СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду

04 листопада 2020 року Справа № 917/1746/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О.. суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.,

Розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України, м. Київ, (вх. №2606 Х/2),

на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 (повний текст складено 12.06.2020) у справі №917/1746/19 (суддя Киричук О.А.),

за позовом Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м. Київ,

до відповідача Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів", м. Полтава,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1.Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, м. Київ,

2.Державної аудиторської служби України, м. Київ,

про стягнення 77174270,34 грн.

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів", м. Полтава,

до відповідача Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м. Київ,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача за зустрічним позовом:

1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Тенденції", м. Нова Каховка, Херсонська область,

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРОС ЛТД", м. Миколаїв,

3.Товариства з обмеженою відповідальністю "БОСТ-ЛОСТ", м. Миколаїв,

4.Товариства з обмеженою відповідальністю "Злато Нива", м. Київ,

5.Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Груп", м. Одеса,

6.Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно Агротрейдинг", м. Київ,

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" про стягнення 77174270,34 грн. заборгованості за договором складського зберігання №1/18-хб від 04.07.2018, у тому числі: 72125486,30 грн. вартості втраченої продукції, 3606274,32 грн. штрафу за порушення строків відвантаження зерна, 1442509,73 грн. штрафу за втрату зерна.

У листопаді 2019 Державним підприємством "Полтавський комбінат хлібопродуктів" подано до суду першої інстанції зустрічний позов, в якому відповідач за первісним позовом просив:

1.Визнати недійсним договір складського зберігання №1/18-хб від 04.07.2018 укладений між ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" в особі Філії "Хлібна база № 88" ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів";

2.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 399 від 17.10.2018;

3.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 662 від 08.11.2018;

4.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 666 від 09.11.2018;

5.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 865 від 10.01.2019;

6.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: №881 від 31.01.2019;

7.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: №888 від 04.02.2019;

8.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 887 від 04.02.2019;

9.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 886 від 04.02.2019;

10.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 896 від 05.02.2019;

11.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: №893 від 05.02.2019;

12.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: №902 від 07.02.2019;

13.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: №898 від 07.02.2019;

14.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: №903 від 08.02.2019;

15.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: №910 від 12.02.2019;

16.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 914 від 12.02.2019;

17.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 915 від 12.02.2019;

18.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 922 від 11.03.2019;

19.Визнати недійсною складську квитанцію, яка була видана на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 921 від 11.03.2019;

20.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000013 від 17.10.2018;

21.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000041 від 08.11.2018;

22.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000042 від 09.11.2018;

23.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000051 від 10.01.2019;

24.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000060 від 31.01.2019;

25.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: №ХБ- 00000064 від 04.02.2019;

26.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000063 від 04.02.2019;

27.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000062 від 04.02.2019;

28.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000068 від 05.02.2019;

29.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000066 від 05.02.2019;

30.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000071 від 07.02.2019;

31.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000070 від 07.02.2019;

32.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ- 00000072 від 08.02.2019;

33.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000075 від 12.02.2019;

34.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000078 від 12.02.2019;

35.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна № 1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № 00000079 від 12.02.2019;

36.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000088 від 11.03.2019;

37.Визнати недійсним правочин, який оформлений трьохстороннім актом приймання-передачі, який був укладений на підставі договору складського зберігання зерна №1/18-хб від 04.07.2018, а саме: № ХБ-00000087 від 11.03.2019.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі №917/1746/19 первісний позов задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 72125486,30 грн. вартості втраченої продукції, 3606274,32 грн. штрафу за порушення строків відвантаження зерна, 1442509,73 грн. штрафу за втрату зерна, 672350,00 грн. витрат по сплаті судового збору; в зустрічному позові відмовлено повністю.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Фонд державного майна України, як особа, яка не брала участь в розгляді справи, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду; рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі №917/1746/19 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги; судові витрати просить покласти на АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

30.09.2020 (через електронну адресу) та 05.10.2020 (поштовою кореспонденцією) на адресу апеляційного суду від АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" надійшли заперечення щодо поновлення строків на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, в яких позивач за первісним позовом зазначив, що: в апеляційній скарзі не зазначено поважних причин пропуску строків на апеляційне оскарження рішення суду; до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору; до апеляційної скарги не додано доказів на підтвердження наявності повноважень у її підписанта.

