ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р.Справа № 922/1950/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" про розподіл судових витрат (за вх. № 23734) від 12.10.2020 по справі

за позовом Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче", Харківська область, Нововодолазький район, село Охоче
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм", місто Харків
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача - адвокат Пекаренін А.А., ордер АХ № 1020848 від 03.08.2020;

відповідача (заявника) - адвокат Бойко Ю.М. ордер ВІ № 1022792 від 19.10.2020;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться справа № 922/1950/20 за позовом Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" про визнання недійсним Договору поставки № 01-07 від 01 липня 2016 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 у справі № 922/1950/20 в задоволенні позову Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" відмовлено.

Водночас до закінчення судових дебатів у справі представник відповідача зробив заяву про надання доказів на підтвердження розміру понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Новакорм" витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, в порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Враховуючи наведене та керуючись статтею 221 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, в порядку частини шостої статті 238 Господарського процесуального кодексу України, призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 19 жовтня 2020 року і встановив ТОВ "Новакорм" строк для подачі відповідних доказів - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

12 жовтня 2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" подав до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області заяву (за вх. № 23734), згідно якої просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 922/1950/20, котрим розподілити судові витрати; стягнути зі Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 132 244,00 грн.

В судовому засіданні 19.10.2020 представник ТОВ "Новакорм" заяву щодо розподілу судових витрат у даній справі підтримував, просив суд її задовольнити та стягнути з Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" понесені Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" понесені відповідачем у справі витрати на професійну правничу допомогу.

Представник СПрАТ "Охоче", який брав участь в судовому засіданні 19.10.2020, а також в поданому до суду відзиві на заяву ТОВ "Новакорм" щодо суми судових витрат (за вх. № 24222 від 149.10.2020) заперечував щодо розумності розміру понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, що така сума значно завищена, а перелік наданих АО "Лоу Уолвс" послуг не відповідає дійсності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази, надані представником ТОВ "Новакорм" на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 131-2 Конституції України передбачено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, згідно частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Суд також звертає увагу на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, в якості доказів понесення витрат на оплату послуг Адвокатського об`єднання "Лоу Уолвс" заявником надано до суду:

- копію Договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 із додатком;

- копію Додаткової угоди б/н від 25.06.2020 до Договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019; копію Додаткової угоди № 5 від 17.07.2020 до Договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019;

- копію Акту прийому-здачі наданих послуг від 09.10.2020 за Договором № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019.

Дослідивши зазначені документи, господарський суд дійшов висновку, що їх достатньо для встановлення факту надання Адвокатським об`єднанням "Лоу Уолвс" професійної правничої допомоги відповідачу у даній справі, виходячи з такого.

Згідно умов укладеного між Адвокатським об`єднанням "Лоу Уолвс" (далі - Адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новакорм" (далі - Клієнт) Договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором.

Розділом 4 Договору про надання правової допомоги (пункти 4.1., 4.2., 4.3.) визначено: вартість надання правової допомоги Адвокатським об`єднанням за Договором визначається на підставі попередньої домовленості щодо кожного завдання Клієнта. При розрахунку вартості правової допомоги, вказаної в п. 4.1. даного Договору враховується час, витрачений Адвокатським об`єднанням:, його учасниками та співробітниками. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі Сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість. З моменту підписання акту послуги вважаються наданими.

Відповідно до пункту 5.1. Договору надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги за Договором здійснюється на підставі додаткових угод до Договору, котрими визначається обсяг послуг, що надаються.

Згідно умов Додаткової угоди № 5 від 17.07.2020 до Договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 Адвокатське об`єднання зобов`язується надати наступні послуги: написання відзиву на позовну заяву у справі № 922/1950/20 за позовом СПрАТ "ОХОЧЕ" до ТОВ "Новакорм" про визнання недійсним договору поставки № 01-07 від 01 липня 2016 року; складання інших заяв по суті справи та процесуальних документів; надання усних консультацій без/з вивченням документів; аналіз судової практики; супроводження даної справи (участь в судових засіданнях) в Господарському суді Харківської області тощо.

Також матеріали справи містять Акт прийому-здачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги № 300620/НК від 02.01.2019. Дата укладення: 09 жовтня 2020 року. Згідно вказаного Акту вартість 1 години надання послуг з урахуванням місячного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року становить 4 723,00 грн.

Вартість послуг Адвокатського об`єднання склала 132 244,00 грн. зокрема:

- складання відзиву на позовну заяву у справі - 9 годин;

вартість - 42 507,00 грн.;

- надання консультацій без вивчення документів у справі - 4 години;

вартість - 18 892,00 грн.;

- надання консультацій з вивченням документів у справі - 6 годин;

вартість - 23 338,00 грн.

- аналіз судової практики у справі - 7 годин;

вартість - 33 061,00 грн.;

- участь у двох судових засіданнях з урахуванням часу на прибуття до суду та очікування - 2 години;

вартість - 9 446,00 грн.

У Клієнта претензій до якості наданих послуг немає.

Оцінивши в сукупності зазначені докази, суд дійшов до висновку, що вони можуть бути прийняті як належні, а витрати ТОВ "Новакорм" на професійну правничу допомогу підлягають розподілу.

При цьому, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас суд враховує правову позицію, висловлену Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно якої у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Суд також зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Заперечуючи в повному обсязі проти відшкодування витрат, понесених ТОВ "Новакорм" на професійну правничу допомогу, Сільськогосподарське приватне акціонерне товариство "Охоче" зазначає, що суму витрат на правову допомогу значно завищено; така сума, враховуючи те, що справа не є занадто складною, не відповідає критерію реальності та розумності розміру адвокатських витрат.

Приймаючи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, досліджуючи, чи є заявлений розмір витрат пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову в контексті застосування статті 129 ГПК України; враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) тощо, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодуванні понесених відповідачем витрат на правову допомогу, виходячи з такого.

Перш за все суд зазначає, що предметом спору у справі № 922/1950/20 за позовом Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" є визнання недійсним Договору поставки № 01-07 від 01 липня 2016 року - позов немайнового характеру. Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, а спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України і великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, такі правовідносини не передбачають. Крім того, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Так, до відзиву на позовну заяву (із викладеними у ньому обставин правовідносин, який складає 5 аркушів) додано додаткові угоди, видаткові накладні за період з липня 2016 по червень 2018, а також банківські виписки, що підтверджували виконання зобов`язань за спірним Договором. Це всі документи, що були надані відповідачем і стосуються суті спору.

Суд зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, однак, у даному випадку, враховуючи заперечення СПрАТ "Охоче" суд має оцінити рівень адвокатських витрат з урахуванням того, чи є їх сума обґрунтованою. Погоджуючись із позицією СПрАТ "Охоче", суд зазначає, що стягнення з позивача 132 244,00 грн., у даному випадку, становить надмірний тягар для останнього. Крім того, на переконання суду, такий значний розмір витрат на послуги адвоката не можна вважати обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову (спір немайнового характеру), значення справи для сторін.

Так, в Акті прийому-здачі наданих послуг від 09.10.2020 зазначено, що на складання відзиву Адвокатським об`єднанням затрачено 9 годин. Також в Акті прийому-здачі наданих послуг від 09.10.2020 зазначено, що на аналіз судової практики у справі, Адвокатським об`єднанням затрачено 7 годин, а на надання консультацій без вивчення та з вивченням документів у справі затрачено всього 10 годин. Однак, з урахуванням зазначеного вище (дана справа є спором незначної складності, без урахування ціни позову та необхідності досліджувати значний обсяг нормативно-правових актів, документів), суд вважає за можливе за клопотанням СПрАТ "Охоче" зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у даному випадку та виходячи з критерію розумності таких витрат.

При визначенні суми відшкодування СПрАТ "Охоче" судових витрат відповідача суд, враховуючи кількість часу витрачену на відповідні дії Адвокатським об`єднанням - 28 годин, з урахуванням встановлення їхньої дійсності та необхідності, вважає виправданим та в загальній кількості достатнім, об`єктивним і співмірним зі складністю справи присудити до стягнення з СПрАТ "Охоче" витрати на професійну правову допомогу на загальну суму 56 676,00 грн., виходячи із затраченого Адвокатським об`єднанням "Лоу Уолвс" часу у кількості 12 годин, що було б достатнім (3 години написання відзиву на позовну заяву + 2 години аналізу судової практики + 2 години надання консультацій без вивчення документів + 3 години консультацій з вивченням документів + 2 години участі адвоката в судових засіданнях).

Залишок понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 105 568,00 грн. суд залишає за ТОВ "Новакорм", на користь якого укладено рішення у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі № 922/1950/20, в порядку статті 244 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі № 922/1950/20.

Стягнути з Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" (місцезнаходження: 63262, Харківська область, Нововодолазький район, село Охоче, вулиця Польова, будинок 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" (місцезнаходження: 61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 66; ) 56 676,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення складено та підписано 03.11.2020 (з причин довготривалої непрацездатності судді Рильової В.В. - перебування на лікарняному з 20 жовтня по 02 листопада 2020 року, відповідно до листка непрацездатності серія АДП № 535394 від 20.10.2020).

Суддя В.В. Рильова