ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 р. Справа № 917/945/20

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Надра України", вул. Євгенії Мірошниченко, 10, м. Київ, 03057,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаванафтогазрозвідка", вул. Половка, 66 Б, кімната 13, м. Полтава, 36010,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

10.06.2020 року до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Надра України" до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаванафтогазрозвідка" про стягнення 84 451,80 грн. заборгованості за договором про проведення геологічної експертизи № 161216/13 від 16.12.2016 року.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, не оплатив роботи з проведення геологічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.06.2020 року поновлено пропущений строк для подання позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк - 15 днів (з дня вручення даної ухвали) для подання відзиву на позов.

17.07.2020 р. від відповідача надійшло клопотання від 01.07.2020 року (вх. № 7628) про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву та визначити строк поза межами карантину, встановленого на території України.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.07.2020 року вищевказане клопотання відповідача задоволено та продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 року та відповідності до вимог ст. 165 ГПК України.

Від відповідача на адресу суду направив відзив на позовну заяву (вх. № 8659 від 12.08.2020 року), в якому проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, суд розглядає спір за наявними матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

16.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаванафтогазрозвідка" (відповідач, замовник) укладено договір № 161216/13 про проведення геологічної екпертизи (договір).

Згідно п.п. 1.1. п. 1. договору виконавець зобов`язується виконати роботи з проведення геологічної експертизи геологічних матеріалів Перевозівського родовища відповідно до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від « 30» травня 2011 року № 615, та Положення про проведення державної експертизи звітів щодо результатів геологічного вивчення надр, а також інших геологічних матеріалів, затвердженим Наказом Міністерства екологіїї та природних ресурсів України від 11.03.2013 року № 95, за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу згідно з Протоколом узгодження договірної ціни на проведення геологічної експертизи (додаток 1). Додаток 1 є невід`мною частиною цього договору.

Закінченням робіт з геологічної експертизи є затвердження Виконавцем експертного висновку, який є документом, що свідчить про виконання робіт, що є предметом цього Договору (п.п. 3.1. договору).

Відповідно до п.п. 3.2. договору документами про виконання договірних зобов`язань є акт прийому - передачі робіт та експертний висновок, підписані та затверджені виконавцем.

Експертний висновок підписаний та затверджений виконавцем 23.03.2017 року.

Акт прийому - передачі робіт з проведення геологічної експертизи підписаний сторонами також 23.03.2017 року.

Як вбачається з п.п. 4.1. договору вартість робіт, вказаних в п. 1.1., складає 84 451,80 грн., в тому числі ПДВ - 14075,30 грн.

Відповідно до п.п. 4.2. Договору згідно з цим Договором підлягає оплаті 84 451,80 грн. замовником протягом 15 банківських днів з моменту підписання акту прийому - передачі робіт.

Як вказує позивач, 06.03.2019 року на адресу відповідача був направлений Акт звірки розрахунків № 214/2/05, згідно якого відповідач має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 314 227,99 грн., в тому числі й заборгованість в розмірі 84 451,80 грн. по Договору № 161216/13 від 16.12.2016 року.

25.03.2019 pоку акт звірки розрахунків № 214/2/05 від 06.03.2019 року був отриманий відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. № 20).

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач жодного реагування або ж заперечення по сумі заборгованості, згідно Акту звірки розрахунків не надав.

24.07.2019 року позивачем було направлено повторно Акт звірки розрахунків за період з 01.01.2019 року по 23.07.2019 pоку, згідно якого відповідач має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 314 227,99 грн.

Відповідач даний акт звірки розрахунків отримав 29.07.2019 pоку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 22).

Однак знову жодного реагування або заперечення до позивача не надходило.

Тому позивач 11.10.2019 року направив відповідачу претензію № 867/2/01/10 від 11.10.2019 року (а.с. 24-26).

Як констатує позивач у позові 21.10.2019 року відповідач отримав вище зазначену претензію, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 27).

Відповіді від відповідача на претензію отримано так і не було позивачем.

Позивач у позовній заяві зазначає, що за роботи з проведення геологічної експертизи за відповідачем існує борг в сумі 84 451,80 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 84 451,80 грн. заборгованості за договором про проведення геологічної експертизи № 161216/13 від 16.12.2016 року.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір № 161216/13 від 16.12.2016 року про проведення геологічної експертизи за своєю правовою природою є договір надання послуг.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що дата укладання договору та дата оформлення експертного висновку, а також наявність у позивача в період виникнення заборгованості впливу на господарську діяльність відповідача та прийняття управлінських рішень через володіння корпоративними правами, укладання договору № 161216/13 від 16.12.2016 року не мало на меті настання реальних правових наслідків, а тому й не сприяло виникненню у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 84 451,80 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що укладання договору № 161216/13 від 16.12.2016 року не мало на меті настання реальних правових наслідків, оскільки як вбачається умов п. 3.1 договору закінченням робіт з геологічної експертизи є затвердження виконавцем експертного висновку, який є документом, що свідчить про виконання робіт, що є предметом цього Договору.

Вище вказані роботи були виконані, що підтверджується актом прийому-передачі від 23.03.2017 року, але не оплачені відповідачем.

Приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи позивач провів геологічну експертизу, а оплату за неї відповідачем не було здійснено.

Таким чином, позов про стягнення 84 451,80 грн. заборгованості за договором про проведення геологічної експертизи № 161216/13 від 16.12.2016 року є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаванафтогазрозвідка" (вул. Половка, 66 Б, кімната 13, м. Полтава, 36010, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Компанія "Надра України" (вул. Євгенії Мірошниченко, 10, м. Київ, 03057, ) - 84 451,80 грн. заборгованості та 2 102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копії рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.10.2020 року.

Суддя Білоусов С. М.