ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"26" жовтня 2020 р.Справа № 922/3358/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, м. Київ, просп. Академіка Заболотного, 38, офіс 23)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 293997,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (позивач) до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 293997,08 грн.

В обґрунтування звернення із відповідним позовом до суду, позивач зазначає, що договором поруки від 19.05.2010 забезпечується виконання зобов`язання юридичною особою під час здійснення господарської діяльності, по суті таке забезпечення є таким, що виникло у господарській діяльності сторін, зокрема як позивача так і відповідача. На обґрунтування вказаного, позивач посилається на приписи статті 543 ЦК України, згідно якої у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Так, позивачем у позові зазначено, що оскільки у цій справі заявлені однакові позовні вимоги до кожного з відповідачів щодо стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя. Позовні вимоги у цій справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за договором поставки, а тому, на думку позивача ефективний судовий захист прав та інтересів позивача буде можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи, одним судом. Такий розгляд вплине, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних правовідносин. З підстав наведеного, позивачем у позові вказано, що оскільки сторонами основного зобов`язання у даній справі є юридичні особи, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, про що посилається на практику Великої палати Верховного суду викладену у постанові від 13.03.2018 у справі № 415/2542/15-ц, у постанові від 17.04.2018 у справі № 545/1014/15-ц, у постанові від 25.04.2018 у справі № 638/13998/14-ц та зазначає, що оскільки ні відповідач 1 ні відповідач 2, не сплатили заборгованість, що виникла згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК130410/4 від 13.04.2010 р та договору поруки від № б/н від 19.05.2010, позивач за захистом свого права звернувся до господарського суду з даним позовом.

На обґрунтування позовних вимог, до позовної заяви позивачем також долучено копію судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2018 по справі № 643/146/18 щодо стягнення із фізичної особи ОСОБА_1 інфляційних втрат у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поруки. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 по справі № 643/16405/17 про стягнення фізичної особи ОСОБА_1 донарахованого розміру 3 % річних у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням зобов`язання згідно договору поруки б/н від 19.05.2010.

Дослідивши матеріали позовної заяви, Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі за позовною заявою за вих. № 12-1/10 від 12.10.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до ОСОБА_1 про стягнення 293997,08 грн, про що зазначає наступне.

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 р. № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац 2 пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 р. № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

За приписами ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до вимог ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", останнє звернулося до Господарського суду з позовом до ОСОБА_1 .

З дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Суд не приймає посилання позивача на практику Великої палати Верховного суду викладену у постановах від 13.03.2018 по справі № 415/2542/15-ц, від 17.04.2018 по справі № 545/1014/15-ц та від 25.04.2018 по справі № 638/13998/14-ц, оскільки предметом судового розгляду у зазначених вище справ були вимоги про солідарне стягнення заборгованості з юридичної та фізичних осіб, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду зроблені у зазначених справах не можуть бути застосовані у цій справі, де вимога про стягнення 293997,08 грн. викладена виключно до ОСОБА_1 .

У поданій ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" позовній заяві за вих. №12-1/10 від 12.10.2020, у прохальній частині відсутні посилання на солідарне стягнення, а заявлено вимогу про стягнення 293997,08 грн з відповідача як фізичної особи, а тому відсутня істотна вимога щодо множинності боржників, щодо реалізації солідарного обов`язку в частині солідарного стягнення. З урахуванням чого, такий спір за суб`єктивним складом його учасників належить до цивільної юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, суб`єктивний склад сторін у справі № 922/3358/20, суд дійшов до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Водночас Господарський суд зазначає, що розгляд даної справи віднесено до суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства .

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Керуючись ст. 4, 45, п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі № 922/3358/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до ОСОБА_1 про стягнення 293997,08 грн.

2. Повернути позовну заяву та додані до неї документи на 54 арк.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановленні ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами та у строки, визначеними статтями 253-259 ГПК України

Ухвалу підписано 26.10.2020 р.

Суддя Є.М. Жиляєв