ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Справа № 918/443/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників учасників провадження у справі про банкрутство:

від АТ "Таскомбанк" - Подановський Т.Р.

арбітражний керуючий Вербицький Олексій Вікторович - особисто

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4

інші учасники не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Таскомбанк" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року та апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 10 вересня 2020 року у справі №918/443/20 (суддя Марач В.В.)

за заявою боржника ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20, серед іншого, визнано вимоги Акціонерного товариства "Таскомбанк" до боржника ОСОБА_1 у розмірі

- 828347,85 грн. (30371,56 доларів США по офіційному курсу НБУ на 17 липня 2020 року) - борг по тілу кредиту за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі 569/5414/15-ц, як забезпеченого кредитора - позачергово;

- 77476,68 грн. (2 840,70 доларів США по офіціальному курсу НБУ на 17 липня 2020 року) борг по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі 569/5414/15-ц, як незабезпеченого кредитора - 2 черга;

- 126029,88 грн. - 3% річних за період з 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року, як незабезпеченого кредитора - 2 черга;

- 1887,90 грн. - судового збору за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 569/5414/15-ц, як незабезпеченого кредитора - 2 черга.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10 вересня 2020 року у справі №918/443/20 виправлено допущені в пункті 1 резолютивної частини Ухвали господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року №918/443/20 описки, а саме замість: "Визнати вимоги кредиторів до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) у наступних розмірах: - фізична особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) у розмірі 176 000,00 грн., борг за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №570/3304/19 - 2 черга задоволення; 1760,00 грн. судового збору за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по страві № 570/3304/19- 2 черга задоволення..." вказати "Визнати вимоги кредиторів до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) у наступних розмірах: - фізична особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) у розмірі 176 000,00 грн., борг за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №570/3304/19 - 2 черга задоволення...";

замість " - 77 476,68 грн. (2 840,70 доларів США по офіціальному курсу НБУ на 17 липня 2020 року) борг по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі 569/5414/15-ц, як незабезпеченого кредитора - 2 черга";

вказати " - 77 476,68 грн. (2 840,70 доларів США по офіціальному курсу НБУ на 17.07.2020р.) борг по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі 569/5414/15-ц, як забезпеченого кредитора - позачергово;

- 275,01 (двісті сімдесят п`ять) доларів США, 01 цент, що еквівалентно 7 500,57 (сім тисяч п`ятсот) гривень, 57 копійок, - заборгованість по пені за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц - як незабезпеченого кредитора - 3 черга." Далі по тексту ухвали.

Не погодившись з ухвалою господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20, боржник - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20 в частині визнання кредиторських вимог АТ "ТАСКОМБАНК" в частині 126029,88 грн. - 3% річних за період з 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року як незабезпеченого кредитора - 2 черга та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким відхилити вимоги АТ "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 в частині 3% річних за період з 10 квітня 2015 року по 17 липня 2017 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що АТ "Таскомбанк" за період з 24 березня 2015 року по 15 червня 2020 року жодного разу не звертався з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 3% річних по спірному зобов`язанню. Зважаючи на те, що заява з вимогами до боржника в справі про неплатоспроможність останнього була заявлена АТ "Таскомбанк" 17 липня 2020 року, вимоги банку про стягнення 3% річних за період з 10 квітня 2015 року по 17 липня 2017 року виходять за межі терміну позовної давності, а тому не підлягали визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, як так, за якими минув трирічний термін позовної давності.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2020 року у справі №918/443/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20 та призначено дату судового засідання на 20 жовтня 2020 року.

