ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року м.Дніпро Справа № 904/4361/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

суддів Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.,

секретар судового засідання Охота В.В.,

Представники сторін:

від позивача: Вагнер Д.В., посвідчення №4996 від 28.02.2001 р., адвокат;

інші представники сторін в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 (повне рішення складено 27.11.2019; суддя Ліпинський О.В.) у справі № 904/4361/19

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Технологічного коледжу, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення вартості безпідставно набутого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Технологічного коледжу про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 7,0 тис.м3, а також стягнення вартості безпідставно набутого майна у розмірі 46777,78 грн.

Позов мотивований здійсненням відповідачем безпідставного відбору 7,0 тис.м3 природного газу за відсутності у відповідача постачальника природного газу. Враховуючи факт набуття відповідачем без достатньої правової підстави належного позивачу природного газу об`ємом 7,0 тис.м3, останній звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про застосування до відповідача положень статей 1212,1213 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі № 904/4361/19 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване отриманням спірного об`єму природного газу на підставі укладеного 09.03.2016 Технологічним коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету з Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» договору на постачання природного газу у січні-березні 2016 року, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо безпідставного відбору з газотранспортної системи 7,0 тис.м3 природного газу у січні 2016 року.

Місцевий господарський суд зазначив, що позивач не довів відсутності у відповідача правових підстав на відбір природного газу у січні 2016 року, тому відмовив у задоволенні вимог, обґрунтованих положеннями статей 1212 та 1213 Цивільного кодексу України, щодо стягнення вартості 7,0 тис.м3 природного газу у розмірі 46777,78 грн та про повернення в натурі природного газу у зазначеному об`ємі.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі № 904/4361/19 та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням місцевим господарським судом обставин справи, внаслідок чого ухвалене необґрунтоване рішення. Скаржник не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що укладення Технологічним коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету з Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз» договору на постачання природного газу свідчить про його відбір на достатніх правових підставах, оскільки наявність такого договору не спростовує факту безпідставного відбору природного газу відповідачем за умови відсутності актів приймання-передачі, тому що право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Скаржник зазначає, що у січні 2016 року відповідачу не було подано природний газ до газотранспортної системи, тому відбір 7,0 тис.м3 природного газу здійснений ним з обсягів природного газу належного позивачу, придбаного останнім за результатами проведення публічних закупівель та поданих до газотранспортної системи на виконання функцій оператора ГТС. На думку скаржника, відсутність актів приймання-передачі природного газу відповідно до умов укладеного між Технологічним коледжем Дніпропетровського державного аграрно- економічного університету з Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз» договору свідчить про відбір належних Акціонерному товариству «Укртрансгаз» 7,0 тис.м3 природного газу без достатньої правової підстави, що є підставою для застосування до відповідача положень статей 1212,1213 Цивільного кодексу України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрного університету заперечило проти її доводів, просило залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Відповідач зазначає, що відбір 7,0 тис.м3 природного газу здійснено ним у січні 2016 року за наявності достатніх правових підстав, що підтверджується укладеним з Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» договором поставки природного газу № 80/16-ТЕ-4 від 09.03.2016.

Враховуючи, Технологічний коледже Дніпропетровського державного аграрно- економічного університету уклало з Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» договір про постачання природного газу, зокрема у січні 2016, відповідач заперечує аргументи скаржника щодо несанкціонованого відбору спірного об`єму природного газу. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач вважає, що позивач не має права вимагати відшкодування вартості безпідставно набутого майна, оскільки ним не доведено факту відбору відповідачем 7,0 тис.м3 природного газу у січні 2016 року без достатньої правової підстави.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» у відзиві підтримало доводи апеляційної скарги, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, посилаючись на укладену з відповідачем 31.03.2016 додаткову угоду № 1 до договору від 29.01.2016 № 80/16-ТЕ-4, відповідно до якої обсяг постачання природного газу у січні 2016 є нульовим, тому постачальник у зазначений період не здійснював постачання природного газу відповідачу. Третя особа вважає, що місцевий господарський суд вийшов за межі доказування у справі, здійснивши висновки про обов`язок третьої особи перед відповідачем щодо постачання природного газу.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Чус О.В. (доповідач), суддів Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В. поновлено строк на апеляційне оскарження і відкрито провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі № 904/4361/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2020 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Розгляд апеляційної скарги у справі № 904/4361/19 призначений на 26.03.2020 не відбувся, у зв`язку з встановленням постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на території України карантинних заходів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2020 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі № 904/4361/19 призначений на 11.06.2020. по справі оголошувалися перерви.

25.08.2020 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В. по справі здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Чус О.В., суддів Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М. Зазначеною колегією справу прийнято до свого провадження.

У судовому засіданні 15.10.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Публічне акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» (змінено тип товариства на «Акціонерне товариство») (продавець) 27.04.2015 уклало з Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (покупець) договір № -ВТВ про закупівлю природного газу, відповідно до умов пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» передало, а Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» прийняло у січні 2016 року для забезпечення покриття витрат та виробничо- технологічних витрат природний газ загальним об`ємом 315477,361 вартістю ,82 грн.

Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (споживач) 09.03.2016 уклало з Публічним акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» (змінено тип товариства на «Акціонерне товариство») (постачальник) договір № 80/16-ТЕ-4 постачання природного газу, за пунктом 2.1 якого постачальник передає споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 17 тис.м3, зокрема, 7 тис.м3 у січні 2016 року.

У пункті 3.4 зазначених договорів визначено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачу у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до звіту Акціонерного товариства «Дніпрогаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016 року, Технологічним коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету з газотранспортної системи у січні 2016 року відібраний природний газ об`ємом 7,0 тис.м3.

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу за відсутності споживача в Реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Згідно з розділом 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

Матеріалами справи підтверджено укладення Технологічним коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету з Публічним акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» договору на постачання природного газу у спірний період.

Умовами укладеного відповідачем з Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» договору передбачено, що відповідач мав отримати природний газ, зокрема, у січні 2016 року загальним об`ємом 7,0 тис.м3.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постачальником природного газу у період січня 2016 року для Технологічного коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету є Акціонерне товариства «НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до п. 1.1. та п.1.2 постачальник (ПАТ «національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язується передати у власність споживачу (Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету) у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню ( а.с.-36)

Пунктом 3.4 вказаних договорів, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1064-р від 07.10.2016 «Про деякі питання опалювального сезону 2015/16 року» постачальники природного газу були зобов`язані забезпечити безперебійне постачання природного газу теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям для початку та проходження опалювального сезону. для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2015/16 року (опалювальний сезон) покладений обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними.

Отже, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на підставі спеціального підзаконного нормативного акту, яким є розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 № 1064-р «Про деякі питання опалювального сезону 2015/16 року», було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам.

Таким чином, за наявністю в спірний період укладених між Технологічним коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» договору про постачання природного газу для виробництва теплової енергії, а також існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку видати номінації відповідно до вказаного договору, споживання відповідачем у січні 2016 року природного газу в обсязі 7,0 тис.м3 не можна вважати несанкціонованим відбором.

При цьому апеляційний господарський суд враховує, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на підставі спеціальних підзаконних нормативно-правових актів, якими є Положення та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 № 1064-р «Про деякі питання опалювального сезону 2015/16 року», було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам, і це є обов`язком ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а не правом (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 926/680/17, від 21.03.2018 у справі № 911/656/17 та від 04.08.2018 у справі № 922/4187/17).

Враховуючи встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Компанією своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача Компанією номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Водночас, вказівка у розпорядженні на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17 та від 05.03.2019 у справі № 923/351/18).

Посилання скаржника на відсутність в матеріалах справи актів приймання-передачі природного газу, підписаних Технологічним коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету на виконання вищенаведених договорів постачання природного газу з Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України», як на обставину несанкціонованого відбору газу, є довільним тлумаченням Кодексу газотранспортної системи, оскільки положенням пункту 5 глави 1 розділу І цього Кодексу надано визначення поняття несанкціонованого відбору природного газу, яке не ґрунтується на наявності чи відсутності у споживача актів приймання-передачі природного газу.

Крім того відсутність актів приймання-передачі природного газу за наявності договорів на його поставку не може свідчити про невиконання обов`язку поставки цього газу відповідачу у січні 2016 року, оскільки видача номінацій теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, і поставка природного газу виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам є обов`язком Акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України», а не правом.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи третьої особи на відсутність правових підстав з поставки природного газу відповідачу у січні 2016 року, які ґрунтуються на умовах додаткової угоди від 31.03.2016, якою на січень 2016 року не передбачено поставка природного газу споживачу, оскільки додаткова угода № 1 від 31.03.2016 укладена до договору від 29.01.2016 № 80/16-ТЕ-4, в той час як поставка природного газу у спірний період вже відбулася. Різна дата копій примірників договору № 80/16-ТЕ-4, які надані відповідачем та третьою особою, на вирішення спору по суті не впливає, оскільки предметом розгляду даної справи є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Крім того, позивач доводив наявність права власності на спірний обсяг газу наявним у справі договором № -ВТВ про закупівлю природного газу від 27.04.2015 року, що був укладений між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз» ( а.с.-7-11) та актами приймання передачі природного газу від 31.01.2016 року (а.с.- 12,13). При цьому п.2.1. зазначеного договору передбачена передача газу з квітня по грудень включно 2015 року. Тобто, вказаним договором не було передбачено обсяги поставки газу у січні 2016 року.

Згідно з частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: - набуття або збереження майна, це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути з її володіння; - мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; - обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесені зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Надавши оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам, встановивши, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність умов, що є правовою підставою для застосування статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України, зокрема обставин набуття позивачем права власності на спірний обсяг газу у січні 2016 року, обставин безпідставного набуття відповідачем спірного газу, доказів наявності у відповідача такого газу в натурі станом на дату розгляду справи, що є власністю позивача, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набутий природний газ в обсязі 7,0 тис.м3 і стягнення вартості безпідставно набутого майна у сумі 46777,78 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі № 904/4361/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі № 904/4361/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.10.2020.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв