ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Черкаси справа № 925/810/20

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1

до Приватного акціонерного товариства Уманьгаз, Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 19

про стягнення 7667333,53 грн заборгованості та нарахувань за послуги балансування обсягів газу,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Уманьгаз про стягнення 7667333,53 грн за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015, з яких:

5866314,92 грн заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу,

554984,15 грн 3% річних,

1246034,46 грн інфляційних втрат,

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 червня 2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

13.07.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Заперечення відповідача мотивовані тим, що відповідач не міг самостійно впливати на порядок оплати послуг з балансування обсягів природного газу, що надавались йому позивачем на підставі укладеного ними договору, оскільки такі послуги погашались виключно за рахунок бюджетних коштів у вигляді субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій та компенсацій населенню, які мають цільовий характер використання та окремий порядок перерахування, встановлений Порядками №20 та №256.

Окрім того, відповідач посилається на те, що позивач не дотримувався порядку і строків оформлення наданих послуг балансування, порушив п. 9.2 Договору, що призвело до збільшення вартості послуг.

Підготовче засідання у справі призначено на 11:00 год. 23.07.2020.

23.07.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач проти доводів відповідача заперечив, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 23.07.2020 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 11:00 год. 18.08.2020.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.08.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу в судове засідання для розгляду по суті на 11:00 год. 15.10.2020.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи судом.

Участі своїх представників у судовому засіданні не забезпечили.

До дня судового засідання позивач та відповідач надіслали до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю забезпечити явку своїх представників. Додаткових документів не надано.

Проте суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами без участі представників сторін.

Позивач не змінив підставу чи предмет спору.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Адреси сторін в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності сторонами відповідає адресам, що вказані в реєстраційних документах сторін та у витягах з ЄДР.

Інших доказів сторонами не подано.

В судовому засіданні 15.10.2020 підписані вступна та резолютивна частини судового рішення без його проголошення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Оператор Позивач по справі) та Публічним акціонерним товариством «Уманьгаз» (Замовник Відповідач по справі), було укладено договір транспортування природного газу № (далі Договір, а.с. 6-11).

Відповідно до п. 2.1. Договору Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких Послуг.

Відповідно до п. 2.2. послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору (п.2.4).

Відповідно до п. 2.5 Договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Відповідач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги н умовах, зазначених у Договорі (п. 2.6 Договору).

Позивач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Відповідно до п. 9.1 Договору, у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за місяцем споживання, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу за послуги балансування.

Згідно з п. 11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та розділу ІХ цього Договору.

Позивач до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п.9.4 Договору).

На виконання умов Договору Позивач (як Оператор ГТС) здійснив процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу:

в січні в обсязі 668,769 тис. куб.м,

в лютому в обсязі 639,879 тис. куб.м,

в квітні в обсязі 187,037 тис. куб.м,

в червні 2018 року в обсязі 69,865 тис. куб.м.

У зв`язку з тим, що місячний небаланс, який виник у відповідача та не був врегульований ним у строк до 12-го числа наступного місяця, позивачем було врегульовано за рахунок надання відповідачу природного газу в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованих обсягів природного газу, вартість яких у січні, лютому, квітні та червні 2018 року складає 19265374,67 грн, про що позивачем в порядку п. 11.4 Договору та згідно з п. 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС було оформлено односторонні акти про надання таких послуг:

№01-18--БАЛАНС від 31.01.2018,

№02-18--БАЛАНС від 28.02.2018,

№04-18--БАЛАНС від 30.04.2018,

№06-18--БАЛАНС від 30.06.2018, що були надіслані відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами позивача:

№TSOВИХ-18-356 від 14.02.2018,

№TSOВИХ-18-669 від 14.03.2018,

№TSOВИХ-18-1228 від 14.05.2018,

№TSOВИХ-18-1832 від 13.07.2018.

Отримання таких документів відповідачем підтверджується доказами їх надсилання та вручення (а.с. 19-45).

Відповідно до п. 9.4. Договору та п. 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС у відповідача з моменту отримання ним вказаних документів (актів, рахунків та звітів) виникли зобов`язання здійснити оплату послуг балансування у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Проте, відповідач порушив встановлені Договором строки платежу, та здійснив лише часткову оплату наданих послуг і зобов`язаний сплатити позивачу заборгованість в розмірі 5866314,92 грн.

Окрім того, на підставі п. 13.1 Договору та ст. 536 ЦК України позивачем нараховано відповідачу та заявлено до стягнення 554984,15 грн 3% річних та 1246034,46 грн інфляційних втрат.

Несвоєчасне виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення суми боргу, 3% річних та інфляційних втрат з Відповідача.

Відповідач вимоги заперечив та вказав на відсутність своєї вини, оскільки затверджені тарифи не відповідають ринковим витратам, вказав, що позивачем не був дотриманий порядок і строки оформлення наданих послуг балансування.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Сторони за договором (Позивач та відповідач) є самостійними юридичними особами та суб`єктами господарювання на ринку послуг в Україні, що підтверджено витягами з ЄДРПОУ. Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ «Укртрансгаз» зазначило, що позивачем - як оператором ГТС - було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу за січень, лютий, квітень та червень 2018 року.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому кодексом ГТС, позивач (як оператор газотранспортної системи) надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 19265374,67 грн.

Взаємовідносини між позивачем та відповідачем у спірний період регулювались Кодексом газотранспортної систем, що затверджений постановою №2493 від 30 вересня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення заборгованості за неналежне виконання відповідачем договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року у виді утворення небалансу газотранспортної системи (далі - Договір).

29.11.2017 сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору (а.с. 13-14).

20.12.2017 сторонами було укладено Додаткову угоду №2 (а.с. 15).

Послуги, які можуть бути надані відповідачу за цим Договором, є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (п. 2.3 Договору).

Передумовою надання послуг балансування є наявність у відповідача негативного місячного небалансу, що не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця.

Позивачем - як Оператором ГТС - було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу у період 2018 року:

в січні в обсязі 668,769 тис. куб.м.,

в лютому в обсязі 639,879 тис. куб.м.,

в квітні в обсязі 187,037 тис. куб.м.,

в червні в обсязі 69,865 тис. куб.м.

Обсяги небалансів підтверджуються Звітами по точках входу/виходу замовника, актами надання послуг балансування обсягів природного газу за січень, лютий, квітень та червень 2018 року (а.с. 20-42).

Позивач є спеціалізованим підприємством та ліцензованим оператором газотранспортної системи ? суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.19 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», ліцензія на здійснення такої діяльності серія АЕ №194511 від 28 лютого 2013 року).

Умови, за яких надаються послуги балансування, визначені в п.п. 2 п. 7 глави 3 Розділу XІV Кодексу ГТС, згідно з яким негативний місячний небаланс, що виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Кодексом ГТС на позивача, як оператора ГТС, покладено обов`язок здійснення фізичного балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме: необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Якщо замовник послуг транспортування відбирає з газотранспортної системи природний газ в обсягах більших, ніж ним були подані до системи, позивач для забезпечення фізичного балансування здійснює комерційне балансування, яким є діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Для фізичного балансування, а саме забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, позивач у випадку виявлення різниці між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (небаланс), здійснює комерційне балансування, завдяки якому відновлюється співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі.

Небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації. Для виявлення у газотранспортній системі небалансів обсягів природного газу позивач здійснює алокацію - віднесення оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників. При здійсненні алокації оператор ГТС використовує в т.ч. фактичні дані стосовно обсягів природного газу, які були передані через точку виходу з газотранспортної системи до суміжних систем - інших газотранспортних систем, газорозподільних систем, газосховищ, установок LNG, систем суміжного газовидобувного підприємства, інших систем, що мають фізичне з`єднання з газотранспортною системою (п. 5 глави 1 Розділу 1 Кодексу ГТС).

Алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV Кодексу ГТС (п. 1 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується на:

- даних номінацій/місячних номінацій/реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу;

- даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи;

- даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача;

- даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом (п. 2 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації (п. 3 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць (п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (п. 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з п. п. 1-3 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

За твердженням позивача, за результатами здійснення процедури алокації обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у період 2018 року:

в січні в обсязі 668,769 тис. куб. м.,

в лютому в обсязі 639,879 тис. куб. м.,

у квітні в обсязі 187,037 тис. куб. м.,

у червні в обсязі 69,865 тис. куб. м.

Обсяги небалансів підтверджуються Звітами по точках входу/виходу замовника, актами надання послуг балансування обсягів природного газу за січень, лютий, квітень та червень 2018 року (а.с. 20-42).

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 19265374,67 грн.

Відповідно до умов Договору та Кодексу ГТС позивачем було складено односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до них із розрахунком вартості послуг балансування та рахунками на оплату послуг (а.с. 21-42).

Як встановлено судом, супровідними листами з доданими документами позивач належно повідомив відповідача про надання йому послуг балансування для врегулювання наявних у нього негативних місячних небалансів з наданням відповідних актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунків вартості до таких актів та рахунків - супровідні листи позивача:

№TSOВИХ-18-356 від 14.02.2018,

№TSOВИХ-18-669 від 14.03.2018,

№TSOВИХ-18-1228 від 14.05.2018,

№TSOВИХ-18-1832 від 13.07.2018.

Отримання таких документів відповідачем підтверджується доказами їх надсилання та вручення (а.с. 19-45).

З моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точкам входу/виходу відповідача у останнього згідно з п. 9.4 Договору та п.4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання з оплати таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Відповідно до п. 9.4 Договору позивач (оператор) до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу (замовнику) на електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Відповідач у відзиві на позов визнає, що надіслані позивачем документи були отримані ним:

Розрахунок та рахунок-фактуру за січень 2018 року позивач направив 19.02.2018 (отримане відповідачем 21.02.2018);

Розрахунок та рахунок-фактуру за лютий 2018 року позивач направив 20.03.2018 (отримане відповідачем 29.03.2018);

Розрахунок та рахунок-фактуру за квітень 2018 року позивач направив 17.05.2018 (отримане відповідачем 22.05.2018);

Розрахунок та рахунок-фактуру за червень 2018 року позивач направив 19.07.2018 (отримане відповідачем 24.07.2018) (а.с. 81).

Відповідач у відзиві на позов стверджує, що позивач порушив порядок і строки надіслання відповідачу розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур у спірному періоді.

Проте, як встановлено судом вказане твердження не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується наступним.

Відповідно до п. 19.2 Договору будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим Договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому Договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі Сторони або у погоджених Сторонами випадках направлено електронною поштою.

Таким чином, направлення позивачем Актів наданих послуг балансування обсягів природного газу, рахунків фактури та розрахунків вартості послуг балансування за спірний період поштовим відправленням - відповідає умовам Договору № від 17.12.2015.

Відповідно до п. 19.4 Договору на вказану для обміну інформацією адресу електронної пошти відповідача позивачем було направлено всі документи, про що відповідач був обізнаний (у матеріалах справи містяться скріншоти електронного відправлення, а.с. 129-131).

Таким чином, Акти за послуги балансування були вчасно складені та направлені позивачем відповідачу на його електронну пошту, вказану в Договорі: за січень 2018 14.02.2018, за лютий 2018 14.03.2018, за квітень 2018 14.05.2018, за червень 2018 13.07.2018.

Окрім того, у відзиві на позов відповідач стверджує, що позивачем не було дотримано встановленого законодавством та умовами Договору порядку врегулювання небалансу.

Вказане твердження спростовується матеріалами справи та не відповідають дійсним обставинам справи.

Так, відповідач зазначає, що Акти надання послуг балансування обсягів природного газу складено позивачем після спливу встановленого законодавством та умовами Договору строку для самостійного врегулювання відповідачем небалансу.

Оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця окремо як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць (п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (п. 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Відповідно до п. 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів:

1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов`язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання;

2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Відповідно до п. 9.1 Договору, у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Саме через невиконання відповідачем обов`язку з врегулювання місячного небалансу до 12 числа кожного наступного місяця у спірних періодах, позивачем в порядку, визначеному Кодексом ГТС та Договором надано природний газ Відповідачу в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Строк оплати за послуги балансування відраховується з моменту отримання відповідачем відповідного акту про надання таких послуг та інших документів (п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

Щодо тверджень відповідача про неправильне застосування позивачем при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації 1.2.

Відповідач вважає, що позивачем безпідставно проведено розрахунок послуг балансування обсягів природного газу у січні, лютому, квітні, червні 2018 року з урахуванням коефіцієнту « 1,2», що призвело до збільшення вартості таких послуг та покладання на ПАТ «Уманьгаз» додаткових витрат за послуги балансування газу.

Як встановлено судом, позивач при визначенні розміру коефіцієнту компенсації, що застосований при розрахунку вартості наданих відповідачу послуг балансування обсягів природного газу для врегулювання негативних небалансів відповідача виходив з умов п. 9.2 Договору, згідно з яким передбачено, що при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює « 1», а в інших випадках встановлено використання коефіцієнту « 1,2».

Відповідач як замовник за Договором, у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав жодних обсягів природного газу в тому числі для вирівнювання небалансу, однак при цьому здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування позивачем.

Таким чином, обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100% розмір його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт « 1,2».

Відповідач при визначенні для нього розміру коефіцієнту для послуг балансування помилково пропонує враховувати не лише обсяги природного газу, що відбираються ним, як Замовником послуги з газотранспортної системи, а й обсяги природного газу, що відбираються з газотранспортної системи іншими замовниками послуг транспортування, із якими у позивача укладені інші договори, стороною яких відповідач не виступає.

Відповідач безпідставно враховує під час вирахування розміру коефіцієнту обсяги природного газу, що були фізично прийняті до газорозподільної системи з газотранспортної системи по відповідних актах приймання-передачі природного газу через газорозподільні станції як обсяги природного газу, що були прийняті для власного споживання відповідача по Договору, що не відповідає дійсності.

Щодо доводів відповідача із посланням на розрахунки, що здійснювались згідно з постановою КМУ №256 від 04.03.2020.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що не міг самостійно впливати на порядок оплати послуг з балансування обсягів природного газу, що надавались йому позивачем на підставі договору від 17.12.2015 за №, оскільки такі послуги погашались виключно за рахунок бюджетних коштів у вигляді субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій та компенсацій населенню, які мають цільовий характер використання та окремий порядок перерахування, встановлений Порядками №20 (діючого до 01.01.2018) та №256 (діючого з 01.01.2018), з урахуванням внесених змін).

Проте, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, такі твердження відповідача не відповідають дійсним обставинам справи.

Обсяги природного газу, з балансування яких позивачем надано послуги, в спірний період, використано відповідачем на покриття власних виробничо-технологічних витрат, а не на потреби населення (кінцевий споживач), які забезпечуються за державними програмами соціального захисту.

Постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2002 №256 (чинною на час виникнення спірних правовідносин) було затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Зазначений Порядок такого призначення, як перерахування коштів на оплату послуг балансування - не передбачає, а отже не може бути застосований до спірних правовідносин, тому не впливає на порядок і строки розрахунків сторін за Договором (аналогічний висновок зроблений Верховним Судом при розгляді справи №905/4266/16 у постанові від 20.05.2020, в п. 6.23-6.27).

Враховуючи викладене, розрахунки, що здійснені відповідачем згідно з платіжними дорученнями із посиланням у призначенні платежу на Постанову КМУ №256 (а.с. 90-97) не змінюють строків виконання оплати послуг балансування згідно з укладеним Договором, тому позивачем правомірно, на підставі п. 13.1 Договору та положень ст. 625 ЦК України нараховано до стягнення з відповідача 554984,15 грн 3% річних, 1246034,46 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах Договору, Договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 та додаткові угоди до Договору не заперечені сторонами, не визнані судом недійсними та не розірвані в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Суд вважає, що позивачем доведено наявність заборгованості відповідача за послуги балансування обсягів природного газу на суму 5866314,92 грн. Наявна заборгованість не спростовано відповідачем.

Обсяги небалансів підтверджуються Звітами по точках входу/виходу замовника, актами надання послуг балансування обсягів природного газу за січень, лютий, квітень та червень 2018 року (а.с. 20-42).

Відповідно до п. 13.1 Договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Суд враховує, що на момент прийняття рішення відповідачем не спростовані докази прострочення розрахунку за отриманий товар - в розумінні вимог ст.ст. 74, 76 ГПК України; відповідних доказів відповідач суду не подав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

У статті 193 ГК України закріплено положення про те, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу:

- 1246034,46 грн інфляційних втрат за відповідні періоди прострочення у виконанні грошового зобов`язання;

- 554984,15 грн. - 3% річних за користування чужими грошовими коштами, які просить стягнути з відповідача.

Розрахунок міститься в матеріалах справи (а.с. 17-18).

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт:Ліга-Закон». Сума вимоги не перевищує суми можливого нарахування за спірний період.

Суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат з простроченої суми 1246034,46 грн та 554984,15 грн - 3% річних з простроченої суми з відповідача, які підлягають до задоволення.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін: (рішення Серявін проти України nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення Трофімчук проти України nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення Желтяков проти України nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 115010,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз», Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 19, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий.

5866314,92 грн заборгованості, 1246034,46 грн інфляційних втрат, 554984,15 грн 3% річних та 115010,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 23.10.2020.

Суддя Г.М. Скиба