02.10.2020 на адресу апеляційного суду від ТОВ "Зерно Агротрейдинг" надійшла заява з процесуальних питань, в якій третя особа-6 за зустрічним позовом зазначила про те, що апеляційна скарга не містить доказів сплати судового збору.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі №917/1746/19 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: зазначити причини пропуску строку на апеляційне оскарження та надати належні докази на їх підтвердження (за наявності); докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1115140,50 грн.; докази наявності у В.о. Голови Фонду Єлейко Т.Я. повноважень на підписання апеляційної скарги.

19.10.2020 на адресу апеляційного суду від Фонду державного майна України надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, до якого додано платіжне доручення №1030 від 21.09.2020 про сплату судового збору у розмірі 1008525,00 грн.

30.10.2020 на виконання вимог ухвали суду від 12.10.2020 від Фонду державного майна України надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

До вказаної заяви додано, зокрема платіжне доручення №1166 від 22.10.2020, яке свідчить про сплату судового збору у розмірі 106615,50 грн. за подання Фондом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі №917/1746/19.

На виконання ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судом апеляційної інстанції перевірено зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, та з`ясовано, що Фондом державного майна України сплачено судовий збір за платіжними дорученнями №1030 від 21.09.2020 та №1166 від 22.10.2020 в загальній сумі 1115140,50 грн. у встановленому Законом порядку та розмірі.

До заяви про усунення недоліків додано також наказ Фонду державного майна України №935к від 11.09.2020, з якого вбачається, що на час тимчасової непрацездатності Голови Фонду державного майна України Сенниченка Дмитра Володимировича з 11.09.2020 заступник Голови Фонду Тарас Єлейко (підписант апеляційної скарги) приступив до виконання обов`язків Голови Фонду. Підставою для виконання таких обов`язків є наказ Фонду державного майна України з кадрових питань (особового складу) від 07.09.2020 №893к "Про тимчасове підпорядкування підрозділів апарату Фонду державного майна України та розподілів функціональних обов`язків між керівництвом Фонду".

За таких обставин, колегією суддів встановлено, що Фондом державного майна України підтверджено належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 76 77 ГПК України наявність у В.о. Голови Фонду державного майна України Тараса Єлейко повноважень діяти від імені юридичної особи (органу державної влади) на умовах самопредставництва, визначених у ч. 4 ст. 56 ГПК України.

Розглянувши додане до заяви про усунення недоліків клопотання Фонду державного майна України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі №917/1746/19, суд встановив наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 254 ГПК України передбачено можливість оскарження рішення суду особою, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено 02.06.2020, а його повний текст складено 12.06.2020, відтак, останній день для подання апеляційної скарги на вказане судове рішення - 02.07.2020.

Водночас, пунктом 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", зокрема, встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, строк, наданий скаржнику для подання апеляційної скарги продовжений відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, є таким, що закінчився 06.08.2020 як визначено наведеними законодавчими положеннями.

Апеляційна скарга на вказане судове рішення відповідно до штампу відділення поштового зв`язку "Укрпошта" здана для відправлення 21.09.2020, тобто з пропуском процесуального строку, встановленого для її подання.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом його прав.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) Суд дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження рішення без наведення відповідних причин, порушують принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 ст. 6 Конвенції.

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

В клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження апелянт просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі №917/1746/19 Фонд не отримував, оскільки не був залучений до участі у справі, а також не брав участь у судовому розгляді справи, та представник Фонду не був присутній під час оголошення вступної та резолютивної частини оскаржуваного судового акту. Про прийняте місцевим судом рішення апелянту стало відомо в процесі моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, у зв`язку з чим Фонд не мав можливості подати апеляційну скаргу своєчасно.

Скаржник зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства, зокрема Закону України "Про Фонд державного майна України" на Фонд не покладено обов`язку щоденного моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень та у зв`язку з тим, що Фонд не брав участі у судовому розгляді справи №917/1746/19, представник Фонду об`єктивно не мав можливості подати апеляційну скаргу в межах строку, встановленого процесуальним законодавством.

