ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 листопада 2020 року справа № 903/703/20 (903/191/19)

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Сердюкової Аліни Олегівни

та за відсутності представників сторін/учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області

заяву арбітражного керуючого (ліквідатора) Новосельцева Володимира Петровича

про скасування записів про реєстрацію права власності

у справі за заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг", с.Княгининок Луцького району

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 08.04.2019р. відкрито провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" (45630, Волинська область, Луцький район, с. Княгининок, вул. Бригадний двір, 19, ), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п`ятнадцять календарних днів до 02 серпня 2019 року, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Новосельцева Володимира Петровича.

Постановою господарського суду від 30.09.2019р. процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" та повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна) Новосельцева Володимира Петровича було припинено, Товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" визнано банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором товариства призначено арбітражного керуючого Новосельцева Володимира Петровича.

Ухвалою суду від 07.09.2020р. було задоволено заяву ОСОБА_2 про визнання грошових вимог до боржника, визнано у встановленому порядку доведені грошові вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" на загальну суму 6 130 635,43 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 4204,00 грн. - вимоги першої черги; 6 126 431,43 грн. - як такі, що забезпечені заставою майна боржника та підлягають позачерговому погашенню, зобов`язано розпорядника майна Новосельцева В.П. згідно ухвали суду сформувати остаточний реєстр вимог кредиторів, окремо внести до реєстру вимоги кредитора ОСОБА_2 на суму 6 126 431,43 грн. - як такі, що забезпечені заставою майна боржника, відомості про майно боржника, яке є предметом застави, згідно з державним реєстром застав.

25 вересня 2020 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області була зареєстрована заява арбітражного керуючого Новосельцева Володимира Петровича від 16.09.2020р., в якій останній просить суд: скасувати запис про право власності №19264996, дата, час державної реєстрації 01.03.2017 16:37:09, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індекс номер: 34097130 від 01.03.2017; скасувати запис про право власності №19265337, дата, час державної реєстрації 01.03.2017 16:48:32, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індекс номер: 34097514 від 01.03.2017; скасувати запис про право власності №19265552, дата, час державної реєстрації 01.03.2017 16:57:16, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індекс номер: 34097724 від 01.03.2017.

Ухвалою суду від 29.09.2020р. заяву арбітражного керуючого (ліквідатора) Новосельцева Володимира Петровича про скасування записів про реєстрацію права власності було призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.10.2020р. з повідомленням про день та час його проведення усіх кредиторів, ліквідатора та КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації".

Цією ж ухвалою було запропоновано КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" надати суду до 19.10.2020р. письмові пояснення по суті заяви ліквідатора ТОВ "Волиньагрохолдинг" Новосельцева В.П. від 16.09.2020р. про скасування записів про реєстрацію права власності, документи в їх обґрунтування.

Ухвалою суду від 22.10.2020р. розгляд справи було відкладено на 05.11.2020р., зобов`язано КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" надати суду до 04.11.2020р. письмові пояснення по суті заяви ліквідатора ТОВ "Волиньагрохолдинг" Новосельцева В.П. від 16.09.2020р. про скасування записів про реєстрацію права власності, документи в їх обґрунтування, явку в судове засідання представника КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" визнано обов`язковою.

02 листопада 2020 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області були зареєстровано письмові пояснення КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" від 13.10.2020р. №3463, в яких підприємство, зазначає, що у зв`язку із внесеннями змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. за № 1952-IV, а саме виключення абзацу третього пункту 2 частини першої та частини третьої з статті 6, із числа суб`єктів, що здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації було виключено акредитованих суб`єктів. Відповідно всім державним реєстраторам, які перебували в трудових відносинах з акредитованими суб`єктами було анульовано доступ до реєстрів шляхом скасування ідентифікаторів доступу. Згідно Наказу №84-к від 07.10.2019р., виданого комунальним підприємством "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_3 було звільнено 7 жовтня 2019 року з посади державного реєстратора на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Крім того повідомляє, що копії документів, на підставі яких було зареєстроване право власності, містяться в реєстраційних справах на об`єкти нерухомого майна за адресами АДРЕСА_1. Зазначені документи та відомості зберігаються на паперових носіях у відділі державної реєстрації Луцької районної державної адміністрації та в електронній формі в Державному реєстрі прав.

При цьому просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" за наявними матеріалами справи, долучає до матеріалів справи копії документів, а саме: наказ про звільнення від 07.10.2019р. та наказ Міністерства юстиції України "Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" №2822/5 від 06.09.2019р.

05 листопада 2020 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області було зареєстровано клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_4 від 05.11.2020р. про розгляд справи за його відсутності. При цьому заяву про скасування записів про реєстрацію права власності ліквідатор підтримує, просить суд її задовольнити.

У визначений судом день та час учасники судового процесу, а також КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" своїх представників в засідання суду не направили, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання ліквідатора Новосельцева В.П., господарський суд, враховуючи, що кожна сторона повинна довести те, на що вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з огляду на необхідність майбутнього задоволення вимог кредиторів, дійшов до висновку, що відповідна заява підлягає до задоволення. Викладена позиція суду пов`язана з наступними обставинами:

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України визначається, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Враховуючи викладені положення законодавства та те, що предметом заяви ліквідатора є не оскарження рішення суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора, а відновлення порушеного права банкрута - ТОВ "Волиньагрохолдинг" шляхом скасування записів про право власності на майно банкрута, що вибуло із його власності та зареєстроване за третіми особами, суд вважає, що заявлені ліквідатором вимоги підлягають розгляду саме в межах провадження у справі про банкрутство.

В обґрунтування заяви ліквідатор зазначає, що в ході проведення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ "Волиньагрохолдинг" були встановлені наступні обставини:

14 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Волиньагрохолдинг" укладений договір № 2 про надання поворотної фінансової допомоги, згідно з умовами якого кошти надаються частинами в межах суми 6 500 000,00 грн. шляхом внесення грошових коштів до каси підприємства або перерахуванням на поточний рахунок. Станом на 12 жовтня 2015 року нею було внесено в касу підприємства 6 276 381,43 грн. Відповідно до пункту 3.1 договору №2 поворотна фінансова допомога підлягає поверненню 01 січня 2016 року.

Як вбачається із заяви, кредитору ОСОБА_2 було повернуто лише 149 950,00 грн. та станом на 01 січня 2016 року залишилась заборгованість в розмірі 6 126 431,43 грн. 04 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Волиньагрохолдинг" укладено додаткову угоду про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 2, відповідно до умов якої первісне зобов`язання припиняється, а зміст та умови нового зобов`язання сторін викладені в договорі про надання поворотної фінансової допомоги від 04 січня 2016 року. Згідно з цим договором поворотна фінансова допомога підлягає поверненню 27 жовтня 2016 року. Станом на 10 листопада 2016 року кошти відповідачем їй не повернуті.

На забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 04 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Волиньагрохолдинг" 29 вересня 2016 року було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ТОВ "Волиньагрохолдинг" передав в іпотеку майно: належний йому єдиний майновий комплекс ТОВ "Волиньагрохолдинг", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2718 га, цільове призначення якої - обслуговування виробничо-складських приміщень, кадастровий номер: :01:001:6311. 30 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ ТОВ "Волиньагрохолдинг" укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідач передав в іпотеку належну йому земельну ділянку, площею 1,5874 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - обслуговування виробничо-складських приміщень, кадастровий номер: :01:001:6312. 03 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Волиньагрохолдинг" укладено договір застави, згідно з яким відповідач передав у заставу агрометр -62 (NAV-62G), бетонозмішувач, ваги, ваги 15 т, ваги автомобільні тензометричні, відеокамеру Tecsar AHDD-lM20F-eco, відеокамеру Tecsar AHDW - 1M-60V, відеорсєстратор Tecsar Modermist, вологомір Аква, зернодробілку КДУ-2, зернопогрузчик ЗПС-100, зерносушилку СЗ-16 в комплекті з площад. обе. норії., компресор Союз-50, котел твердопаливний, культиватор ЛК- 4, лінію технологічну для виготовлення кормів, мішалку магнітну, мотопомпу 6,5 HP GE, навігаційний прилад CLAAS GPS COPILOT S7, навігаційний прилад CLAAS, оприскувач ОПШ-3024 «ТЕТИС-24», паливно-роздаточну колонку, перфоратор BOSCH 22-250, підбирач соломи GLAAS ROLAND R 66, прикотуючий каток 6,3, рубильну машину типу RM 51,3, сівалку СЗ - 5,4 А-06 мод. 3/ТП зібр., термостат портативний, трансформатор зварювальний Патона СТШ - 400, фуражир ФН - 1,4, фуражир ФН - 1,4, фуражир ФН - 1,4, агрометр А - 62, апарат зварювальний Форте, баню водяну, вологомір зерна, зварювальний напівавтомат ПДГ - 216, каршер АВД без підігріву, мотопомпу 6,5 HP GE загальною вартістю 902 265,12 грн.

