РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.10.2020Справа № 910/10734/20

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра" (43000, обл. Волинська, м. Луцьк, пр.-т Перемоги, будинок 15; ідентифікаційний код 21738135)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, будинок 19/3, корпус 2, кабінет 33; ідентифікаційний код 32650231)

про стягнення 586 001, 19 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Астра" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" про стягнення 537 829, 40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем в порушення договірних зобов`язань здійснено оплату поставленого товару лише частково, у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" утворилася заборгованість в сумі 537 829, 40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

17.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 537 829, 40 грн за поставлений товар, пеню - 37 678, 23 грн, 3 % річних - 7 099, 96 грн та інфляційні втрати - 3 393, 60 грн, що в загальному становить 586 001, 19 грн.

Суд зазначає, що подана позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а тому приймається судом до розгляду, подальший розгляд справи здійснюватиметься з її урахуванням.

25.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

У запропонований в ухвалі від 28.07.2020 п`ятнадцятиденний строк відзиву від відповідача до суду не надійшло.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Приписами ст. 10 зазначеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" є: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, будинок 19/3, корпус 2, кабінет 33.

Суд зазначає, що ухвала суду від 28.07.2020 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 960, однак конверт з вказаною ухвалою повернувся на адресу суду неврученим із зазначенням причин: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, суд зазначає, що станом на дату винесення рішення відповідачем не подано до суду заяви про продовження процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії (подання відзиву на позовну заяву), встановленого судом як це передбачено п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції від 17.07.2020.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Астра" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (покупець) укладено договір поставки № 111119-01/1г, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець

зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка (і) є невід`ємною частиною договору (п. 1.2. договору).

Загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії даного договору (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору зобов`язання сторін по поставці товару виникають на підставі погодженого сторонами замовлення покупця. Покупець передає постачальнику замовлення в якому зазначає асортимент товару та його кількість, а також строк поставки.

Замовлення передається постачальнику по EDI. Погоджене сторонами замовлення в односторонньому порядку зміні не підлягає. Зміни в замовлення вносяться за згодою сторін і підтверджуються ними письмово. Замовленням покупця вважається документ ORDERS, що направляється постачальнику по EDI. Замовлення має містити: GLN-номер

постачальника, GLN-номер покупця, GLN-номер місця призначення поставки товару, номер замовлення, дату його подачі, дату поставки товару, асортимент, кількість, ціну товару, що поставляється, та іншу необхідну інформацію. У документі

"Замовлення" електронний цифровий підпис (далі по тексту ЕЦГГ) не використовується.

Постачальник зобов`язаний після отримання замовлення надати відповідь, щодо можливості поставки товару у асортименті, кількості та в строки згідно отриманого замовлення, сформувавши "Підтвердження замовлення" у вигляді документа ORDRSP. Сторони погодили, що у випадку ненадання постачальником відповіді, вважається, що постачальник погодив замовлення та зобов`язується поставити товар в асортименті та у повній кількості згідно наданого покупцем замовлення, а також в зазначені в замовлені строки (п. 2.2., 2.3. договору).

Постачальник у відповідь на "Замовлення" направляє покупцю "Повідомлення про відвантаження" - документ DESADV з обов`язковим зазначенням номера та дати ТТН. DESADY має бути сформований постачальником не пізніше, ніж у момент відвантаження товару зі свого складу та надіслано до прибуття транспорту постачальника в місце поставки покупця. При відправленні "Повідомлення про відвантаження" постачальник надає покупцеві тільки ТТН в паперовому

вигляді. "Повідомлення про відвантаження" має відповідати паперовому документу ТТН, який передається в момент передачі товару покупцю. У документі "Повідомлення про відвантаження" ЕЦП не використовується (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору асортимент та кількість товару погоджуються сторонами в замовленні і зазначаються в накладних у відповідності до погодженого сторонами замовлення. Постачальник зобов`язується дотримуватися відповідності позицій товару у накладній позиціям у замовленні. Кожне замовлення повинно бути оформлено окремою накладною. Не допускається об`єднання декількох замовлень в одну накладну та оформлення декількох накладних по одному замовленню.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що постачальник зобов`язується здійснити доставку на умовах визначених нижче і передати товар. покупцю протягом 2 (двох) календарних днів з моменту погодження замовлення та/або у відповідності підписаного сторонами графіку, домовленостей та замовлення, якщо інший строк не вказаний в погодженому замовленні покупця. Сторони погодили, що місце доставки товару - рампа Логістичного центру або торгівельного закладу покупця.

Передача товару постачальником і його приймання покупцем по назві, асортименту, кількості і ціні здійснюється на підставі відповідної накладної і тільки у відповідності із замовленням покупця (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору постачальник зобов`язується поставляється (передавати у власність покупця) товари за цінами зазначеними у специфікації затвердженій сторонами (додаток № 1). Ціна товару а специфікації повинна вказуватися як з ПДВ, так і без ПДВ, а також зазначатися в гривнях, та включати не більше двох знаків після коми.

Оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений п. 5.5. даного договору здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 27 (двадцять сім) календарних днів з дати поставки даного товару (п. 5.4. договору).

Пунктом 9.1. договору закріплено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь якому випадку до моменту його остаточного виконання. Дія договору продовжується на один рік, якщо жодна сторона не заявить письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії договору.

Позивач в обґрунтування своїх доводів зазначає, що ним на виконання умов договору було передано відповідачу протягом листопада 2019 року - квітня 2020 року товар на загальну суму 1 261 913,85 грн, однак, відповідач неналежним чином та з порушенням строків здійснив лише часткову оплату, перерахувавши за товар 724 084,45 грн, а відтак, за останнім рахується заборгованість в розмірі 537 829,40 грн., що і послугувало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 111119-01/1г від 11.11.2019, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору було передано відповідачу протягом листопада 2019 року - квітня 2020 року товар на загальну суму 1 261 913,85 грн згідно наступних видаткових накладних:

№ партіїНазва, номер та дата документу (дата поставки відповідає даті документів)Сума поставки (грн.)Граничний строк оплати
1Видаткова накладна № АС-0000172 (19.11.2019) Товарно-транспортна накладна № 172 (19.11.2019)30 738,7816.12.2019 р.
2Видаткова накладна № АС-0000175 (22.11.2019) Товарно-транспортна накладна № 175 (22.11.2019)17 967,1319.12.2019 р.
3Видаткова накладна № АС-0000179 (26.11.2019) Товарно-транспортна накладна № 179 (26.11.2019)24 044,8723.12.2019 р.
4Видаткова накладна № АС-0000180 (28.11.2019) Товарно-транспортна накладна № 180 (28.11.2019)24 871,1026.12.2019 р.
5Видаткова накладна № АС-0000183 (03.12.2019) Товарно-транспортна накладна № 183 (03.12.2019)16 734,7830.12.2019 р.
6Видаткова накладна № АС-0000186 (05.12.2019) Товарно-транспортна накладна № 186 (05.12.2019)25 585,3102.01.2020 р.
7Видаткова накладна № АС-0000192 (09.12.2019) Товарно-транспортна накладна № 192 (09.12.2019)27 545,8706.01.2020 р.
8Видаткова накладна № АС-0000199 (12.12.2019) Товарно-транспортна накладна № 199 (12.12.2019)36 872,5308.01.2020 р.
9Видаткова накладна № АС-0000202 (17.12.2019) Товарно-транспортна накладна № 202 (17.12.2019)43 734,4313.01.2020 р.
10Видаткова накладна № с Товарно-транспортна накладна № 216/1 (24.12.2019) Товарно-транспортна накладна № 216/2 (24.12.2019) Товарно-транспортна накладна № 216/3 (24.12.2019) Товарно-транспортна накладна № 216/4 (24.12.2019) Товарно-транспортна накладна № 216/5 (24.12.2019)68 073,2220.01.2020 р.
11Видаткова накладна № АС-0000001 (02.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 1/1 (02.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 1/2 (02.01.2020)32 949,4129.01.2020 р.
12Видаткова накладна № АС-0000007 (09.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 7/1 (09.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 7/2 (09.01.2020)24 517,0805.02.2020 р.
13Видаткова накладна № АС-0000012 (11.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 12/1 (11.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 12/2 (11.01.2020)30 499,5805.02.2020 р.
14Видаткова накладна № АС-0000013 (13.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 13/1 (13.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 13/2 (13.01.2020)35 776,1307.02.2020 р.
15Видаткова накладна № АС-0000021 (16.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 21/1 (16.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 21/2 (16.01.2020)21 787,4910.02.2020 р.
16Видаткова накладна № АС-0000027 (18.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 27/1 (18.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 27/2 (18.01.2020)25 469,4712.02.2020 р.
17Видаткова накладна № АС-0000034 (21.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 34/1 (21.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 34/2 (21.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 34/3 (21.01.2020)49 155,9415.02.2020 р.
18Видаткова накладна № АС-0000040 (23.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 40 (23.01.2020)900,0017.02.2020 р.
19Видаткова накладна № АС-0000041 (23.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 41/1 (23.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 41/2 (23.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 41/3 (23.01.2020)45 198,0417.02.2020 р.
20Видаткова накладна № АС-0000046 (27.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 46/1 (27.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 46/2 (27.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 46/3 (27.01.2020)32 165,1021.02.2020 р.
21Видаткова накладна № АС-0000049 (30.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 49/1 (30.01.2020) Товарно-транспортна накладна № 49/2 (30.01.2020)26 693,7824.02.2020 р.
22Видаткова накладна № АС-0000054 (28.02.2020) Товарно-транспортна накладна № 54/1 (28.02.2020) Товарно-транспортна накладна № 54/2 (28.02.2020)42 263,1426.03.2020 р.
23Видаткова накладна № АС-0000060 (03.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 60/1 (03.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 60/2 (03.03.2020)43 521,4130.03.2020 р.
24Видаткова накладна № АС-0000063 (06.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 63/1 (06.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 63/2 (06.03.2020)51 533,6402.04.2020 р.
25Видаткова накладна № АС-0000070 (10.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 70/1 (10.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 70/2 (10.03.2020)53 883,6506.04.2020 р.
26Видаткова накладна № АС-0000085 (13.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 85/1 (13.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 85/2 (13.03.2020)42 411,1709.04.2020 р.
27Видаткова накладна № АС-0000089 (17.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 89/1 (17.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 89/2 (17.03.2020)39 746,5913.04.2020 р.
28Видаткова накладна № АС-0000093 (20.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 93/1 (20.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 93/2 (20.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 93/3 (20.03.2020)62 469,5016.04.2020 р.
29Видаткова накладна № АС-0000094 (23.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 94 (23.03.2020)21 039,0520.04.2020 р.
30Видаткова накладна № АС-0000095 (24.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 95 (24.03.2020)22 130,7820.04.2020 р.
31Видаткова накладна № АС-0000097 (25.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 97 (25.03.2020)21 409,1321.04.2020 р.
32Видаткова накладна № АС-0000100 (26.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 100 (26.03.2020)16 005,9622.04.2020 р.
33Видаткова накладна № АС-0000103 (27.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 102 (27.03.2020)21 982,7523.04.2020 р.
34Видаткова накладна № АС-0000104 (30.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 104 (30.03.2020)22 389,8427.04.2020 р.
35Видаткова накладна № АС-0000106 (31.03.2020) Товарно-транспортна накладна № 106 (31.03.2020)22 500,8627.04.2020 р.
36Видаткова накладна № АС-0000109 (01.04.2020) Товарно-транспортна накладна № 109 (01.04.2020)17 893,0128.04.2020 р.
37Видаткова накладна № АС-0000112 (02.04.2020) Товарно-транспортна накладна № 112 (02.04.2020)25 251,0729.04.2020 р.
38Видаткова накладна № АС-0000114 (03.04.2020) Товарно-транспортна накладна № 114 (03.04.2020)26 234,8830.04.2020 р.
39Видаткова накладна № АС-0000118 (06.04.2020) Товарно-транспортна накладна № 118/1 (06.04.2020) Товарно-транспортна накладна № 118/2 (06.04.2020)44 640,2904.05.2020 р.
40Видаткова накладна № АС-0000119 (08.04.2020) Товарно-транспортна накладна № 119 (08.04.2020)23 327,0905.05.2020 р.
Всього:1 261 913,85

Суд зазначає, що вищеперелічені видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень, чиї підписи скріплені печатками, що в свою чергу підтверджує факт належного виконання позивачем умов договору - поставку товару та виникнення у відповідача обов`язку здійснити оплату протягом 27 календарних днів (за дати відповідної поставки).

Водночас, суд вказує, що як вбачається із доводів позивача та що не спростовано відповідачем, останнім на виконання договору сплачено лише 724 084,45 грн., що також вбачається із банківської довідки № 0861400/17065-20 від 22.07.2020, а відтак у відповідача станом на дату звернення до суду з позовом існує заборгованість в розмірі 537 829, 40 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу, між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків станом на 30.06.2020 та скріплено печатками товариств, в якому відповідачем (бухгалтером Мельничук) визнано факт існування заборгованості в розмірі 537 829, 40 грн.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 902/959/19 від 20.08.2020, акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Суд зазначає, що станом на дату ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем заборгованості в розмірі 537 829, 40 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом положень ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини та те, що відповідачем не надано доказів належного виконання умов договору, не спростовано заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано належним чином умови договору поставки № 111119-01/1г від 11.11.2019, а відтак вимога позивача підлягає задоволенню та відповідно стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості в розмірі 537 829, 40 грн.

Також, позивачем за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки, здійснено нарахування пені в розмірі 37 678, 23 грн, 3 % річних в розмірі 7 099, 96 грн та інфляційних втрат в розмірі 3 393, 60 грн.

Пунктом 8.1.2 договору встановлено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених п. 5.4. договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Водночас, згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафним санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені та 3 % річних зазначає, що такий розрахунок є обґрунтованим та здійснений арифметично вірно, а відтак, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 7 099, 96 грн та пені в розмірі 37 678, 23 грн підлягають задоволенню.

Щодо нарахувань позивачем інфляційних втрат, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Відтак, враховуючи викладене вище та наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає правомірним здійснювати нарахування останніх виключно на суми заборгованості, які існували протягом повного місяця, а відтак, за перерахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в загальному розмірі 2 158, 41 грн, а саме:

- за видатковою накладною № АС-0000013 (13.01.2020) на суму 510, 61 грн за березень 2020 - 4, 08 грн;

- за видатковою накладною № АС-0000021 (16.01.2020) на суму 21 787, 49 грн за березень 2020 - 108, 41 грн;

- за видатковою накладною № АС-0000027 (18.01.2020) на суму 25 469, 47 грн за березень 2020 - 126, 74 грн;

- за видатковою накладною № АС-0000034 (21.01.2020) на суму 49155, 94 грн за березень 2020 - 393, 25 грн;

- за видатковою накладною № АС-0000040 (23.01.2020) на суму 900, 00 грн за березень 2020 - 7, 20 грн;

- за видатковою накладною № АС-0000041 (23.01.2020) на суму 45 198, 04 грн за березень 2020 - 361, 58 грн;

- за видатковою накладною № АС-0000046 (27.01.2020) на суму 32 165, 10 грн за березень 2020 - 257, 32 грн;

- за видатковою накладною № АС-0000049 (30.01.2020) на суму 26 693, 78 грн за березень 2020 - 213, 55 грн;

- за видатковою накладною № АС-0000054 (28.02.2020) на суму 42 263, 14 грн за квітень 2020 - 338, 11 грн;

- за видатковою накладною № АС-0000060 (03.03.2020) на суму 43 521, 41 грн за квітень 2020 - 348, 17 грн.

Разом з тим, суд вказує, що позивач просить суд стягнути з відповідача витрати понесені позивачем на професійну правничу правову допомогу в розмірі 40 300, 00 грн.

Так, згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 300,00 грн надано наступні докази: копія договору про надання правничої допомоги від 20.07.2020, додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 20.07.2020, копія рахунку-фактури № 71 від 21.07.2020 на суму 6 000, 00 грн, копія платіжного дорученням № 1605 від 22.07.2020, копія рахунку-фактури № 83 від 19.08.2020 на суму 5 000, 00 грн, копія платіжного дорученням № 1701 від 19.08.2020 на суму 5 000, 00 грн, акт приймання передачі наданих послуг від 19.08.2020, який підписано представниками сторін та детальний опис наданих адвокатських послуг.

Відтак, з огляду на викладене вище, судом встановлено, що описані позивачем витрати на професійну правничу допомогу є дійсними та реальними, а з огляду на відсутність заперечень з боку відповідача та їх фактичну сплату позивачем, суд дійшов висновку, що вказані витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а саме, в розмірі 10 977, 00 грн.

Що стосується стягнення з відповідача гонорару успіху в розмірі 29 300,00 грн у випадку задоволення позову, суд зазначає наступне.

Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, з огляду на те, що гонорару успіху в розмірі 5 % від суми задоволених позовних вимог, обумовлений сторонами у додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 20.07.2020 (п. 12) під відкладальною умовою та є складовою частиною винагороди адвоката та належить до судових витрат, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача гонорар успіху в розмірі 5 % від суми задоволених позовних вимог, що в свою чергу становить 29 238, 30 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, будинок 19/3, корпус 2, кабінет 33; ідентифікаційний код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра" (43000, обл. Волинська, м. Луцьк, пр.-т Перемоги, будинок 15; ідентифікаційний код 21738135) заборгованість за поставлений товар в розмірі 537 829 (п`ятсот тридцять сім тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн 40 коп., пеню в розмірі 37 678 (тридцять сім тисяч шістсот сімдесят вісім) грн 23 коп., 3 % річних в розмірі 7 099 (сім тисяч дев`яносто дев`ять) грн 96 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 158 (дві тисячі сто п`ятдесят вісім) грн 41 коп., судовий збір в розмірі 8 771 (вісім тисяч сімсот сімдесят одна) грн 48 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 977 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн 00 коп., гонорар успіху в розмірі 29 238 (двадцять дев`ять тисяч двісті тридцять вісім) грн 30 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 29.10.2020

Суддя Д.О. Баранов