РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.10.2020Справа № 910/8842/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" (08700, обл. Київська, м. Обухів, вул. Миру, будинок 13 А; ідентифікаційний код: 36890051)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" (03062, м. Київ, пр-т Перемоги, будинок 67; ідентифікаційний код: 41821770)

про розірвання договору та стягнення 14 000, 00 грн,

Представники сторін:

від позивача: Овчаренко Т.Б.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" про розірвання договору та стягнення 14 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем не було виконано умови договору та відповідно не отримано ліцензію на будівельну діяльність, клас наслідків СС2 на ім`я Комунального підприємства Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд", у зв`язку з чим, позивач й просить розірвати укладений між сторонами договір доручення № 128/18 від 01.08.2028 та стягнути кошти в розмірі 14 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 29.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 09.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.10.2020.

У судовому засіданні 07.10.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 07.10.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018 між Комунальним підприємством Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" (далі - довіритель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" (далі - повірений) був укладений договір доручення № 128/18 за умовами якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов`язання від імені і за рахунок довірителя здійснити комплекс юридичних дій пов`язаних з отриманням на ім`я довірителя ліцензії на будівельну діяльність, клас наслідків СС2, на види робіт згідно переліку визначеного в даному договорі.

За умовами п.1.2. довіритель зобов`язується оплатити роботи повіреного в сумі 20 000,00 грн., при цьому зазначені кошти сплачуються довірителем наступним чином: 14 000,00 грн. до початку виконання робіт, 6 000,00 грн. після прийняття Держкомісією позитивного рішення щодо видачі на ім`я довірителя ліцензії.

Відповідно до п. 3.1. договору повірений зобов`язується виконати доручення довірителя в термін до 30 робочих днів з моменту отримання оплати послуг згідно п. 1.2. цього договору та отримання необхідних для виконання доручення документів.

Як про це вказує позивач, ним 15.08.2018 на виконання обумовлених договірних зобов`язань згідно платіжного доручення № 4224 було здійснено оплату роботи в сумі 14 000,00 грн.

Таким чином, позивач зазначає, що термін виконання доручення сплинув 28.09.2018 року.

Однак, позивач вказує, що відповідачем не було виконано умови договору, ліцензію на будівельну діяльність, клас наслідків СС2, на ім`я позивача не отримано.

19.10.2018 листом № 75 Комунальне підприємство Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" вимагало якнайшвидшого виконання взятих на себе обов`язків.

У зв`язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" зобов`язань, Комунальне підприємство Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" керуючись ст. 611, 615 Цивільного кодексу України 22.08.2019 листом № 85 відмовилося від виконання повіреним його зобов`язань. Також цим листом направлена додаткова угода про розірвання договору доручення № 128/18 від 01.08.2018.

Водночас, відповіді на цей лист Комунальним підприємством Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" не отримано.

Відтак, суд зазначає, що спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, зокрема, не отриманням на ім`я позивача у строк обумовлений договором ліцензії на будівельну діяльність, клас наслідків СС2, у зв`язку з чим й виникла необхідність звернення до суду з позовом, в якому Комунальне підприємство Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" просить розірвати договір № 128/18 від 01.08.2018 та стягнути грошові кошти в розмірі 14 000, 00 грн.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Як встановлено судом вище, 01.08.2018 між Комунальним підприємством Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" (далі - довіритель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" (далі - повірений) був укладений договір доручення № 128/18 за умовами якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов`язання від імені і за рахунок довірителя здійснити комплекс юридичних дій пов`язаних з отриманням на ім`я довірителя ліцензії на будівельну діяльність, клас наслідків СС2, на види робіт згідно переліку визначеного в даному договорі.

Разом з тим, ч. 1-2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, в п. 3.1. договору сторони погодили, що повірений зобов`язується виконати доручення довірителя в термін до 30 робочих днів з моменту отримання оплати послуг згідно п. 1.2. цього договору та отримання необхідних для виконання доручення документів.