Загальна вартість іпотечного та заставного майна становить 5 718 665,12 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року по справі №161/15018/16-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29 вересня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гловацькою А. В., зареєстрованим в реєстрі № 2258, а саме: єдиний майновий комплекс ТОВ "Волиньагрохолдинг", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із: А-1 будівлі карантинника загальною площею 1683,9 кв. м; А-1 будівлі телятника № 4 загальною площею 1468,8 кв. м; А-1 будівлі корівника з молочним блоком загальною площею 646 кв.м; земельну ділянку площею 0,2718 га, кадастровий номер :01:001:6311, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 4 260 492,00 ірн, шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 .

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30 вересня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гловацькою А. В., зареєстрованим в реєстрі № 2263, а саме: земельну ділянку площею 1,5874 га, кадастровий номер :01:001:6312, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 555 908,00 грн. шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 .

Звернуто стягнення на предмет застави за договором застави від 03 жовтня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гловацькою А. В., зареєстрованим в реєстрі № 2291, а саме: агрометр -62 (NAV-62G), бетонозмішувач, ваги, ваги 15 т, ваги автомобільні тензометричні, відеокамеру Tecsar AHDD-lM20F-eco, відеокамеру Tecsar AHDW - 1M-60V, відеореєстратор Tecsar Modermist, вологомір Аква, зернодробілку КДУ-2, зернопогрузчик ЗПС-100, зерносушилку СЗ-16 в комплекті з площад. обе. норії., компресор Союз-50, котел твердопаливний, культиватор ЛК-4, лінію технологічну для виготовлення кормів, мішалку магнітну, мотопомпу 6,5 HP GE, навігаційний прилад CLAAS GPS COPILOT S7, навігаційний прилад CLAAS, оприскувач ОПШ-3024 «ТЕТИС-24», паливно-роздаточну колонку, перфоратор BOSCH 22-250, підбирач соломи GLAAS ROLAND R 66, прикотуючий каток 6,3, рубильну машину типу RM 51,3, сівалку СЗ - 5,4 А-06 мод. 3/ТП зібр., термостат портативний, трансформатор зварювальний Патона СТШ - 400, фуражир ФН -1,4, фуражир ФН - 1,4, фуражир ФН - 1,4, агрометр А - 62, апарат зварювальний Форте, баню водяну, вологомір зерна, зварювальний напівавтомат ПДГ -216, каршер АВД без підігріву, мотопомпу 6,5 HP GE загальною вартістю 902 265,12 грн. шляхом визнання права власності на дане майно за ОСОБА_2 .

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 23.01.2018р. рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року було залишено без змін.

На підставі рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2017р. по справі №161/15018/16-ц, залишеним без змін Апеляційним судом Волинської області постановою від 23 січня 2018 року, ОСОБА_2 проведена реєстрація в Єдиному державному реєстрі нерухомого майна об`єктів нерухомості.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року скасовано рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 23 січня 2018 року у справі №161/15018/16-ц.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.09.2020р. у справі №903/191/19 було задоволено заяву ОСОБА_2 про визнання грошових вимог до ТОВ "Волиньагрохолдинг", визнано у встановленому порядку доведені грошові вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" на загальну суму 6 130 635,43 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 4204,00 грн. - вимоги першої черги; 6 126 431,43 грн. - як такі, що забезпечені заставою майна боржника та підлягають позачерговому погашенню.

Ліквідатор вважає, що враховуючи скасування рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Волинської області від 23 січня 2018 року у справі №161/15018/16-ц, всі правовідносини між ОСОБА_2 та ТОВ "Волиньагрохолдинг" повернулись в первісний стан, відтак, вказані вище майнові активи повернено у власність ТОВ "Волиньагрохолдинг".

Як встановлено ліквідатором та вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2019 р. № 175327561, державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно ТОВ "Волиньагрохолдинг" проведено державним реєстратором КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації".

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.03.2017р. № 81568724 єдиний майновий комплекс, який складається із: А-1 будівлі карантинника загальною площею 1683,9 кв.м; А-1 будівлі телятника №4 загальною площею 1468,8 кв. м; А-1 будівлі корівника з молочним блоком загальною площею 646 кв.м., зареєстровано 01.03.2017р. за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 19264996.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.03.2017р. № 81570251 земельна ділянка площею 0,2718 га, кадастровий номер :01:001:6311, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 01.03.2017 р. за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 19265337.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.03.2017 р. № 81571144 земельна ділянка площею 1,5874 га, кадастровий номер :01:001:6312, розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 01.03.2017 р. за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 19265552.

Ліквідатор зазначає, що зазначені вище обставини унеможливлюють виконання ліквідатором своїх обов`язків щодо реєстрації майна за ТОВ "Волиньагрохолдинг" і реалізації такого майна у встановленому Кодексом України з процедур банкрутства порядку.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Згідно ч.1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

- господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо;

- строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

- відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

- продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом;

- скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

- припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Відповідно до ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси. Індивідуально визначене майно, що належить банкруту на підставі речових прав, крім права власності і господарського відання, не може бути включене до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вказана норма кореспондується з нормами ст. 41 Конституції України.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Частиною 1 статті 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, статтею 388 ЦК України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.

Відповідно до ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Суд зазначає, що після вибуття вказаного майна ТОВ "Волиньагрохолдинг" з його володіння було вчинено реєстраційні дії щодо зазначеного майна, а саме внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи №19264996, №19265337, №19265552 від 01.03.2017р. про реєстрацію нерухомого майна за ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів №19264996, №19265337, №19265552 від 01.03.2017р. унеможливлює виконання ліквідатором ТОВ "Волиньагрохолдинг" арбітражним керуючим Новосельцевим В.П. передбачених Кодексом України з процедур банкрутства обов`язків щодо реалізації зазначеного нерухомого майна банкрута.

Частиною 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. № 1952-IV, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Відповідно до ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 8 Конституції України - Конституція України має найвищу юридичну силу. Положеннями ст. 124 Конституції України передбачено поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають в державі, а згідно ст. 129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання.

Обов`язковість виконання рішень, ухвал, постанов господарського суду віднесено також до принципів організації і діяльності названого суду. Згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України № 475/97-ВР від 17.07.1997). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Судом враховано, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд». Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

За сутністю права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Отже, задля можливості виконання ліквідатором своїх обов`язків, формування ліквідаційної маси, користування правом власності, а також захисту прав і законних інтересів боржника та кредиторів, суд вважає вимоги ліквідатора обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що ліквідатором вживаються необхідні заходи зі встановлення та реалізації майнових активів банкрута, з огляду на вказані положення законодавства, згідно яких зазначене майно підлягає включенню до ліквідаційної маси банкрута, заява ліквідатора про скасування записів про реєстрацію права власності підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 1, 2, 7, 12, 58, 59, 61, 62 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_4 про скасування записів про реєстрацію права власності, задовольнити.

2. Скасувати запис про право власності №19264996, дата, час державної реєстрації 01.03.2017 16:37:09, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індекс номер: 34097130 від 01.03.2017.

3. Скасувати запис про право власності №19265337, дата, час державної реєстрації 01.03.2017 16:48:32, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індекс номер: 34097514 від 01.03.2017.

4. Скасувати запис про право власності №19265552, дата, час державної реєстрації 01.03.2017 16:57:16, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індекс номер: 34097724 від 01.03.2017.

5. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, тобто з 05 листопада 2020 року.

6. Ухвала господарського суду у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення до примусового виконання органами Державної виконавчої служби України (приватними виконавцями) до 06 листопада 2023 року.

Відповідно до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повної судової ухвали.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 05.11.2020р.

Суддя В. А. Войціховський