ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р. Справа№ 910/4125/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Попікової О.В.

Алданової С.О.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Половкін О.В. (дорвіреність №8.1-1137 від 03.07.2020 року)

від відповідача: Северук В.О. (ордер серія ЗП №110184 від 02.01.2019 року)

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Державного підприємства "Завод 410 ЦА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2020р.

у справі № 910/4125/20 (суддя Босий В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"

до Державного підприємства "Завод 410 ЦА"

про стягнення 864 984,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення 864 984,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі договору поставки №УЗ-2016-529/3 від 21.12.2016, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 670 044,55 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 53 205,91 грн. та інфляційних у розмірі 141 734,30 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2020 року у справі № 910/4125/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" заборгованість у розмірі 666 044 (шістсот шістдесят чотири тисячі сорок чотири) грн. 55 коп., 3 % річних у розмірі 52 224 (п`ятдесят дві тисячі двісті двадцять чотири) грн. 18 коп., інфляційні у розмірі 137 593 (сто тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 70 коп., судовий збір у розмірі 12 837 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 94 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 23 549 (двадцять три тисячі п`ятсот сорок дев`ять) грн. 00 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Завод 410 ЦА" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2020 року у справі № 910/4125/20, яким частково задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення заборгованості у розмірі 864 984, 76 грн та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення заборгованості у розмірі 864 984, 76 грн в повному обсязі. Також Державне підприємство "Завод 410 ЦА" просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020 року, апеляційну скаргу, Державного підприємства "Завод 410 ЦА" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2020 року у справі № 910/4125/20 та поновлено Державному підприємству "Завод 410 ЦА" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 09.09.2020 року. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2020 року у справі № 910/4125/20.

26.08.2020 року через відділ управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу та заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 400 грн 00 коп.

31.08.2020 року через відділ управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

09.09.2020 розгляд справи №910/4125/20 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2020 року не відбувся з технічних причин, про що, складено акт про знеструмлення електромережі суду, вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 року розгляд справи №910/4125/20 призначено на 30.09.2020 року.

Розпорядження № 09.1-08/3511/20 Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 р., у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4125/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 р апеляційну скаргу у справі № 910/4125/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Попікова О.В., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 року прийнято справу № 910/4125/20 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Попікова О.В., Алданова С.О. та розгляд справи № 910/4125/20 призначено на 20.10.2020 р.

Представник відповідача у поясненнях наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити а рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2020 у справі №910/4125/20 скасувати, яким в задоволенні позовних вимог відмовти в повному обсязі.

Представник у поясненнях наданих у судовому засіданні, заперечували проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши доказ; проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справ; правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила таке.

21.12.2016 між ДП "Завод 410 ЦА" (покупець) та ТОВ "Промелектроніка" (продавець) було укладено договір поставки №УЗ-2016-529/3 (надалі - "Договір"), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується поставити покупцю товари зазначені в п. 1.3 цього договору, а покупець - прийняти і оплатити.

Згідно з п. 4.1 Договору оплата товару здійснюється на протязі 14 банківських днів після надходження товару на склад покупця та проведення вхідного контролю ВТК, згідно рахунку в рамках Спеціфікації №№ 1, 2 (Додатки №1, 2).

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 800 993,83 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видатковими накладними, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідачем частково сплачено поставлений на підставі Договору товар на загальну суму 134 949,26 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1019 від 28.03.2018 на суму 105 052,58 грн. та №427 від 06.02.2018 на суму 29 896,68 грн.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару згідно Договору на загальну суму 800 993,81 грн., при цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що за видатковою накладною №РН-0003758 від 27.11.2017 поставлено товар на суму 25 915,82 грн., а не 29 915,82 грн., як зазначено позивачем у розрахунку позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем частково оплачено поставлений на підставі Договору товар на загальну суму 134 949,26 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1019 від 28.03.2018 на суму 105 052,58 грн. та №427 від 06.02.2018 на суму 29 896,68 грн.

При цьому, оплата відбулась за поставлений товар за видатковими накладними №№РН-0003300 від 17.10.2017, РН0003333 від 19.10.2017, РН-0003334 від 19.10.2017, РН-0003409 від 24.10.2017, РН-0003676 від 16.11.2017, РН-0003471 від 30.10.2017, РН-0003759 від 27.11.2017, РН-0003886 від 04.12.2017 та РН-0003972 від 06.12.2017.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.1 Договору у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за поставлений товар у розмірі 666 044,55 грн., а строк виконання грошового зобов`язання настав.

Судом встановлено, що оплата товару відбулась з простроченням, виходячи з того, що за видатковою накладною №РН-0003300 від 17.10.2017 товар мав бути оплачений до 07.11.2017, за видатковими накладними №РН-0003333 та №РН-0003334 від 19.10.2017 - до 09.11.2017, за накладною №РН-0003409 від 24.10.2017 - до 14.11.2017, за накладною №РН-0003676 від 16.11.2017 - до 07.12.2017, за накладною №РН-0003471 від 30.10.2017 - до 21.11.2017, в той час як оплата була здійснена 28.03.2018 за платіжним дорученням №1019 від 28.03.2019. Також, видаткова накладна №РН-0003759 від 27.11.2017 мала бути оплачена до 18.12.2017, видаткова накладна №РН-0003886 від 04.12.2017 - до 25.12.2017, а видаткова накладна №РН-0003972 від 06.12.2017 - до 27.12.2017, проте оплата була здійснена 06.02.2018 за платіжним дорученням №427 від 06.02.2018.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 666 044,55 грн. за поставлений на підставі Договору товар, а також підтверджується прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати товару, проте, заявлена позивачем, заборгованість у розмірі 4 000,00 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ТОВ "Промелектроніка" про стягнення з ДП "Завод 410 ЦА" основної заборгованості є правомірними у розмірі 666 044,55 грн.

Щодо вимог позивача про стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 53 205,91 грн. та інфляційних у розмірі 141 734,30 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 19.03.2017 по 20.02.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, судом встановлено, що за видатковими накладними №№РН-0002556, РН-0002586, РН-0000600, РН-0000526, РН-0002360, РН-0002371, РН-0002398, РН-0001429, РН-0001547, РН-0002116, РН-0002145, РН-0002354, РН-0001321, РН-0001428, РН-0001523, РН-0001277, РН-0000836, РН-0001126, РН-0003755, РН-0002372, РН-0002399, РН-0000131, РН-00003764, РН-0003837, РН-0003860, РН-0003887, РН-0004092, РН-0003758, РН-0003300, РН-0003333, РН-0003334, РН-0003409, РН-0003676, РН-0003471, РН-0003759, РН-0003886, РН-0003972 строки оплати поставленого товару було розраховано виходячи із календарних днів, а не банківських, як встановлено п. 4.1 Договору, що, в свою чергу, призвело до невірного встановлення періоду прострочення і необґрунтованого збільшення розміру 3% річних та інфляційних.

Колегія суддів погоджується з розрахунком місцевого суду та вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних у розмірі 52 224,18 грн. та інфляційні у розмірі 137 593,70 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно частково задоволені позовні вимоги, а саме стягнення з ДП "Завод 410 ЦА" на користь ТОВ "Промелектроніка" заборгованості у розмірі 666 044,55 грн., 3% річних у розмірі 52 224,18 грн. та інфляційних у розмірі 137 593,70 грн. В задоволенні інших позовних вимог (заборгованість у розмірі 4 000,00 грн., 3% річних у розмірі 981,73 грн. та інфляційні у розмірі 4 140,60 грн.) обґрунтовано відмовлено.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на як. вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обставини викладені Державним підприємством "Завод 410 ЦА" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Також до закінчення судових дебатів позивач просить суд стягнути з відповідача розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розглянувши заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з заяви, представником відповідача під час розгляду справи в апеляційній інстанції були заявлені судові витрати понесені у зв`язку з розглядом апеляційної скарги.

Відповідно до змісту ст. 126 ГПК до суду позивачем було надано на підтвердження витрат на професійну правничу:

- копія довідки про отримання оплати згідно договору № АО/ССП від 18.03.2020р.;

- копія рахунку-фактури № СФ-0000189 від 21.10.2020р.;

- копія платіжного доручення № 7566 від 21.10.2020р.;

- копія розрахунку гонорару (додаток до акту-приймання - передачі № ОУ-000П164 від 21.10.2020р.);

- копія акту-приймання - передачі № ОУ-000П164 від 21.10.2020р.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи наведені вимоги закону та наявні докази в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що сума судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Державне підприємство "Завод 410 ЦА".

Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Завод 410 ЦА" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 26.06.2020 р. у справі № 910/4125/20 - без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 26.06.2020 р. у справі № 910/4125/20.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Завод 410 ЦА".

4. Стягнути з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

5. Матеріали справи № 910/4125/20 повернути до Господарського суду м. Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 27.10.2020року.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді О.В. Попікова

С.О. Алданова