ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.10.2020 Справа № 905/316/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільнянський молокозавод» (; адреса: 70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Запорізька, буд. 65)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (; адреса: 85612: Донецька область, м. Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34)

про: стягнення 126.709,52 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільнянський молокозавод» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» про стягнення 126709,52 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем не виконані грошові зобов`язання за договором поставки № 5306-ВЭ-КуТЭС від 22.01.2019. Позивачем за видатковими накладними № 4362 від 12.11.19, №3626 від 05.11.19, №3119 від 31.10.19, №2928 від 29.10.19, №2206 від 22.10.19, №1362 від 15.10.19, №801 від 08.10.19, №МО-0022386 від 26.09.19, №МО-0022228 від 24.09.19, №МО-0021434 від 17.09.19, був поставлений відповідачу товар (молочні продукти), на загальну суму 122382,54 грн. Відповідач товар прийняв, однак в обумовлений договором термін кошти за нього не сплатив, у зв`язку із чим, позивачем, окрім суми основного боргу, заявлено до стягнення з відповідача, 3% річних у сумі 774,53 грн та пеню у сумі 3552,45 грн.

Ухвалою суду від 13.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/316/20; визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначене на 12.03.2020; визначено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру; явка представників сторін у судове засідання визнана необов`язковою.

У зв`язку з оскарженням процесуальних документів суду, ухвалою від 19.03.2020 зупинене провадження у справі №905/316/20, до усунення обставин, що зумовили його зупинення, скеровано матеріали справи №905/316/20 до Східного апеляційного господарського суду.

Внаслідок повернення 12.10.2020 до Господарського суду Донецької області матеріалів справи №905/316/20, ухвалою суду 13.10.2020 постановлено поновити провадження у справі №905/316/20, розгляд справи призначено на 29.10.2020, явка представників в судове засідання визнана не обов"язковою.

У судове засідання, що відбулось 29.10.2020, сторони своїх представників не направили, про місце, час та дату слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідач, правом на надання відзиву на позов не скористався.

Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін обов`язковою в судове засідання не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, сторони були повідомлені про дату, час та місце судового засідання у встановленому порядку і мали достатньо часу для реалізації своїх прав в господарському процесі, а відсутність представників сторін не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного:

22.01.2019 між Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільнянський молокозавод» (далі - постачальник) укладений договір поставки № 5306-ВЭ-КуТЭС (далі договір поставки), відповідно до п.1.1. якого, у порядку та на умовах, що передбачені даним договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію, в асортименті, кількості, в межах строків, за ціною та з якісними характеристиками, погодженими сторонами у специфікації.

Предметом поставки є такий товар: молоко пастеризоване 2,5% 0,5 кг/шт, у кількості 160000 шт., ціна за одиницю без ПДВ 8,05 грн, на загальну суму 1545600,00 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 257600,00 грн

Відповідно до п.п. 1.2. договору покупець зобов`язується прийняти та сплатити продукцію, що постачається в його власність, відповідно до умов даного договору.

За п.4.2. договору, умови поставки товару DDP, згідно «Інкотемс-2010» з урахуванням умов та застережень, які містяться у договорі.

Місце поставки: м. Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34, склад ДТЄК Кураховської ТЄЦ. Постачальний несе усі витрати, що пов`язані з постачанням продукції, до моменту її постачання в обумовлений пункт призначення.

Відповідно до п. 4.3. договору, постачальник зобов`язаний надати покупцю наступні документи: рахунок, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, декларацію від виробника.

За змістом пункту 4.7. договору, датою постачання вважається дата, що вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. При постачанні автотранспортом датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на видатковій накладній.

Пунктом 5.1. договору визначено, що сума договору складає 1545600,00 грн, у тому числі ПДВ 257600,00 грн.

Розрахунки за продукцію, що поставляється постачальником здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточних рахунок постачальника на 10 календарний день з дати постачання відповідної продукції, на підставі отримання покупцем рахунку та за умови надання постачальником податкової накладної, а також документів визначених п. 4 даного договору (п.5.4 договору).

Даний договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2013, а в частині виконання зобов`язань- до повного виконання сторонами грошових зобов`язань (п. 8.1. договору).

Окремо, сторони погодили п. 6.1. договору, в редакції протоколу розбіжностей до договору поставки від 22.01.2019.

Договір та протокол розбіжностей, підписані представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

На виконання умов договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу на суму 122382,54 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів:

- видаткова накладна № 4362 від 12.11.2019 на суму 14973,00 грн (з ПДВ) та товарно-транспортна накладна №МО000004362 від 12.11.2019 (а.с. 27);

- №3626 від 05.11.2019 на суму на суму 6781,32 грн (з ПДВ) та товарно-транспортна накладна №МО000003626 від 05.11.2019 (а.с. 28);

- №3119 від 31.10.2019 на суму 5796,00 грн (з ПДВ) та товарно-транспортна накладна №МО000003119 від 31.10.2019 (а.с. 29);

- №2928 від 29.10.2019 на суму 11794,86 грн (з ПДВ) та товарно-транспортна накладна №МО000002928 від 29.10.2019 (а.с. 30);

- №2206 від 22.10.2019 на суму 12422,76 грн (з ПДВ) та товарно-транспортна накладна №МО000002206 від 22.10.2019 (а.с. 31);

- №1362 від 15.10.2019 на суму 15291,78 грн (з ПДВ) та товарно-транспортна накладна №МО000001362 від 15.10.2019 (а.с. 32);

- №801 від 08.10.2019 на суму 15427,02 грн (з ПДВ) та товарно-транспортна накладна №МО000000801 від 08.10.2019 (а.с. 33);

- №МО-0022386 від 26.09.2019 на суму 11282,88 грн (з ПДВ) (а.с. 34) та товарно-транспортна накладна №МО-00971118 від 26.09.2019 (а.с. 37);

- №МО-0022228 від 24.09.2019 на суму 13746,18 грн (з ПДВ) (а.с. 35) та товарно-транспортна накладна №МО-0096968 від 24.09.2019 (а.с. 38);

- №МО-0021434 від 17.09.2019 на суму 14866,74 (з ПДВ) та товарно-транспортна накладна №МО-0096239 від 17.09.2019 (а.с. 39).

Позивач, 06.12.2019 надіслав відповідачу претензію №2, з вимогою про сплату заборгованості за договором поставки, у розмірі 122382,54 грн, протягом семи календарних днів, з моменту її отримання. В якості додатку до претензії, позивач направив на погодження відповідачу акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2019 по 06.12.2019.

Докази надіслання претензії, цінним листом з описом вкладення, на юридичну адресу відповідача, містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, відповідачем претензія була залишена без відповіді та виконання.

Відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження виконання грошових зобов`язань по договору поставки №5306-ВЭ-КуТЭС від 22.01.2019 та відповіді на претензію не надав.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» не виконало зобов`язання за договором №5306-ВЭ-КуТЭС від 22.01.2019 на суму 122382,54 грн.

Наведені вище обставини, зумовили звернення позивача до суду, з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою містить елементи договору поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як зазначалося судом вище, пунктом 5.4. договору визначено, що розрахунки за продукцію, що поставляється постачальником здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточних рахунок постачальника на 10 календарний день з дати постачання відповідної продукції, на підставі отримання покупцем рахунку та за умови надання постачальником податкової накладної, а також документів визначених п. 4 даного договору.

Жодних доказів того, що позивач поставив відповідачу товар неналежної якості та/або не надав відповідні товаросупровідні документи, на кожну партію товару, суду не представлено.

За таких обставин, суд встановив, що зобов`язання за укладеним договором позивач виконав належним чином.

Однак, відповідач, зі свого боку, зобов`язання з повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар не виконав, у зв`язку з чим його заборгованість перед позивачем складає 122382,54 грн.

З огляду на те, що відповідач не виконав грошові зобов`язання за договором поставки №5306-ВЭ-КуТЭС від 22.01.2019, вимога позивача про стягнення з відповідача 122382,54 грн основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача: 3552,45 грн пені за період з 23.11.2019 по 08.02.2020; 774,53 грн 3% річних за період з 23.11.2019 по 08.02.2020.

Суд зазначає, що поставка товару відбувалася кількома партіями в період з 17.09.2019 по 12.11.2020, а договором передбачений строк сплати товару протягом 10 календарних днів.

Отже, граничний термін сплати за кожною поставкою різний, тому слід нараховувати як пеню, так і 3% річних за кожною видатковою накладною окремо.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.8. договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення сплати від вартості своєчасно не сплаченої продукції, однак не більш ніж 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції.

За таких обставин, у позивача виникає право для нарахування пені з 28.09.2019 (видаткова накладна №МО-0021434 від 17.09.2019 + 10 календарних днів).

Разом з тим, позивач визначив період для нарахування пені з 23.11.2019 по 08.02.2020, наведене не порушує прав відповідача, а отже судом приймається розрахунок пені позивача, в частині визначення періоду для нарахування, разом з тим останнім допущені арифметичні помилки у розрахунку.

За розрахунком суду розмір пені, що належить до стягнення з відповідача становить 6119,13 грн (5% від вартості своєчасно несплаченої продукції, адже розмір за формулою розрахунку складає 7267,13 грн), тобто є більшим ніж заявлений позивачем, однак з урахуванням того, що суд не може вийти за межі заявлених вимог, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, у заявленому розмірі - 3552,45 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Суд перевірив розрахунок 3% річних позивача, за період з 23.11.2019 по 08.02.2020, база для нарахування 122382,54 грн, та визнає його арифметично невірним.

За розрахунком суду розмір 3% річних, що належить до стягнення становить 783,52 грн, тобто є більшим ніж заявляє позивач.

У зв`язку із тим, що суд не може вийти за межі заявлених вимог, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних підлягають задоволенню повністю, у заявленому розмірі -774,53 грн.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.ст.73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись статтями 73-80, 86, 91, 123-124, 128 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (; адреса: 85612: Донецька область, м. Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільнянський молокозавод» (; адреса: 70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Запорізька, буд. 65) заборгованість у розмірі 126709 (сто двадцять шість тисяч сімсот дев`ять) грн 52 коп, у тому числі 122382 (сто двадцять дві тисячі триста вісімдесят дві) грн 54 коп основний борг; 3552 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн 45 коп пені; 774 (сімсот сімдесят чотири) грн 53 коп 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

3. Після набрання рішенням законної сили видати судовий наказ.

4. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

5. У судовому засіданні 29.10.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст складений та підписаний 29.10.2020.

Суддя Н.В. Величко