Відповідно до п.1.2. договору довіритель зобов`язується оплатити роботи повіреного в сумі 20 000,00 грн., при цьому зазначені кошти сплачуються довірителем наступним чином: 14 000,00 грн. до початку виконання робіт, 6 000,00 грн. після прийняття Держкомісією позитивного рішення щодо видачі на ім`я довірителя ліцензії.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем було виконано обумовлені договором зобов`язання та 15.08.2018 здійснено оплату робіт в сумі 14 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 4224 від 15.08.2018.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що термін виконання доручення сплинув 28.09.2018 року.

Втім, будь яких доказів, щоб свідчили про виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо отримання ліцензії на будівельну діяльність, клас наслідків СС2, на ім`я позивача матеріали справи не містять. Доказів, що вказували б про те, що відповідач приступив до виконання зобов`язань обумовлених договором, матеріали справи також не містять.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься лист № 75 від 19.10.2018 (з доказами його направлення) в якому Комунальне підприємство Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" вимагало від Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" якнайшвидшого виконання взятих на себе договором доручення № 128/18 від 01.08.2018 обов`язків.

Водночас, суд зазначає, що будь які докази реагування з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" на означений вище лист відсутні.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, то за таких підстав суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов`язання, що обумовлені договором № 128/18 від 01.08.2018 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Так, частиною 1 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 188 Господарського кодексу України регламентується порядок зміни та розірвання господарських договорів. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Комунальне підприємство Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" у зв`язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" зобов`язань, керуючись ст. 611, 615 Цивільного кодексу України звернулось листом № 85 від 22.08.2019 (докази направлення наявні в справі) про відмову від виконання повіреним його зобов`язань. Також цим листом направлена додаткова угода про розірвання договору доручення № 128/18 від 01.08.2018.

В п. 7.3. сторони погодили, що договір може бути розірвано шляхом підписання сторонами угоди про врегулювання всіх розбіжностей, у т.ч. і фінансових, котрі можуть виникнути в зв`язку з таким достроковим розірванням.

Водночас, суд вказує, що доказів, щоб свідчили про підписання Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" додаткової угоди про розірвання договору доручення № 128/18 від 01.08.2018 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналогічні положення щодо можливості розірвання договору за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду також містяться у ч. 3 ст. 653 ЦК України та ч. 4 ст. 188 ГК України.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Отже, приписи ст. 651 ЦК України пов`язують можливість розірвання договору у зв`язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу суддівського розсуду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Наведена правова позиція щодо застосування норм ст. 651 ЦК України викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 30.01.2018 у справі № 908/491/17.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 924/522/17.

Суд зазначає, що вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За загальними положеннями ГПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати."

Водночас, суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Як було встановлено судом вище, відповідачем були порушені зобов`язання, що обумовлені договором № 128/18 від 01.08.2018 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України. Зокрема, відповідачем у строк, що визначений в п. 3.1. договору, в саме, в термін до 30 робочих днів з моменту отримання оплати послуг, не було отримано на ім`я позивача ліцензії на будівельну діяльність, клас наслідків СС2.

Отже, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" в обумовлений договором строк зобов`язань, а саме неотримання на ім`я позивача ліцензії на будівельну діяльність, клас наслідків СС2 є істотним порушенням відповідачем умов договору доручення № 128/18 від 01.08.2018.

У зв`язку з чим, вимога позивача про розірвання договору доручення № 128/18 від 01.08.2018 є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, сума збитків, що виникли у результаті прострочення виконання зобов`язань за договором складає 14 000,00 грн які були попередньо сплачені позивачем, відповідно до платіжного доручення від 15.08.2018 № 4224. А відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 14 000, 00 грн також підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" - задовольнити.

2. Розірвати договір доручення № 128/18 від 01.08.2018 укладений між Комунальним підприємством Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ"

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія "ЮСЛ" (03062, м. Київ, пр-т Перемоги, будинок 67; ідентифікаційний код: 41821770) на користь Комунального підприємства Обухівської міської ради "Обухівтеплотрансбуд" (08700, обл. Київська, м. Обухів, вул. Миру, будинок 13 А; ідентифікаційний код: 36890051) грошові кошти в розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 29.10.2020

Суддя Д.О. Баранов