ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"02" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/3089/20

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши

заяву дочірнього підприємства «Агролайт»

до дочірнього підприємства «Рітейл Центр»

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу в сумі 4 527,56 грн.,

без повідомлення заявника і боржника

ВСТАНОВИЛА:

26 жовтня 2020 року дочірнє підприємство «Агролайт» (далі - стягувач) звернулось до Господарського суду Київської області із заявою до дочірнього підприємства «Рітейл Центр» (далі - боржник) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу в сумі 4 527,56 грн. (далі - заява).

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В обґрунтування заяви про стягнення боргу в сумі 4 527,56 грн., стягувач послався на порушення боржником умов договору №РЦ021499 від 07.01.2014 року (далі - договір), відповідно до яких стягувач зобов`язувався передати у власність боржника товар, а боржник зобов`язувався товар прийняти і оплатити.

Відповідно до п. 7.1 договору, покупець оплачує товар, що поставляється за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних.

Судом встановлено, що до заяви про видачу судового наказу заявником не додано документів, що підтверджують виникнення у боржника обов`язку щодо оплати товару, а саме специфікації та накладних.

Крім цього, заявником не додано документів, що підтверджують передачу товару боржнику.

Так, при зверненні до суду заявником не дотримано вимог, встановлених п. 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відтак, заява дочірнього підприємства «Агролайт» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу в сумі 4 527,56 грн. задоволенню судом не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 1 ст. 147, ч. 1, п. 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. відмовити заявнику у видачі судового наказу;

2. роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків;

3. направити копію ухвали дочірньому підприємству «Агролайт».

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та підлягає оскарженню в порядку, встановленому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 02.11.2020 року.

Суддя С. Грабець