РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.11.2020Справа № 910/11449/20

Господарський суд міста Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/11449/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН СІФУД (01103, м. Київ, вулиця Професора Підвисоцького, будинок 6-В; адреса для листування: 07442, Київська обл., Броварський р-н, смт. Велика Димерка, вулиця Броварська, 152 ідентифікаційний код: 39369112)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (01042, м. Київ, Провулок Новопечерський, буд. 19/3, корп. 2, каб. 33; ідентифікаційний код: 32650231)

Про стягнення 65 154, 07 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН СІФУД (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (далі-відповідач) про стягнення 65 412, 06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача зобов`язань за договором поставки № 011214-01/1п від 01.12.2014 (з урахуванням протоколу розбіжностей від 01.12.2014), а саме порушення строків оплати товару, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути 65 412, 06 грн заборгованості за договором, з яких: 55 550 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 07 коп. - основна заборгованість, 9 861,99 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят одна) грн 99 коп. пені, а також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102, 00 грн.

11.08.2020 Господарський суд міста Києва ухвалою залишив позовну заяву без руху, та надав позивачу п`яти денний строк для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

20.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача, яким останній усунув недоліки позовної заяви встановлені ухвалою суду від 11.08.2020. Окрім того, в зазначеному клопотанні позивач клопоче про зменшення позовних вимог на 257, 99 грн.

В порядку передбаченому ст. 46 ГПК України, суд враховує позовні вимоги позивача з урахуванням їх зменшення, у відповідності до яких позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором поставки № 011214-01/1п від 01.12.2014 у розмірі 55 550, 07 грн основного боргу, 9 604, 00 грн - пеня, а також покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102 грн.

31.08.2020 Господарський суд міста Києва ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи №910/11449/20 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін, встановити відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З метою повідомлення відповідача по справі про розгляд справи №910/11449/20 та про його право подати відзив на позовну заяву, ухвала суду від 31.08.2020 була направлена на адресу відповідача, а саме: 01042, м. Київ, Провулок Новопечерський, буд. 19/3, корп. 2, каб. 33, та була отримана представником відповідача за довіреністю 08.09.2020 (поштове відправлення №648).

Таким чином, відповідач про розгляд справи №910/11449/20 та про його право на подання відзиву повідомлений належним чином, однак, таким правом у встановлений судом строк відповідач не скористався, відзиву у справі не подав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 01.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН СІФУД» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг» (покупець) укладено Договір поставки №011214-01/1п (надалі також - Договір, Договір поставки) та Протокол узгодження розбіжностей від 01.12.2014 до Договору.

10.01.2019, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг», Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (новий покупець, надалі - покупець, відповідач) та позивачем укладено Договір про заміну сторони у зобов`язаннях в Договорі поставки №011214-01/1п від 01.12.2014 та про внесення змін (надалі також - Договір про зміну сторони у зобов`язаннях в Договорі поставки та про внесення змін), згідно умов п. 2 якого відповідач, як новий покупець, приймає на себе права та виконання всіх обов`язків, що виникатимуть перед позивачем за Договором поставки з дати підписання даного договору.

В свою чергу, згідно умов п. 4 Договору про заміну сторони у зобов`язаннях в Договорі поставки та про внесення змін, позивач, як постачальник, зобов`язаний виконувати всі обов`язки, що виникатимуть за Договором поставки з дати підписання даного договору на користь відповідача.

Окрім того, сторони в п. 5 Договору про заміну сторони у зобов`язаннях та про внесення змін, дійшли згоди про виклад п. 9.1. Договору поставки в новій редакції, у відповідності до якої Договір поставки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019.

Позивач стверджує, що на виконання вимог Договору поставки, ним було поставлено на адресу відповідача 16.01.2019 та 28.02.2019 товар на дійсну загальну суму 222 827, 61 грн. (з урахуванням корегувань зазначених в податкових накладних на суму 3 195, 71 грн.), в підтвердження чого позивач подає відповідні видаткові та податкові накладні.

Однак, відповідач лише частково сплатив вартість поставленого товару у сумі 166 276, 91 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 11.03.2019 №3847 та №3864.

Таким чином, позивач стверджує, що сума основної заборгованості відповідача за Договором поставки становить 56 550, 07 грн.

При цблму, позивач враховував положення п. 5.5. Договору поставки та вирахував ліміт заборгованості у розмірі 1 000, 00 грн. за видатковою накладною №0160916 від 16.01.2019, внаслідок чого сума заборгованості зменшилась та становить 55 550, 07 грн.

У зв`язку з вище зазначеним та з урахуванням зменшення позовних вимог згідно клопотання позивача 18.08.2020, суд встановив, що позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку 55 550. 07 грн - основного боргу, 9 604. 00 грн - пені, а також покласти на відповідача судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2 102. 00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи принцип змагальності сторін, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФЛАГМАН СІФУД» підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Окрім того, з аналізу Договору про заміну сторони у зобов`язанні в Договору поставки та про внесення змін від 10.01.2019 вбачається, що в зобов`язаннях, які виникли на підставі укладення Договору поставки № №011214-01/1п від 01.12.2014 відбулась заміна кредитора в порядку передбаченому ст.ст. 512-523 ЦК України.

Таким чином, до відповідача по справі перейшли права первісного кредитора (покупця) за Договором поставки (тобто ТОВ «ПАККО Холдинг») в обсязі встановленому Договором від 10.01.2019 про заміну сторони у зобов`язанні в Договорі поставки та про внесення змін.

У відповідності до ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Також, відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити вартість товару. До відносин поставки неврегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Разом з тим, ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно умов п. 4 Договору про заміну сторони у зобов`язаннях в Договорі поставки та про внесення змін від 10.01.2019, позивач, як постачальник, зобов`язаний виконувати всі обов`язки, що виникатимуть за Договором поставки з дати підписання даного договору на користь відповідача.

Згідно п. 5.4. Договору поставки (згідно Протоколу узгодження розбіжностей), оплата за поставлений товар здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки товару.

Пунктом 4.10. Договору поставки (згідно Протоколу узгодження розбіжностей) встановлено, що обов`язок постачальника по поставці товару покупцю вважається своєчасно та належним виконаним з моменту передачі товару в повному обсязі покупцю і надання повного та відповідного пакету документів покупцю на товар, що підтверджується підписанням сторонами відповідної видаткової накладної.

З наявних в матеріалах справи підписаних уповноваженими особами сторін та скріплених печатками видаткових накладних вбачається, що позивачем було поставлено відповідачеві товар 16.01.2019 та 28.02.2019 на загальну суму 226 023, 32 грн.

Втім, як зазначає позивач, дійсна загальна сума поставленого товару складає 222 827, 61 грн. (з урахуванням корегувань на суму 3 195, 71 грн, що підтверджується податковими накладними).

Одночасно, судом, на підставі поданих позивачем платіжних доручень від 11.03.2019 №3847 та №3864 встановлено, що відповідач частково сплатив вартість поставленого товару у сумі 166 276, 91 грн.

Згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Докази повної сплати за поставлений позивачем товар згідно Договору в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані.

Окрім того, умовами п. 5.5. Договору поставки (згідно Протоколу узгодження розбіжностей) встановлено, що сторони погодили, що заборгованість покупця за поставлений постачальником товар, яка зберігається за покупцем без застосування до нього відповідальності за невиконання зобов`язань по договору та складає суму (ліміт заборгованості) в розмірі 1 000, 00 грн. (однієї тисячі гривень) у т. ч. ПДВ. Вказаний ліміт заборгованості повинен бути погашений (сплачений) у випадку розірвання або закінчення терміну дії даного Договору після підписання Сторонами акту звірки, але не пізніше 14 календарних днів після розірвання або закінчення терміну дії даного Договору.

Згідно змін внесених до п. 9.1. Договору поставки Договором від 10.01.2019 про заміну сторони у зобов`язанні в Договорі поставки та про внесення змін - даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання. Дія договору продовжується на один рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії договору.

На підставі наявних в матеріалах справи документів, суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду цієї справи судом Договір поставки є чинним, а отже підлягає належному виконанню сторонами.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем правомірно зменшено суму заборгованості на 1 000, 00 грн., з огляду на що сума основного боргу складає 55 550, 07 грн.

З огляду на вище зазначене, з урахуванням балансу вірогідності доказів, суд дійшов висновку, що факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в частині повної сплати вартості поставленого товару за Договором поставки у розмірі 55 550, 07 грн є документально підтвердженим та відповідачем не спростований, а отже позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у заявленому позивачем розмірі підлягають задоволенню.

Разом з тим, зі змісту доданого позивачем до клопотання від 18.08.2020 розрахунку суми пені вбачається, що позивачем у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно умов п. 5.4. Договору поставки нараховано пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня, з урахуванням суми заборгованості по кожній видатковій накладній у сумі 9 604, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовами підпункту 8.2.1. Договору поставки встановлено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених п. 5.4. даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені за борговий період з 03.03.2019 по 29.08.2019 (по видатковим накладним від 16.01.2019, що наявні в матеріалах справи) та за борговий період період з 15.04.2019 по 11.10.2019 (по видатковій накладній від 28.02.2020, що наявна в матеріалах справи), суд встановив, що розмір нарахованої пені узгоджується із положеннями Договору поставки та ч. 2 ст. 343 ГК України, періоди прострочення визначені позивачем правильно, сам розрахунок є обґрунтованим та арифметично вірним.

З огляду на що, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 9 604, 00 грн є доведеними, обґрунтованими та відповідачем не спростовані, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до приписів ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пункту 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

При цьому у зв`язку із зменшення позовних вимоги на 257, 99 грн. за заявою позивача, позивачу підлягає поверненню 8 грн. 20 коп. судового збору, для повернення якого ТОВ «ФЛАГМАН СІФУД»» із врахуванням положень п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" необхідно подати до суду відповідне клопотання, оскільки за його відсутності у суду відсутнє повноваження на здійснення такої процесуальної дії.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН СІФУД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (01042, м. Київ, Провулок Новопечерський, буд. 19/3, корп. 2, каб. 33; ідентифікаційний код: 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН СІФУД» (01103, м. Київ, вулиця Професора Підвисоцького, будинок 6-В; ідентифікаційний код: 39369112) 55550 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 07 коп. - основного боргу, 9 604 (дев`ять тисяч шістсот чотири) грн. 00 коп. - пені, а також 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких