РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.11.2020с Справа № 910/12524/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біола» (49021, м. Дніпро, вул. Берегова, 135, код 41220451)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (01042, м. Київ, провул. Новопечерський, 19/3, корпус 2, каб. 33, код 32650231)

про стягнення 264 749,20 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біола» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (далі - відповідач) про стягнення 264 749,20 грн за договором поставки № 020719-01/1г від 02.07.2019 (245 157,15 грн основного боргу, 14 608,89 грн пені, 4 983,16 грн 3% річних) у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем його обов`язку оплатити товар, поставлений позивачем на виконання умов укладеного сторонами договору поставки № 020719-01/1г від 01.07.2019.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 264 749,20 грн, з яких: 245 157,15 грн - основний борг, 14 608,89 грн - пеня, 4 983,16 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2020 відкрито провадження у справі № 910/12524/20 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

04..09.2020 та 07.09.2020 позивач засобами поштового зв`язку подав до суду документи для долучення до матеріалів справи.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частинною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Ухвала суду про відкриття провадження у справі 28.08.2020 позивач згідно повідомлення про вручення поштового відправлення за № 217 отримав 08.09.2020.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення № 225 ухвала від 28.08.2020 отримана відповідачем -07.09.2020.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

26.10.2020 до суду надійшла подана позивачем заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, а також усе майно відповідача в межах розміру заявлених позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біола» про забезпечення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

02.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біола» (постачальником за договором, позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю (покупцем за договором, відповідачем) був укладений договір поставки № 020719-01/1г з підписанням сторонами протоколу узгодження розбіжностей, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передавати товар у власність покупця відповідно до замовлень покупця, а покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка і є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 договору)

Відповідно до п. 1.3 договору, загальна вартість цього договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії цього договору.

Згідно з п. 4.10 договору, обов`язок постачальника по поставці вважається своєчасно та належним чином виконаним з моменту передачі товару у повному обсязі покупцю і надання повного та відповідного пакету документів покупцю на товар.

Відповідно до положень п. 5.4. договору (у редакцій протоколу узгодження розбіжностей), оплата за поставлений товар здійснюється покупцем протягом 50 календарних днів з моменту отримання покупцем товару, шляхом безготівкового перерахунку на банківських рахунок постачальника. Порушення покупцем строків оплати за поставлений товар є підставою для призупинення постачальником поставок до моменту фактичного розрахунку покупцем за поставлений йому раніше товар, причому такі дії постачальника не будуть являтися порушенням даного договору.

Згідно з положеннями п. 7.1.6 договору (у редакцій протоколу узгодження розбіжностей), не рідше, ніж кожні три місяці з моменту укладення даного договору, постачальник зобов`язаний підписувати акти звірки взаєморозрахунків; не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

На виконання умов договору позивач у період з липня 2019 року по липень 2020 року здійснив відповідачу поставку товару на загальну суму 1 470 006,14 грн, що підтверджується видатковими накладними: № ТД-016996 від 30.07.2019 на суму 58 927,70 грн, № ТД-019109 від 21.08.2019 на суму 158 461,06 грн, № ТД-019110 від 22.08.2019 на суму 48 182,98 грн, № ТД-020045 від 29.08.2019 на суму 44 930,16 грн, № ТД-021723 від 13.09.2019 на суму 34 449,41 грн, № ТД-022935 від 30.09.2019 на суму 52 347,10 грн, № ТД-023481 від 09.10.2019 на суму 91 798,85 грн, № ТД-025539 від 04.11.2019 на суму 130 055,23 грн, № ТД-026054 від 09.11.2019 на суму 27 409,63 грн, № ТД-026747 від 15.11.2019 на суму 131 284,22 грн, № ТД-027806 від 28.11.2019 на суму 39 097,15 грн, № ТД-027807 від 28.11.2019 на суму 13 124,81 грн, № ТД-028295 від 05.12.2019 на суму 46 095,26 грн, № ТД-028305 від 05.12.2019 на суму 2055,46 грн, № ТД-029075 від 16.12.2019 на суму 15035,54 грн, № ТД-029076 від 16.12.2019 на суму 94106,14 грн, № ТД-029618 від 21.12.2019 на суму 25480,75 грн, № ТД-000025 від 02.01.2020 на суму 19038,10 грн, № ТД-000178 від 09.01.2020 на суму 10183,54 грн, № ТД-000470 від 13.01.2020 на суму 21695,47 грн, № ТД-000583 від 15.01.2020 на суму 23380,20 грн, № ТД-001020 від 20.01.2020 на суму 19242,94 грн, № ТД-001580 від 28.01.2020 на суму 51851,52 грн, № ТД-001978 від 03.02.2020 на суму 56504,98 грн, № ТД-ТД-002527 від 11.02.2020 на суму 23344,42 грн, № ТД-002530 від 11.02.2020 на суму 8343,26 грн, № ТД-004307 від 04.03.2020 на суму 38240,02 грн, № ТД-005059 від 12.03.2020 на суму 52067,08 грн, № ТД-006272 від 02.04.2020 на суму 30964,80 грн, № ТД-006929 від 16.04.2020 на суму 26911,01 грн, №ТД-008697 від 15.05.2020 на суму 34073,78 грн, № ТД-008796 від 18.05.2020 на суму 16107,12 грн, №ТД-010118 від 04.06.2020 на суму 10058,40 грн, № ТД-014961 від 22.07.2020 на суму 15 157,15 грн, копії яких долучені до справи та які підписані та скріплені підписами та печатками обох сторін без зауважень.

Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач оплату поставленого товару здійснив частково, у зв`язку з чим за розрахунком позивача, з урахуванням часткових оплат та проведеного заліку взаємних однорідних вимог, всього у сумі 1 224 858,99 грн, у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 245 157,15 грн.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача також 14 608,89 грн пені, 4 983,16 грн 3% річних.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У пункті 5.4. договору сторонами погоджено, що відповідач здійснює оплату за поставлений товар постачальника не пізніше 60 календарних днів від дати поставки товару.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як підтверджено наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які визнаються належними доказами проведення господарських операцій, позивач на виконання умов договору поставки № 020719-01/1г від 02.07.2019 поставив відповідачу товар на загальну суму 1 470 006,14 грн.

Водночас позивач заявляє, що поставка товару здійснена на суму 1 470 016,14 грн, проте, як досліджено з надано розрахунку, вказана сума обрахована шляхом включення до вартості поставленого товару суми 10,00 грн за банківською випискою про поставку, але доказів здійснення цієї поставки суду не надано, тому суд бере до уваги та визнає належним підтвердженим фактом здійснення поставки товару саме на суму 1 470 006,41 грн.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 601 ЦК, яка кореспондується з положеннями статті 203 ГК, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (ч. 2 ст.601 ЦК України).

Отже вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням часткових оплат та заяв про зарахування зустрічних вимог, становить 245 157,15 грн, які він просить стягнути з відповідача.

Як вже зазналось, за наданими видатковими накладними вартість поставленого товару за перевіркою первинних документів та розрахунком суду склала 1 470 006,14 грн.

Судом встановлено, що на підставі адресованих позивачу заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" про зарахування однорідних зустрічних вимог № ГП000002559 від 24.09.2019 на суму 96255,59 грн, № ГП000002935 від 25.10.2019 на суму 26906,92 грн, № ГП000003262 від 26.11.2019 на суму 28457,63 грн, № ГП000003588 від 22.12.2019 на суму 105701,03 грн, № ГП000000223 від 24.01.2020 на суму 56659,67 грн, № ГП000000786 від 12.03.2020 на суму 45071,43 грн, № ГП000001085 від 17.04.2020 на суму 55335,20 грн, № ГП000001919 від 22.06.2020 на суму 33 497,57 грн, зобов`язання відповідача в частині сплати позивачу заборгованості за договором у загальному розмірі 447885,04 грн на підставі статті 601 Цивільного кодексу України були припинені зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідача до позивача за укладеним між ними договором про надання послуг № 300719-01/2г від 30.07.2019.

Також позивачем долучено до матеріалів справи платіжні документи про часткову оплату заборгованості у сумі 776 963,95 грн, зокрема за платіжними дорученнями № 35705 від 30.10.2019 на суму 125000,00 грн, №37852 від 12.11.2019 на суму 40 000,00 грн, № 39948 від 27.11.2019 на суму 30 000,00 грн, № 41183 від 04.12.2019 на суму 5000,00 грн, № 41403 від 05.12.2019 на суму 5000,00 грн, № 43075 від 17.12.2019 на суму 30 000,00 грн, № 247 від 03.01.2020 на суму 54240,95 грн, № 781 від 08.01.2020 на суму 70 000,00 грн, № 1494 від 11.01.2020 на суму 40 000,00 грн, № 3254 від 27.01.2020 на суму 25 000,00 грн, № 3878 від 30.01.2020 на суму 10 000,00 грн, № 5434 від 10.02.2020 на суму 20 000,00 грн, № 7660 від 26.02.2020 на суму 25 000,00 грн, № 7905 від 28.02.2020 на суму 14 000,00 грн, № 8931 від 06.03.2020 на суму 4000,00 грн, № 9280 від 10.03.2020 на суму 41619,66 грн, № 11443 від 26.03.2020 на суму 25 000,00 грн, № 12034 від 31.03.2020 на суму 25 000,00 грн, № 13943 від 14.04.2020 на суму 5000,00 грн, № 14002 від 14.04.2020 на суму 35 000,00 гн, № 16569 від 07.05.2020 на суму 30 000,00 грн, № 16999 від 12.05.2020 на суму 50 000,00 грн, № 17376 від 14.05.2020 на суму 20 000,00 грн, № 19476 від 02.06.2020 на суму 20 000,00 грн, № 24251 від 20.07.2020 на суму 28103,34 грн.

Таким чином, позивачем належними засобами доказування підтвердження виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару у сумі 1 224 848,99 грн.

За відсутності доказів оплати суми 245 157,15 грн вартості отриманого товару за вищевказаними видатковими накладними, враховуючи, що строк оплати відповідно до п. 5.4 договору є таким, що настав, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 245 157,15 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 14 608,89 грн

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач товар, поставлений позивачем, оплатив частково, відтак допустив порушення зобов`язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 8.2.1 договору передбачено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених п. 5.4 даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермірування.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що позивачем здійснено нарахування помилково не на суму заборгованості, а на суми оплати, безпідставно включено до розрахунку дату фактичного погашення боргу та за наслідком невірно зазначено період прострочення.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 1.9 Постанови Пленум Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013, необхідно мати на увазі, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що її розмір становить 14 763,14 грн, тобто є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача пені заявлена позивачем правомірно та обґрунтовано, проте підлягає задоволенню у розмірі, в межах заявлених вимог, а саме у розмірі 14 608,89 грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 4983,16 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних, суд встановив, що їх розмір 5 016,72 грн, тобто є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача 3% річних заявлена позивачем правомірно та підлягає задоволенню у розмірі визначеному позивачем, а саме у розмірі 4 983,16 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (01042, м. Київ, провул. Новопечерський, 19/3, корпус 2, каб. 33, код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біола» (49021, м. Дніпро, вул. Берегова, 135, код 41220451) основний борг у розмірі 245 157,15 грн (двісті сорок пять тисяч сто п`ятдесят сім гривень 15 коп.), пеню в розмірі 14 608,89 грн (чотирнадцять тисяч шістсот вісім гривень 89 коп.), 3% річних в розмірі 4 983,16 грн (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят три гривні 16 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 971,24 грн (три тисячі дев`ятсот сімдесят одну гривню 24 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 04.11.2020.

Суддя О.Г. Удалова