РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.10.2020Справа № 910/5262/20

за позовом до проКомунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинської районної ради" Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська нафтова-компанія" стягнення 1 196 985, 50 грн
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:Щелков П.С. - представник за довіреністю;
від відповідача:Бардин Б.Я. - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинської районної ради" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська нафтова-компанія" (надалі - відповідач) про стягнення 1 196 985,50 грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 4-2110 від 20.03.2020 про закупівлю товарів за державні кошти.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 13.05.2020 відкрито провадження у справі № 910/5262/20, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.06.2020.

19.06.2020 в підготовчому судовому засіданні суд дійшов висновку про відкладення підготовчого судового засідання на 24.07.2020, а також продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів.

24.06.2020 від позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову відповідно до якої заявник просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 1 196 985,50 грн на користь Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинської районної ради" за неналежне виконання договірних зобов`язань, а також стягнути судовий збір сплачений за подання позовної заяви. При цьому, з огляду на зміст позову вбачається, що фактично, позивачем, шляхом подання даної зави про зміну предмету позову було доповнено прохальну частину позовної заяви пунктом 2, який був відсутній у самій позовній заяві, а тому судом було прийнято дану заяву до розгляду.

23.07.2020 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2020 вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

18.09.2020 від відповідача до суду надійшло клопотання, у якому він просив суд долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву, а також клопотання про поновлення строку розгляду відзиву на позовну заяву.

Між тим, в судовому засіданні, що відбулось 23.10.2020, відповідач усно просив суд не розглядати клопотання про поновлення строку подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим, суд, в силу ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) залишає без розгляду клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву разом із відзивом, які надійшли до суду 18.09.2020.

Поряд із тим, в судовому засіданні, що відбулось 23.10.2020 відповідачем було надано додаткові документи, а саме - зразки бланків дозволів на паливо, дійні протягом 2018 року, а також клопотання про витребування у позивача доказів, а саме - оригіналу договору № 4-2110 від 20.03.2019 року про закупівлю товарів з всіма додатками га специфікацією, оригіналу листа відповіді Керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури на заяву про вчинення кримінального правопорушення від 16.03.2020 за № 875 в.о. директора О. Ткаченко, оригіналів бланків - дозволів по яким працівниками Приватного підприємства "Валентина - 2000" у відпуску пального було відмовлено, оригінали залишків бланків дозволів на відпуск пального та оригіналів актів списання Паливо-мастильних матеріалів за період 2019-2020 років.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до я. 1 ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (ч. 8 ст. 165 ГПК України).

Обґрунтувань щодо неможливості подання клопотання про витребування доказів у встановлений строк з причин, що не залежали від відповідача суду не надано, а відтак, з урахуванням вищевикладеного, клопотання відповідача про витребування доказів, подане в судовому засіданні 23.10.2020 залишаться судом без задоволення.

У судовому засіданні 23.10.2020 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020 між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинської районної ради" (надалі за договором - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейська нафтова-компанія" (надалі за договором - Постачальник) було укладено договір № 4-2110 від 20.03.2020 про закупівлю товарів за державні кошти (надалі - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Постачальник зобов`язується поставити Покупцю ДК 21:2015 код 09240000-3 "Продукти переробки нафти та вугілля" (Бензин та дизельне паливо) (у талонах номіналом 10, 20 літрів), (далі Товари), а Покупець зобов`язується прийняти і своєчасно надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, документи для проведення оплати за такі Товари.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Товар по цьому Додатку постачається Постачальником у наступній кількості - 117000 видатків.

Згідно п. 3.1. Договору, в порядку і на умовах, визначених Договором, Постачальник зобов`язується передати певну кількість Товару у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти пальне та своєчасно надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, документи для проведення оплати за такі Товари.

За умовами п. 3.4. Договору, для отримання Товару від Постачальника представник Покупця - особа, у якої наявний відповідний бланк-дозвіл звертається на АЗС, що належить Постачальнику.

Відповідно до п. 3.6. кінцевий строк, до якого Покупець може отримати Товар та бланком-дозволом. вказаний в самому бланку-дозволі. Бланки-дозволи уcix марок рідких продуктів нафтоперероблення мають термін дії - (один) рік від дати видачі бланка та гарантованим продовженням їх терміну.

За змістом п. 3.7. Договору, у разі необхідності (обмін бланків старого зразку на бланки нового зразку, закінчення терміну дії. тощо) Постачальник забезпечує протягом семи робочих днів, безкоштовний обмін бланків дозволів, талонів рівнозначного номіналу, без врахування коливання ціни - як протягом дії Договору так і протягом продовженого терміну з дня постачання бланків дозволів (талони). 3.7. Право власності на Товар, вказаний у накладній, переходить до Покупця з моменту отримання бланків (талонів) за накладною.

За умовами п. 3.8. Договору, відпуск нафтопродуктів Покупцю здійснюється цілодобово по бланках дозволів (талонах), що е підставою для відвантаження нафтопродуктів з всіх АЗС. що зазначені у п. 3.9. "Заправка автотранспорту" здійснюється відповідно до потреб Покупця.

Відповідно до п. п. 5.1., 5.2., 5.3. Договору, розрахунки за Товар проводяться шляхом оплати Покупцем після передачі Постачальником накладної на оплату Товару. Покупець оплачує Товар шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Розрахунки за кожну партію Товару здійснюються в безготівковому порядку, з відстрочкою платежу до 30 календарних днів.

Пунктом 6.3. Договору встановлено наступні обов`язки Постачальника: (6.3.1.) Забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором; (6.3.2.) Забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом II цього Договору; (6.3.3.) Забезпечити безперервну роботу АЗС і наявність на ній достатньої кількості рідких продуктів нафтоперероблення, для здійснення видачі товару Покупцю (представникам -особам, у яких наявні відповідні бланки-дозволи) у відповідності із зазначеними номіналами та марками пального, за винятком випадків, коли роботу АЗС припинено в наслідок: технічної перерви, технічної аварії, відсутності електроживлення, проведення ремонтно-відновлювальних робіт, поповнення резервуарів Постачальника пальним або дії форс-мажорних обставин.

Пунктом 7.5. Договору визначено, що у випадку порушень будь-яких пунктів Договору, Постачальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 50% від загальної суми Договору.

22.03.2019 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору, за змістом п. п.1, 2 якої, сторони зменшили ціну Договору до 2 432 306, 01 грн та кількість Товару до 98 330 літрів.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов`язковим для виконання сторонами.

В матеріалах справи містяться копії видаткових накладних № 9 від 27.03.2019 на суму 247 900,00 грн, №10 від 09.04.2019 на суму 896 950,00 грн та № 19 від 14.05.2019 на суму 1 249 121,00 грн щодо передачі відповідачем позивачеві товару на загальну суму 2 393 971,00 грн, що були оплачені позивачем відповідно до платіжних доручень № 86 від 10.04.2019 на суму 896 950,00 грн, № 144 від 15.05.2019 на суму 1 249 121,00 грн та № 67 від 28.03.2019 на суму 247 900,00 грн, копії яких також містяться в матеріалах справи.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що станом на день подання позовної заяви, позивач фактично використав 68 160 літрів пального на загальну суму 1 897 763,80 грн, проте, під час звернення до автомобільних заправок, зазначених в п. 3.9. Договору через які здійснювався відпуск пального для автомобільного транспорту позивача, на підставі талонів, проданих відповідачем 04.03.2020, 07.03.2020 та 10.03.2020, з метою отримання оплаченого пального відповідності до умов Договору, представниками АЗС було відмовлено в такому відпуску пального.

Також позивач зазначає, що не розуміючи ситуацію, що склалась, представники позивача неодноразово намагались зв`язатись з директором позивача засобами електронної пошти, телефоном, виїздом за адресою знаходження відповідача, проте керівник всіляко уникав будь-якого контакту. Згодом, у березні 2020 року, позивач письмово звернувся до Приватного підприємства "Валентина - 2000" - підприємства з яким у відповідача укладено договір на постачання нафтопродуктів пред`явнику бланків-дозволів (талонів), з метою отримання офіційних причин відмови у заправці автомобілів позивача листом від 10.03.2020 за вих. №01/03/10 керівник Приватного підприємства "Валентина - 2000" повідомив що відповідач на 10.03.2020 має непогашену заборгованість в розмірі 520 874,89 грн, тому вони і не заправляють автомобілі позивача.

Позивач також зауважив, що у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору відповідачем, що призвело до привласнення та розтрати державного майна або заволодіння ним шляхом зловживанням службовим становищем, позивачем було подане до Києво-Святошинської місцевої прокуратури заяву про вчинення кримінальною правопорушення керівником відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, позивач вказує на те, що через порушення своїх зобов`язань по Договору та договору з Приватним підприємством "Валентина - 2000", відповідач залишив позивача без пального, що призвело до того, що автомобільний транспорт позивача не може виїхати, до неякісного та несвоєчасного надання населенню медичних послуг, до паралізації роботи невідкладної медичної допомоги, що в свою чергу, створило велику соціальну напругу в регіоні та станом на день подання даної позовної заяви, позивач позбавлений можливості заправляти свої автомобілі на АЗС, зазначених в Договорі через порушення відповідачем своїх зобов`язань, у зв`язку із чим, позивач просить суд присудити зі стягнення з відповідача штраф, нарахований на підставі п. 7.5. Договору в сумі 1 196 985,50 грн, в обрахунку від суми Договору, яка становить 2 393 971,00 грн.

З наведеного випливає, що до предмету доказування у даній справі входить встановлення факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе відповідно до умов договору обов`язків, із чим позивач пов`язує стягнення з відповідача штрафу.

Так, згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому статтею 74 ГПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зазначений припис встановлює принцип змагальності стороні, який забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Поряд із тим, за приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи позивача щодо наявності заборгованості відповідача перед Приватним підприємством "Валентина - 2000", з посиланням на лист вказаного підприємства, не свідчать про факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо відпуску відповідачу пального на АЗС згідно умов Договору.

Окрім того, в матеріалах справи відсутній договір поставки нафтопродуктів, про який зазначає Приватне підприємство "Валентина - 2000" у означеному листі, а також докази на підтвердження того, що невиконання вказаним підприємством обов`язків з передачі нафтопродуктів за даним договором мало прямим наслідком неможливість відпуску пального позивачеві за талонами, що були видані відповідачем, при тому що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами сам факт відмов відповідача у відпуску пального. Тобто вказані вище лист Приватного підприємства "Валентина - 2000" в сукупності з доводами позивача не засвідчують факт невиконання відповідачем взятих на себе обов`язків, що визначені в п. 6.3. Договору.

Поряд із тим, посилання позивача на подання до Києво-Святошинської місцевої прокуратури заяви про вчинення кримінальною правопорушення керівником відповідача - також не свідчить про наявність обставин, з якими позивач пов`язує покладення на відповідача відповідальності щодо стягнення штрафу, оскільки в розумінні ч. 6 ст. 75 ГПК України, така заява не є обвинувальним вироком суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили і який є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок.

Відтак, позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами того факту, що відповідачем було порушено взяті на себе зобов`язання щодо відпуску пального на АЗС, що визначені в п. 3.9. Договору, а також не доведено порушення відповідачем будь-яких інших обов`язків, встановлених в п. 6.3. Договору, що у свою чергу є підставою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого пунктом 7.5. Договору, тобто не доведено порушення з боку відповідача прав позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 196 985, 50 грн штрафу, нарахованого у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 4-2110 від 20.03.2020 про закупівлю товарів за державні кошти є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 114, 129, 232, 233, 236, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинської районної ради" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 29.10.2020 року.

Суддя Ю.О. Підченко