ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
03.11.2020 Справа № 905/1893/20
Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.
про забезпечення позову шляхом накладання арешту на судно «EVGENIA Z», власником якого є SALUTA SHIPPING LIMITED та знаходиться в управлінні за бербоут-чартером компанії «BINARTA CORPORATION», яке знаходиться в акваторії морського порту Маріуполь, шляхом обмеження в його пересуванні в акваторії морського порту Маріуполь та заборони виходу з акваторії морського порту Маріуполь
В обґрунтування заяви вказано, що 12.09.2019 між ТОВ «СРЗ» (надалі - Підрядник, Заявник) та Компанією «BINARTA CORPORATION» (надалі - Замовник, Боржник) укладений договір №0908-1 (надалі - Договір), за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати ремонт (надалі - Роботи) т/х «EVGENIA Z», прапор Камерун, що знаходиться в оренді у Замовника (BAREBOUT CHARTER від 10.03.2015р.), в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором, відповідно до Технічних специфікацій, що є невід`ємною частиною цього Договору.
Компанія «BINARTA CORPORATION» є бербоут-чартерним фрахтувальником Судна відповідно до бербоутного чартеру, кодове найменування: Беркон 2001 від 10.03.2015.
Договір на ремонт Судна був укладений за дорученням власника судна, що підтверджується довіреністю №41 від 01.08.2019.
Зареєстрованим власником судна відповідно до сертифікату про реєстрацію судна № К-25/13/2018 від 04.05.2019 є Компанія SALUTA SHIPPING LIMITED.
Через незалежні від Підрядника причини, до теперішнього часу мета укладеного Договору не досягнута. З 24 січня 2020 р. на Судні відсутня вахта та екіпаж, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції з охорони людського життя на морі SOLAS-74 і фактично судно т/х «EVGENIA Z» є кинутим.
Згідно з п. 1.6. договору датою початку ремонту визначається дата підписання сторонами «Акта приймання судна в ремонт», за умови виконання замовником умов п. 7.1. і п. 7.2. розділу № 7 цього договору. Датою закінчення ремонту вважається дата підписання Сторонами «Акта приймання судна з ремонту».
Для виконання ремонтних робіт, судно було пришвартоване до причалу № 4 ТОВ «СРЗ», де і знаходиться по теперішній час. Але, всупереч умовам договору, замовником не виконуються вимоги п.7.1., п.7.2. розділу 7 Договору.
Так, з боку Замовника до початку робіт не передана підрядникові технічна документація на всі механізми, вузли, конструкції та суднові технічні засоби судна, схеми і обсяги площ, які підлягають фарбуванню згідно з технічною специфікацією, а також спеціалізовані інструменти і штатні пристосування необхідні для виконання робіт, заявлених до ремонту.
Заходи щодо підготовки судна до постановки в ремонт силами замовника, передбачені згідно «Положення про ремонт суден на відомчих ремонтних базах» КНД 31.5.001-96, введеного в дію 01.01.97 р., та згідно НАПБ В.01.028-2004 «Правила пожежної безпеки для суден, які будуються та ремонтуються», виконані не були.
Замовником не підготовлені до ремонту танкери, а саме не проведене їх очищення від мулу, бруду, шламу, іржі, твердих залишків важкого палива. Штат суднових фахівців, в кількості, необхідній для забезпечення життєдіяльності судна, не забезпечений.
Представник замовника, який наділений відповідними повноваженнями, не з`явився для передачі судна в ремонт та підписання Акту приймання судна в ремонт.
В той же час, Судно, весь цей час безпідставно займає місце біля судноремонтного причалу ТОВ «СРЗ», заходи, спрямовані на відновлення технічного стану судна, не проводяться з боку Замовника, зобов`язання за Договором не виконуються.
За даними бухгалтерського обліку, на підставі актів:
-№ 2303898/5 від 04.08.2020 р. на суму 624,24 євро
На виконання умов договору, замовником був здійснений один платіж на суму 5000,00 євро 14.08.2019.
Проведена підрядником досудова претензійна робота із Замовником, не призвела до будь-якого результату.
Статтею 4 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року визначено, що на судно може бути накладений арешт не інакше, як з дозволу суду або відповідного судового органу Договірної Держави, в якій здійснено арешт.
Частиною 2 ст. 6 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року передбачено, що процесуальні норми, що стосуються арешту судна, клопотання про одержання дозволу, згаданого в статті 4, та всіх інших процесуальних питань, що можуть виникнути в зв`язку з арештом, визначаються правом Договірної Держави, в якій арешт був здійснений чи було подано клопотання щодо його здійснення.
Положеннями ч. 2 ст. 8 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року вказано, що судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у статті 1,чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт.
Судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України (ч. ч. 1, 2 ст. 41 Кодексу торговельного мореплавства України).
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 42 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога, зокрема, у зв`язку з постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його.
За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Оскільки, позивач має намір звернутися до суду з позовними вимогами майнового характеру, в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, в таких спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки, позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
У своїй заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на судно «EVGENIA Z», власником якого є SALUTA SHIPPING LIMITED та знаходиться в управлінні за бербоут-чартером компанії «BINARTA CORPORATION», яке знаходиться в акваторії морського порту Маріуполь, шляхом обмеження в його пересуванні в акваторії морського порту Маріуполь та заборони виходу з акваторії морського порту Маріуполь
Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.
Крім того, ТОВ «СРЗ» за текстом заяви про забезпечення позову вказує про проведення претензійної роботи, але доказів проведення такої претензійної роботи, суду, також, не надано.
Як вказує заявник, компанія «BINARTA CORPORATION», що є боржником по оплаті послуги зі стоянки судна не є власником судна, на яке просить накласти арешт заявник, а виступає його орендарем.
Довіреності від власника на управління майном, яка б дозволяла зробити висновок, що орендар наділений правами по відношенню до судна з обсягом відповідальності самим майном по зобов`язаннях орендаря, суду не надано.
У додатках до заяви про забезпечення позову вказано: "копія довіреності від SALUTA SHIPPING LIMITED представнику Молчанову М. №41 від 01.08.2019 р.", але вказаний додаток не був наданий заявником, у зв`язку з чим судом було складено відповідний акт про відсутність документа.
А тому, взагалі не обгрунтована можливість застосування заходів забезпечення позову по зобов`язанням компанії «BINARTA CORPORATION» за рахунок сторонньої особи.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-
Ухвала набрала чинності з моменту її підписання 03.11.2020 року.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня її підписання ухвали до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя О.М. Сковородіна