51 930,97 грн. - інфляції грошових коштів.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № Г-215 від 19.08.2019 в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою від 18.05.2020 позовну заяву Державної установи "Широківський виправний центр № 75" залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

03.07.2020 позивачем подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої останнім зменшено позовні вимоги щодо стягнення основного боргу до 2 946 575,39 грн., пені до 400 249,88 грн., річних до 52 796,17 грн., та інфляції грошових коштів до 38 360,85 грн.

Дана заява прийнята судом до розгляду.

Крім того, позивачем подано клопотання, до якого останнім залучено банківську виписку від 12.09.2019 на підтвердження часткової оплати за спірним договором на загальну суму 1 500 000,00 грн. та платіжне доручення № 334 від 23.06.2020 про сплату судового збору в сумі 51 569,74 грн., відсутність яких на момент подання позовної заяви стала підставою для залишення її без руху.

Ухвалою від 08.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.07.2020.

22.07.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника підприємства останнього.

Представник відповідача в підготовче засідання 23.07.2020 не з`явився, на адресу суду повернулось надіслане на юридичну адресу ТОВ "Три Ведмеді І К" поштове повідомлення із ухвалою суду від 08.07.2020 та довідкою із зазначенням причини повернення: неправильно зазначена адреса відповідача.

Ухвалою суду від 23.07.2020 підготовче засідання відкладалося до 07.09.2020, про що сторони повідомлялися належним чином відповідно до статті 242 ГПК України.

У підготовчому засіданні, яке відбулось 07.09.2020, представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення із матеріалами справи та підготовки відзиву на позовну заяву чи зустрічного позову.

Керуючись положеннями статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом частково задоволено клопотання відповідача, було надано час останньому для ознайомлення із матеріалами справи та відмовлено в іншій частині клопотання, у зв`язку з чим продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 07.10.2020 та відкладено підготовче засідання до 30.09.2020, про що постановлено ухвалу суду.

24.09.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на те, що відповідачем не вказано поважних причин пропуску строку на подачу відзиву на позовну заяву, останній залишено судом без розгляду.

30.09.2020 відповідачем подано клопотання про витребування доказів.

У підготовчому засіданні, яке відбулось 30.09.2020, розглянуто вказане вище клопотання відповідача, в задоволенні якого судом відмовлено з огляду на невідповідність останнього положенням статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.10.2020, про що постановлено ухвалу суду.

28.10.2020 представником відповідача через канцелярію суду подано заяву, в якій викладені заперечення щодо позовних вимог.

Крім того, у судовому засіданні 28.10.2020 представник відповідача надавав усні пояснення відповідно до яких заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді І К" не тільки не має будь-якої заборгованості перед позивачем, а навпаки, являється кредитором позивача.

28.10.2020 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар за договором купівлі-продажу.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги є: Договір № Г-215 від 19.08.2019 (а.с. 16-19); специфікація (а.с.20-22); акт прийомки-передачі (а.с. 23-26); рахунок на оплату № 25 від 19.08.2019 (а.с. 27); додаткова угода № 1 від 12.09.2019 (а.с. 28); лист № 75/6-1747 від 01.10.2019 (а.с. 29); лист № 75/6-1950 від 30.10.2019 (а.с. 30); фіскальний чек (а.с. 31); рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/5963/19 (а.с. 32-33); акт обстеження орних земель (а.с. 61-62); довідка (а.с. 64); банківська виписка (а.с. 65).

19.08.2019 між Державною установи "Широківський виправний центр № 75" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді І К" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу предмету незавершеного виробництва у рослинництві № Г-215 (далі Договір).

Згідно з статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність Покупцю, а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у цьому Договорі прийняти та оплатити предмет Договору, а саме: незавершене сільськогосподарське виробництво у рослинництві (біологічні активи соняшнику 2019 року на площі 2661 га, далі - НЗВ), яке розташоване на земельних ділянках, які належать ДУ "Широківський виправний центр (№75)" на праві постійного користування земельними ділянками, посвідчених державним актом та кадастровими номерами, які зазначені у Додатку №1 до цього договору.

Для умов пункту 1.1 Договору сторони прийшли до згоди, що предметом НЗВ у рослинництві є біологічних активи соняшника на земельних ділянках, визначених у Додатку №1 до договору (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 1.3 Договору підписання акту приймання-передачі між сторонами є підставою щодо переходу до покупця права власності на придбане Н3В з набуттям права розпорядження, у тому числі для його подальшого переведення у поточний біологічний актив та доведення вирощуваної рослинницької культури до отримання (збирання врожаю) сільськогосподарської продукції.

За змістом пункту 2.1 Договору базою для визначення мінімально встановленого розміру вартості НЗВ є справедлива вартість визначена продавцем, яка відображена у його бухгалтерському обліку.

Складовими вартості предмету Договору є справедлива вартість визначена продавцем, зазначена у пункту 1.2 Договору, з націнкою у 100% без ПДВ за гектар за домовленістю сторін (п. 2.2 договору).

В пункті 2.3 Договору сторони дійшли згоди про те, що загальна вартість предмету Договору становить 5488924 грн. 54 коп., у тому числі ПДВ 20% - 914820 грн. 76 коп.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що оплата предмету договору проводиться до 05.09.2019 року, на підставі рахунку продавця, складеного згідно з документами, визначеними у розділі 2 цього договору "Ціна та ціноутворення", шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця НЗВ, зазначений у Договорі.

Відповідно до пункту 3.2 Договору внесення змін до обсягу купівлі-продажу, який первинно визначений у договорі, здійснюється шляхом складання відповідної додаткової угоди.

Передача предмету договору здійснюється шляхом укладення акту прийомки-передачі НЗВ (пункт 4.1 Договору).

Згідно з пунктом 4.2 Договору перехід права власності на предмет договору вважається здійсненим після підписання сторонами акта прийомки-передачі НЗВ, протягом 5-ти робочих днів після підписання договору, та передачі Продавцем Покупцю всіх документів, отримання яких останній вважає за необхідне.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що у разі здійснення Продавцем дій або бездіяльності, за наслідками чого будь-яким інтересам Покупця будуть нанесені збитки, відшкодування таких збитків має бути проведене у обсязі, який буде підтверджений документально.

За умовами пункту 6.3 Договору у разі відмови Продавця від передачі предмету договору Покупцеві або у разі порушення термінів виконання договірних зобов`язань (складання актів приймання-передачі, тощо) Покупець має право: вимагати повернення здійсненої оплати у встановлені ним терміни (якщо таке обумовлено договором) (п.п. 6.3.1 Договору).

Відповідно до пункту 7.1 Договору усі спори, які витікають з цього договору, мають вирішуватись шляхом ведення переговорів сторін.

У разі, коли вирішення спорів шляхом ведення переговорів не призвело до позитивних наслідків, їх вирішення передається до господарського суду за місцем знаходження сторони-відповідача (пункт 7.2 Договору).

Всі зміни та доповнення до Договору вносяться шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод (пункт 8.1 Договору).

Одностороння зміна умов Договору або одностороння відмова від нього не допускається (пункт 8.3 Договору).

В пункті 8.4 Договору сторони домовились, що передача будь-яких прав або обов`язків однією стороною будь-якій третій особі без письмового погодження іншої сторони договору, не допускається.

Пунктами 8.5, 8.6 Договору передбачено, що дострокове припинення дії договору допускається тільки за умови отримання на те доброї волі (погодження) обох сторін. У разі невиконання договірних зобов`язань будь-якою із сторін, його дія може бути достроково припинена на вимогу однієї із сторін або за рішенням суду.

До договору сторонами підписано специфікацію по розміщенню незавершеного виробництва - біологічні активи соняшнику (додаток №1), якою визначено найменування біологічних активів соняшнику, номера полів (кадастрові номери земельних ділянок) та їх площу.

У матеріалах справи міститься підписаний сторонами акт прийоми-передачі НЗВ №1 до договору № Г-215 від 19.08.2019 купівлі-продажу предмету незавершеного виробництва, згідно з яким продавцем передано, а покупцем прийнято у власність незавершене виробництво у рослинництві - біологічні активи соняшнику під врожай 2019 року на площі 2661 га, на загальну суму 5488924 грн. 54 коп., у тому числі ПДВ 20% - 914820 грн. 76 коп.

На виконання умов договору продавцем було виставлено покупцеві рахунок на оплату №25 від 19.08.2019 на суму 5488924 грн. 54 коп.

В подальшому сторонами до договору було укладено додаткову угоду №1 від 12.09.2019, якою визначено залишкову вартість предмету договору після часткової оплати, яка становить 3988924 грн. 54коп. (у т.ч. ПДВ 20% - 664820 грн. 76 коп.), та строк її внесення - до 30.09.2019.

За умовами пункту 2 додаткової угоди №1 від 12.09.2019 до Договору Покупець зобов`язаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок Продавця за незавершене сільськогосподарське виробництво у рослинництві (біологічні активи соняшнику 2019 року) не пізніше 30 вересня 2019 року, з 01.10.2019 року буде застосовуватись пункт 6.7 Договору.

Позивач листом від 01.10.2019 за №75/6-1747 повідомив відповідача, що при порушенні строків сплати договір та акт прийоми-передачі НЗВ вважаються недійсними, у зв`язку з чим просив останнього направити до 15.10.2019 представника для розірвання договору і врегулювання інтересів обох сторін або сплатити боргу по договору в повному обсязі.

З огляду на неприбуття представника ТОВ "Три Ведмеді І К" для розірвання договору та несплату боргу, позивач 31.10.2019 надіслав на адресу відповідача лист від 30.10.2019 за №75/6-1950, яким повідомив про дострокове припинення договору № Г-215 від 19.08.2019.

В подальшому, Державна установа "Широківський виправний центр № 75" звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді І К" про розірвання з 30 жовтня 2019 року Договору №Г-215 купівлі-продажу предмету незавершеного виробництва у рослинництві від 19 серпня 2019 року, що було укладено між Державною установою "Широківський виправний центр №75" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді І К".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 по справі № 904/5963/19, яке набрало законної сили 31.03.2020, позов задоволено частково, розірвано Договір № Г-215 купівлі-продажу предмету незавершеного виробництва у рослинництві від 19.08.2019, укладений між Державною установою "Широківський виправний центр № 75" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді І К".

Крім того, судом було встановлено, що на час ухвалення рішення у справі № 904/5963/19 відповідач в повному обсязі розрахунки, за спірним договором, не здійснив.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду справи № 904/2467/20 позивач зазначає, що 12.09.2020 від відповідача на розрахунковий рахунок Державної установи "Широківський виправний центр № 75" надійшли кошти в сумі 1 500 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 65).

Крім того, 20.11.2019, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань та з метою уникнення збитків для позивача, комісією було проведено огляд земельних ділянок, що належить Державній установі "Широківський виправний центр № 75" .

Під час огляду виявлено рослинність соняшнику на загальній площі 489,5 га, про що складено відповідний акт (а.с. 61-62).

Фактично, площа земельних ділянок 489,5 га з рослинністю соняшника була виключена з умов Договору № Г-215 від 19.08.2019, а позивачем самостійно здійснено її обробіток.

Враховуючи, що вартість одного гектару біологічних активів соняшника на земельних ділянках позивача відповідно до умов Договору № Г-215 від 19.08.2019 складала 2 047,70 грн., то від загальної суми грошового зобов`язання слід відняти суму 1 002 349,15 грн. вартість біологічних активів соняшнику на земельних ділянках площею 489,5 га, що самостійно оброблена позивачем.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, заборгованість відповідача за Договором № Г-215 від 19.08.2019 складає 2 946 575,39 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язання щодо оплати товару на суму 2 946 575,39 грн., в строки встановлені в договорі, відповідач не надав, як не надав і доказів такої сплати на момент розгляду даної справи.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості у сумі 2 946 575,39 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 01.10.2019 по 05.05.2020 в сумі 52 796,17 грн. та інфляція грошових коштів з жовтня 2019 по березень 2020 в сумі 38 360,85 грн.

Розрахунок інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, підлягає до примусового стягнення.

Вимоги щодо стягнення річних, підлягають задоволенню частково, з огляду на те, що при здійсненні розрахунку позивачем допущено арифметичну помилку.

Після перерахунку до стягнення підлягають річні за спірний період в сумі 52 712,80 грн.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 6.7 Договору, сторони погодили, що у разі порушення термінів проведення розрахунків (п. 3.1 Договору) та порушення термінів повернення грошових коштів (п. 6.3.1 Договору) сторони самостійно нараховують пеню за прострочення терміну виконання грошового зобов`язання з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, за кожний день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, останнім до стягнення заявлена пеня за загальний період прострочення з 01.10.2019 по 01.04.2020 в сумі 400 249,88 грн.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до роз`яснень, наданих господарським судам у п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Вимоги позивача щодо стягнення пені, підлягають задоволенню частково, з огляду на те, що останнім при здійсненні розрахунку не враховано приписи частини 6 статті 232 Господарського кодексу України (нарахування пені за шість місяців).

Після перерахунку до стягнення підлягає пеня за період прострочення з 01.10.2019 по 31.03.2020 в сумі 398 347,70 грн.

Усні доводи, які відповідач зазначав в судовому засіданні, судом до уваги не приймаються, з огляду на те, що останнім не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження своєї правової позиції.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, саме на Товариство з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді І К", як відповідача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої заперечення, поданими доказами.

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування відповідача, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді І К" (49000, м. Дніпро, вул. Шелгунова, 4; ) на користь Державної установи "Широківський виправний центр № 75" (53734, Дніпропетровська обл., Широківський р-н, с. Водне, вул. Молодіжна, 23; ) 2 946 575,39 грн. (два мільйона дев`ятсот сорок шість тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень 39 коп.) - основного боргу; 398 347,70 грн. (триста дев`яносто вісім тисяч триста сорок сім гривень 70 коп.) пені; 52 712,80 грн. (п`ятдесят дві тисячі сімсот дванадцять гривень 80 коп.) річних; 38 360,85 грн. (тридцять вісім тисяч триста шістдесят гривень 85 коп.) інфляції грошових коштів; 51 539,95 грн. (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот тридцять дев`ять гривень 95 коп.) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 06.11.2020.

Суддя І.Ф. Мельниченко