ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3062/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В., розглянувши заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) про забезпечення позову за вх.суду№2-4003/20 від 04.11.2020р.)

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в якому просить:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу укладений між територіальною громадою міста Одеси від імені якої діяв Департамент комунальної власності Одеської міської ради та Кучмій Наталією Миколаївною щодо купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових приміщень другого поверху та антресолі, загальною площею 174,1кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- перевести права покупця індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових приміщень другого поверху та антресолі, загальною площею 174,1кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області посилається на те, що Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, як орендаря за договором оренди №120/82 від 14.09.2012р., укладеним між Головним управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, було позбавлено переважного права перед іншими особами на придбання нежитлових приміщень другого поверху та антресолі, загальною площею 174,1кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 26.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.10.2020р. позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишено без руху.

04.11.2020р. за вх.суду№2-4003/20 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до суду з заявою про забезпечення позову в якій просить забезпечити позов шляхом заборони Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Кучмій Н.М., вчиняти будь які дії, пов`язані із звільненням нежитлового приміщення другого поверху та антресолі, загальною площею 174,1кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 26.

В обґрунтування своєї заяви Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області посилається на те, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради не повідомив орендаря Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про продаж орендованого майна, а 20.10.2020р. до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшла перетнзія Кучмій Н.М. щодо необхідності переукладання договору оренди нежитлового приміщення другого поверху та антресолі, загальною площею 174,1кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 26 або звільнення приміщення.

Враховуючи викладене, заявник просить задовольнити вимоги заяви у повному обсязі.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заява про забезпечення позову містить вимогу до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради щодо заборони вчиняти будь які дії, пов`язані із звільненням нежитлового приміщення другого поверху та антресолі, загальною площею 174,1кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 26, однак, як зазначає сам заявник спірні приміщення вже належать іншому власнику, а саме ОСОБА_1 , яка зазначено в позовній заяві як третя особа.

В поданій до суду заяві про забезпечення позову Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області посилається лист від 07.09.2020р. отриманий Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області від ОСОБА_1 щодо укладення договору оренди у зв`язку зі зміною власника нежитлового приміщення другого поверху та антресолі, загальною площею 174,1кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та претензію від 20.10.2020р. щодо необхідності переукладання договору або звільнення приміщення.

Однак Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області не надано доказів того, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_1 будуть вчиняти дії щодо предмета спору або виконувати щодо майна інші зобов`язання.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Узан та інші проти Туреччини» (заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08 та 19316/08) зазначено, що обмеження прав викладених у ст.1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини не можуть бути обґрунтовані за відсутності змагального судового розгляду, який відповідає принципу рівності сторін. Крім того ЄСПЛ у вказаному рішенні дійшов висновку, що не було встановлено «справедливого балансу» між обов`язками інтересу суспільства та вимогами захисту права на повагу до власності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) про забезпечення позову за вх.суду№2-4003/20 від 04.11.2020р.).

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) про забезпечення позову за вх.суду№2-4003/20 від 04.11.2020р.) відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 листопада 2020р.

Ухвала набирає законної сили 05.11.2020р. та відповідно до ч.8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвала може бути оскаржено.

Суддя Л.В. Степанова