Не погодившись з ухвалами господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року та від 10 вересня 2020 року у справі №918/443/20, Акціонерне товариство "Таскомбанк" подало апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвали господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року та від 10 вересня 2020 року у справі №918/443/20 в частині визнання - 77476,68 грн. (2840,70 доларів США по офіціальному курсу НБУ на 17 липня 2020 року) борг по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц, як забезпеченого кредитора - позачергово, і ухвалити нові ухвали якими вказати - 77476,68 грн. (2840,70 доларів США по офіціальному курсу НБУ на 17 липня 2020 року) борг по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц, як незабезпеченого кредитора - 2 черга.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянта зазначає, що виходячи з трактування статті 45 КУзПБ кредитором АТ "Таскомбанк" було вірно подано заяву з грошовими вимогами у справі про банкрутство в частині вимог, що не є забезпеченими. Тобто, кредитор пославшись на частину 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства частково відмовився від забезпечення в частині заборгованості на суму 2840,70 доларів США, що еквівалентно 77476,68 грн. заборгованості по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15. Господарським судом Рівненської області не було враховано, що кредитор частково відмовився від забезпечених вимог, натомість судом в ухвалі від 04 вересня 2020 року зазначається, що судом встановлено, що станом на дату проведення судового засідання АТ "Таскомбанк" до суду не надходила заява про відмову від забезпечення (повністю або частково). Тобто, судом не було взято до уваги, той факт, що кредитор пославшись на статтю 45 КУзПБ в прохальній частині заяви про визнання кредитором у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначив які вимоги забезпечені, а які не забезпечені.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2020 року у справі №918/443/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Таскомбанк" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року та ухвалу від 10 вересня 2020 року. Прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" до спільного розгляду з апеляційною скаргою боржника - ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20.

09 жовтня 2020 року від АТ "Таскомбанк" надійшов відзив №23768/70 від 05 жовтня 2020 року на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року, відповідно до якого заявник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року, оскільки проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України не є штрафними санкціями, в зв`язку з чим, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор набуває право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України за весь час прострочення, а тому таке прострочення є триваючим правопорушенням, при цьому, право подати позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2020 року у справі №918/443/20 задоволено клопотання Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та заяву арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №918/443/20.

15 жовтня 2020 року від боржника надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20.

Ухвалою від 20 жовтня 2020 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 03 листопада 2020 року. Вирішено провести судове засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою додатку EASYCON.

28 жовтня 2020 року від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ "Таскомбанк" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20, відповідно до якого останній вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги АТ "Таскомбанк" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20 просить відмовити.

Безпосередньо в судовому засіданні 03 листопада 2020 року, яке проводилось в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України представник боржника, представник АТ "Таскомбанк" та арбітражний керуючий повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційних скаргах та у відзивах на них.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга АТ "Таскомбанк" - частковому задоволенню. При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Щодо ухвали господарського суду Рівненської області від 10 вересня 2020 року у справі №918/443/20.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року визнано вимоги кредиторів до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) у наступних розмірах: - фізична особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) у розмірі 176 000,00 грн., борг за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №570/3304/19 - 2 черга задоволення; 1760,00 грн. судового збору за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по страві № 570/3304/19- 2 черга задоволення;

- Акціонерне товариство "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30, Код ) у розмірі: -828 347,85 грн. (30 371,56 доларів США по офіційному курсу НБУ на 17.07.2020) - борг по тілу кредиту за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі 569/5414/15-ц, як забезпеченого кредитора - позачергово; -77 476,68 грн. (2 840,70 доларів США по офіціальному курсу НБУ на 17.07.2020р.) борг по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі 569/5414/15-ц, як незабезпеченого кредитора - 2 черга; - 126 029,88 грн. - 3% річних за період з 10.04.2015р. по 15.06.2020р., як незабезпеченого кредитора - 2 черга;

- 1887,90 грн. - судового збору за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 569/5414/15-ц, як незабезпеченого кредитора - 2 черга.

Відмовлено Акціонерному товариству "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30, Код ) у визнанні вимог до боржника у сумі 176 615,82 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 16 червня 2019 року по 01 березня 2020 року, як незабезпеченого кредитора.

Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору: Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30, Код ) у розмірі 4 204 грн. 00 коп., фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) у розмірі 4 204 грн. 00 коп..

Зобов`язано керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 19 вересня 2020 року. Призначено судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі 27 жовтня на 11:00 год..

04 вересня 2020 року до місцевого господарського суду надійшла заява боржника, в якій останній просить виправити описки в ухвалі господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року, а саме:

- відмовити у визнанні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині судового збору в сумі 1760,0 грн.;

- вимоги АТ "ТАСКОМБАНК" в частині відсотків в розмірі 2840,70 дол. США (77476,68 грн.) та пені в розмірі 275,01 дол. США (7500,57 грн.), стягнутих на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14.06.2017 року в справі №569/5414/15-ц визнати як вимоги забезпеченого кредитора.

Дана заява мотивована тим, що в ухвалі господарського суду від 04 вересня 2020 року щодо затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №918/443/20 зроблена описка щодо визнання вимог ОСОБА_2 до боржника в частині судового збору в сумі 1760 грн. (2-га черга), згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 серпня 2019 року в справі № 570/3304/19, оскільки ОСОБА_2 , будучи звільненим від сплати судового збору, не сплачував судового збору у вказаній сумі під час звернення з позовом до боржника до Рівненського районного суду Рівненської області, і рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 серпня 2019 року в справі №570/3304/19 не містить вказівки про стягнення судового збору на користь ОСОБА_2 .

В ухвалі щодо затвердження реєстру вимог кредиторів у справі № 918/443/20 зроблена описка щодо віднесення грошових вимог АТ "ТАСКОМБАНК" в частині відсотків в розмірі 2840,70 дол. США (77476,68 грн.) та пені в розмірі 275,01 дол. США (7500,57 грн), стягнутих на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року в справі №569/5414/15-ц до вимог 2-ї та 3-ї черги, як незабезпеченого кредитора, хоча грошові вимоги АТ "ТАСКОМБАНК" в частині відсотків в розмірі 2840,70 дол. США (77476,68 грн.) та пені в розмірі 275,01 дол. США (7500,57 грн.), стягнутих на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року в справі №569/5414/15-ц є забезпеченими вимогами.

Розглянувши зазначену заяву, місцевий господарський суд зазначив, що Кодексом України з процедур банкрутства не встановлено заборони на виправлення описок чи внесення змін до ухвали суду, постановленої за результатами попереднього засідання суду. Натомість частина перша статті 243 ГПК України надає право суду, за власною ініціативою або за заявою учасників справи, виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. При цьому вказана стаття не встановлює заборону, щодо виправлення допущених в рішенні, ухвалі описок що стосуються суті рішення. За таких обставин суд виправив допущені в пункті 1 резолютивної частини Ухвали господарського суду Рівненської області суду від 04 вересня 2020 року №918/443/20 описки.

Однак, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 243 Господарського процесуального кодексу України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Однак виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких, зокрема, належить написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати змісту судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №9901/87/19.

Тлумачення місцевим господарським судом статті 243 ГПК України таким чином, що вказана стаття не забороняє виправляти допущені в рішенні, ухвалі описки що стосуються суті рішення не узгоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 11 грудня 2019 року у справі №910/12099/17, від 27 грудня 2019 року у справі №911/2787/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/1424/14. Зокрема, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто виникли у виготовленні тексту рішення).

Виправлення допущених у рішенні, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть рішення, ухвали.

Таким чином, постановивши ухвалу про виправлення описки, господарський суд Рівненської області вирішив питання щодо грошових вимог ОСОБА_2 та черговості вимог АТ "Таскомбанк" - фактично змінив зміст ухвали, що впливає на правові наслідки.

Доводи представника боржника - ОСОБА_1 , які викладені у заяві про виправлення описки та надані усно у судовому засіданні апеляційного господарського суду щодо неправильної черговості вимог АТ "Таскомбанк" не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки заява про виправлення описки зачіпає суть рішення, а тому неправомірно була задоволена місцевим судом та як наслідок скасована апеляційною інстанцією. В свою чергу, ухвала господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20 не оскаржена боржником в частині визначення черговості вимог АТ "Таскомбанк", відтак не входить до предмету дослідження апеляційним судом. Незгода учасника провадження у справі про банкрутство з судовим рішенням у справі викладається у поданні апеляційної скарги, а не заяви про виправлення описки.

Відтак, апеляційна скарга АТ "Таскомбанк" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 10 вересня 2020 року у справі №918/443/20 підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню. При цьому, апеляційна скарга задовольняється частково, оскільки апеляційна скарга АТ "Таскомбанк" не містить доводів щодо незгоди з ухвалою господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року.

Щодо апеляційної скарги боржника - ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року в частині визнання кредиторських вимог АТ "Таскомбанк" в частині 126029,88 грн. - 3% річних за період з 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року, як незабезпеченого кредитора - 2 черга.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно частини 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

22 червня 2020 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ), де зазначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника, а саме - протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

В межах значеного граничного строку до суду в строк, встановлений частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, з грошовими вимогами до боржника звернулись кредитори, в тому числі Акціонерне товариство "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30, Код ) з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 по кредитному договору №КF52472 від 24 вересня 2008 року на суму 30 371,56 (тридцять тисяч триста сімдесят один) долар США, 56 центи, що еквівалентно 828347,85 (вісімсот двадцять вісім тисяч триста сорок сім) гривень 85 коп. - заборгованість по тілу кредиту за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц, на суму 2840,70 (дві тисячі сорок) доларів США, 70 центів, що еквівалентно 77 476,68 (сімдесят сім тисяч чотириста сімдесят шість) гривень, 68 копійок, - заборгованість по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц, на суму 126029,88 (сто двадцять шість тисяч двадцять дев`ять) гривень, 88 копійок, - заборгованість по 3 процентах річних за період з 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року, на суму 275,01 (двісті сімдесят п`ять) доларів США, 01 цент, що еквівалентно 7 500,57 (сім тисяч п`ятсот) гривень, 57 копійок, - заборгованість по пені за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц, на суму 176615,82 (сто сімдесят шість тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень, 82 копійки - заборгованість по пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 16 червня 2019 року по 01 березня 2020 року, судового збору за заяву кредитора з кредиторською вимогою до боржника в розмірі 1887,90 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень, 90 копійок, за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц, судового збору за заяву кредитора з кредиторською вимогою до боржника в розмірі 4204,00 грн..

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі №916/4644/15, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 913/479/18).

Відповідно до норм визначених Кодексом України з процедур банкрутства за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включені до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена пунктом 4 статті 133 даного Кодексу.

До Господарського суду Рівненської області від Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30, Код ) надійшла заява про визнання кредитором, в якій просить суд:

1. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" () до ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) по кредитному договору № КF52472 від 24 вересня 2008 року на суму 30371,56 (тридцять тисяч триста сімдесят один) долар США, 56 центи, що еквівалентно 828 347,85 (вісімсот двадцять вісім тисяч триста сорок сім) гривень 85 коп. - заборгованість по тілу кредиту за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц, як забезпеченого кредитора.

2.Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" () до ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) по кредитному договору №КF52472 від 24 вересня 2008 року на суму 2840,70 (дві тисячі сорок) доларів США, 70 центів, що еквівалентно 77 476,68 (сімдесят сім тисяч чотириста сімдесят шість) гривень, 68 копійок, - заборгованість по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц, як незабезпеченого кредитора та включити до другої черги задоволення грошових вимог.

2.1.Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" () до ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) по кредитному договору №КF52472 від 24 вересня 2008 року на суму 126029,88 (сто двадцять шість тисяч двадцять дев`ять) гривень, 88 копійок, - заборгованість по 3 процентах річних за період з 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року, як незабезпеченого кредитора та включити до другої черги задоволення грошових вимог.

3.Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" () до ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) по кредитному договору №КF52472 від 24 вересня 2008 року на суму 275,01 (двісті сімдесят п`ять) доларів США, 01 цент, що еквівалентно 7500,57 (сім тисяч п`ятсот) гривень, 57 копійок, - заборгованість по пені за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц, як незабезпеченого кредитора та включити до третьої черги задоволення грошових вимог.

3.1.Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" () до ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) по кредитному договору №КF52472 від 24 вересня 2008 року на суму 176615,82 (сто сімдесят шість тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень, 82 копійки - заборгованість по пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 16 червня 2019 року по 01 березня 2020 року, відповідно до статті 625 ЦК, як незабезпеченого кредитора та включити до третьої черги задоволення грошових вимог.

4.Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" () до ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) по кредитному договору №КF53429 від 31 жовтня 2008 року у вигляді судового збору за заяву кредитора з кредиторською вимогою до боржника в розмірі 1887,90 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень, 90 копійок, за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі №569/5414/15-ц як незабезпеченого кредитора, та включити до третьої черги задоволення грошових вимог.

4.1.Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" () до ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) по кредитному договору №КF53429 від 31 жовтня 2008 року у вигляді судового збору за заяву кредитора з кредиторською вимогою до боржника в розмірі 4204,00 грн., як незабезпеченого кредитора, та включити до третьої черги задоволення грошових вимог.

Заява АТ "Таскомбанк" мотивована тим, що 24 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "ФОЛЬКСБАНК" (правонаступники - ПАТ "ВіЕс Банк", Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" (далі по тексту Банк) та ОСОБА_1 (далі по тексту Позичальник, Боржник) укладено кредитний договір за № KF52472 (далі по тексту Кредитний договір) відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 70 000.00 доларів США для купівлі житлового будинку та земельної ділянки. Кредит надається з кінцевим терміном погашення не пізніше 23 вересня 2033 року. За користування кредитом позичальник протягом терміну користування кредитом, вказаного в пункті 1.3 договору, сплачує банку плату у розмірі 12,5 відсотків річних.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1 договору).

До вказаного договору сторонами складені та підписані додатки від 24 вересня 2008 року за №1, та від 01 квітня 2009 року за №3.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №KF52472 від 24 вересня 2008 року між Банком, як Іпотекодержателем та ОСОБА_1 , як Іпотекодавцем 24 вересня 2008 року було укладено та нотаріально посвідчено Іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець зобов`язався виконати в повному обсязі зобов`язання іпотекодавця перед іпотекодержателем за договором основного зобов`язання щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, та передав в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 113,6 кв.м., житловою пл. 65,4 кв.м., з надвірними будівлями та земельна ділянка, загальною площею 0,25 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № KF 52472 від 24 вересня 2008 року з ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №KF52472/1 від 24 вересня 2008 року, згідно з умовами якого ОСОБА_3 являється поручителем по зобов`язаннях ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору № KF 52472 від 24 вересня 2008 року, 27 березня 2015 року Банк звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитом, по якому виникла заборгованість станом на 24 березня 2015 року, а саме 33487,27 дол. США з якої: 30371,56 дол США по тілу кредиту, 2840,70 дол. США по відсотках та 275,01 дол. США заборгованості за пенею.

14 червня 2017 року Рівненським районним судом Рівненської області ухвалено рішення №569/5414/15-ц яким позов Банку задоволено та вирішено стягнути з позичальника та поручителя на користь Банку заборгованість за кредитним договором № KF52472 від 24 вересня 2008 року станом на 24 березня 2015 року: 30371,56 дол. США - основний борг, 2840,70 дол. США - заборгованість за відсотками; 275,01 дол. США - заборгованості за пенею, а всього 33 487,27 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24 березня 2015 року становить 779846,35 грн., та 1887,90 грн. судових витрат (судового збору) з кожного.

22 листопада 2017 року Банком подано заяви у Рівненський районний відділ державної виконавчої служби (далі - Рівненський ВДВС) про відкриття виконавчих проваджень на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області №569/5414/15-ц.

04 грудня 2017 року та 19 грудня 2017 pоку Рівненським ВДВС винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Станом на 15 червня 2020 року розмір заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № KF52472 від 24 вересня 2008 року перед АТ "ТАСКОМБАНК" становить 36752,49 (тридцять шість тисяч сімсот п`ятдесят два) долари США, 49 центів, що в еквіваленті станом на 15 червня 2020 року становить 982405,17 грн., з яких: 30341,11 (тридцять тисяч триста сорок один) долар США 11 центів - заборгованість по тілу кредиту, 6411,38 (шість тисяч чотириста одинадцять) доларів США 38 центів - заборгованість по процентах (в т.ч. прострочені).

Керуючий реструктуризацією визнав вимоги АТ "Таскомбанк" до боржника у наступних розмірах:

- 828 347,85 грн. (30 371,56 доларів США по офіційному курсу НБУ на 17 липня 2020 року) - борг по тілу кредиту за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі 569/5414/15-ц, як забезпеченого кредитора - позачергово;

- 77 476,68 грн. (2 840,70 доларів США по офіціальному курсу НБУ на 17 липня 2020 року) борг по процентах за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області по справі 569/5414/15-ц, як забезпеченого кредитора - 2 черга;

- 126 029,88 грн. - 3% річних за період з 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року, як незабезпеченого кредитора - 2 черга;

- 1887,90 грн. - судового збору за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 569/5414/15-ц, як незабезпеченого кредитора - 2 черга;

В решті заявлені вимоги, а саме вимоги до боржника у сумі 176 615,82 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 16 червня 2019 року по 01 березня 2020 року, як незабезпеченого кредитора відхиляються арбітражним керуючим повністю.

Розглянувши зазначені вимоги, серед іншого, суд визнав кредиторські вимоги АТ "Таскомбанк" в сумі 126029,88 грн. - 3% річних, що нараховані банком на суму боргу за кредитом за період з 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року. Місцевий суд зазначив, що позовна давність щодо вимог банку про стягнення з боржника 3% річних за період із 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року не спливла, так як з початку відліку їх нарахування і до моменту пред`явлення позову до Рівненського районного суду та з моменту набрання рішенням Рівненського районного суду від 17 червня 2017 року законної сили до закінчення строку їх нарахування (15 червня 2020 року) не збігло три роки.

Однак, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

14 червня 2017 року Рівненським районним судом Рівненської області ухвалено рішення №569/5414/15-ц яким позов Банку задоволено та вирішено стягнути з позичальника та поручителя на користь Банку заборгованість за кредитним договором №KF 52472 від 24.09.2008 року в розмірі 33 487,27 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату 24 березня 2015 року становить 779846,35 грн., та 1887,90 грн. судових витрат з кожного.

Відповідно до частини 1 статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно частини 1 статті 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 75 ГПК України).

Таким чином, Банку на підставі вказаного вище судового рішення підлягав поверненню борг в розмірі 30371,56 дол. США- основний борг, 2840,70 дол. США - заборгованість за відсотками, 275,01 дол. США - заборгованість по пені, а всього 33 487,27 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату 24 березня 2015 року становить 779846,35 грн., та 1887,90 грн. судових витрат.

Стягнення 3% річних не було предметом судового розгляду у справі №569/5414/15-ц.

Банк використав своє право кредитора вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у позасудовому порядку.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, Банк, як кредитор, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та неустойку (пеню, штраф) припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суд від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц, від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Звернувшись до Позичальника з вимогою про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором №KF 52472 від 24 вересня 2008 року, банк фактично встановив новий строк остаточного виконання основного зобов`язання - 23 березня 2015 року.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (статті 257 Цивільного кодексу України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 Цивільного кодексу України, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на вимогу про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У кредитора за Кредитним договором №KF 52472 від 24 вересня 2008 року право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України виникло з моменту встановлення Банком нового строку остаточного виконання основного зобов`язання у зв`язку з пред`явленням вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені.

З дослідженого колегією суддів вбачається, що нарахування трьох відсотків річних проведено Банком на суму 810213,03 грн., на тіло кредиту за мінусом часткового погашення позичальником коштів в сумі 30,45 дол. США, за період із 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року і складає 126 029,88 (сто двадцять шість тисяч двадцять дев`ять) гривень, 88 копійок.

Початок відліку нарахування 3% річних здійснено Банком з дотриманням норм статті 261 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи положення статті 264 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд прийшов до висновку про переривання позовної давності шляхом пред`явлення Банком позову до боржника - ОСОБА_1 до Рівненського районного суду у вищезазначеній справі. Однак, вказаний висновок є безпідставним, оскільки стягнення 3% річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України не було предметом розгляду у справі №569/5414/15-ц. Інфляційні нарахування та 3% річних стягують на окрему вимогу кредитора. Тобто, обов`язок контрагента сплатити 3% річних з`являється не автоматично, а тільки якщо кредитор цього окремо затребує. Вимагати сплати 3% річних - це право кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитись.

Таким чином, враховуючи наявність заяви боржника про застосування строку позовної давності щодо кредиторських вимог АТ "Таскомбанк" про визнання вимог на суму 126029,88 грн - 3% річних за період з 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року, колегією суддів здійснено власний розрахунок 3% річних в межах строків зазначених кредитором та в межах позовної давності та встановлено, що визнанню підлягають 3% річних за період з 15 червня 2017 року по 15 червня 2020 року в сумі 73021,97 грн.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустився порушення норм процесуального законодавства та не застосував строк позовної давності.

Керуючись статтями 269, 271, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20 задоволити.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" на ухвали господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року та від 10 вересня 2020 року у справі №918/443/20 задоволити частково.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 10 вересня 2020 року у справі №918/443/20 про виправлення описки скасувати.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року у справі №918/443/20 скасувати в частині визнання кредиторських вимог АТ "Таскомбанк" в частині 126029,88 грн. - 3% річних за період з 10 квітня 2015 року по 15 червня 2020 року, як незабезпеченого кредитора - 2 черга. В цій частині прийняти нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги АТ "Таскомбанк" в сумі 73021,97 грн. - 3% річних за період з 15 червня 2017 року по 15 червня 2020 року, як незабезпеченого кредитора - 2 черга.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/443/20 повернути до господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "04" листопада 2020 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.