Крім того, заявник апеляційної скарги вказує, що у зв`язку із запровадженням в Україні карантинних та протиепідемічних заходів значна кількість працівників ФДМУ, в тому числі Управління документального забезпечення та контролю Фонду, перебували на дистанційній роботі, що стало значною перешкодою для вчасного направлення апеляційної скарги. Зазначені доводи підтверджені копіями наказів ФДМУ від 22.05.2020, від 22.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, якими, окрім іншого, у зв`язку із введенням карантину переведено працівників Фонду на дистанційну роботу.

За таких обставин, взявши до уваги, що Фонд державного майна України не є учасником справи №917/1746/19, зважаючи на те, що скаржник обґрунтував, що не знав, оскільки не отримував поштову кореспонденцію, та був обмежений в можливості знати про існування оскаржуваного рішення суду першої інстанції через запровадження в Україні карантинних та протиепідемічних заходів, а також надав суду належні, допустимі і вірогідні докази на підтвердження наведеного ним обґрунтування, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги заперечення АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" проти відкриття апеляційного провадження, з наступних підстав.

Що стосується аргументів про те, що судом першої інстанції не вирішувалось питання про права та обов`язки Фонду, що є наслідком закриття апеляційного провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, суд зазначає наступне.

За приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Так, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому ст. 254 ГПК України, повинна довести, наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Слід враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17).

Разом з тим, п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності ст.ст. 258, 259 ГПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Якщо ж при цьому судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та, що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

За таких обставин, виходячи з аналізу наведених норм, колегія суддів вважає, що встановлення обставин щодо ухвалення судом рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, можливе тільки після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою такої особи. В той же час питання про наявність або відсутність вирішених прав, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участь під час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційним судом буде вирішено в судовому засіданні після заслуховування думки сторін та дослідження обставин спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 14.08.2019 у справі №62/112, а також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13.09.2019 у справі № 916/914/19.

Відносно аргументів АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про відсутність у Фонду будь-яких перешкод для своєчасного звернення з апеляційною скаргою з тих підстав, що оскаржуване рішення оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 22.06.2020, у зв`язку з чим наведені скаржником підстави для поновлення строку не є поважними, судова колегія зазначає таке.

Як вже зазначалось, Фонд державного майна України звернувся з апеляційною скаргою як особа, яка не брала участі у справі, та вважає, суд першої інстанції вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Судові рішення відповідно до ч. 10. Ст. 242 ГПК України вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується що Фонд не приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та не отримував копії процесуальних документів у справі №917/1746/19, а отже, в даному випадку скаржник взагалі не був обізнаний про існування зазначеного судового спору та не міг завчасно передбачити порушення його прав (у випадку їх наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

При цьому на Фонд державного майна України не покладено чинним законодавством обов`язок здійснювати моніторинг щодо існування судових проваджень, у яких він може виступати учасником судового процесу.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує невеликий проміжок часу (з 06.08.2020 по 21.09.2020, в який, зокрема діяли карантинні обмеження) із дня закінчення перебігу строків на апеляційне оскарження по дату звернення Фонду з апеляційною скаргою.

Також про об`єктивність причини несвоєчасного звернення з апеляційною скаргою свідчать надані Фондом докази, зокрема наказ ФДМУ №871 від 22.05.2020 про організації роботи апарату Фонду державного майна України в період дії карантину, відповідно до якого в період з 22.05.2020 по 31.10.2020 (з наказами ФДМУ про продовження дії наказу №871 від 22.05.2020 ) працівникам Фонду надано дозвіл на виконання роботи із застосуванням електронних комунікацій і технологій у віддаленому доступі поза межами адміністративних будівель Фонду за місцем проживання, тощо.

Враховуючи, викладене, колегія суддів приходить до висновку про поважність причин пропуску зазначеного строку, та вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі №917/1746/19, а також з метою завчасного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, визнає можливим відповідно до ст.ст. 267, 268 ГПК України, призначити справу до розгляду.

Керуючись ст.ст. 119, 234, 258, 262, 263, 267, 268 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1.Поновити Фонду державного майна України строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі №917/1746/19.

2.Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі №917/1746/19.

3.Встановити учасникам справи строк до 20.11.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження.

4.Призначити справу до розгляду на "07" грудня 2020 р. о 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №105.

5.Рекомендувати учасникам справи на період карантинних заходів та етапів послаблення протиепідемічних заходів всі необхідні документи надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду (https://eag.court.gov.ua), через особистий кабінет в системі "Електронний суд", факсом або дистанційними засобами зв`язку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза