ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3010/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Григорової Людмили Василівни, АДРЕСА_1
до Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", 61089, м. Харків, пр. Московський, 299
простягнення 24 786, 93 грн.
за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: Петруніна К.О., довіреність № 248-410/20 від 11.08.2020 року.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Григорова Людмила Василівна звернулась до Господарського суду Харківської області із позовом до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про стягнення коштів у розмірі 24 786, 93 грн., з яких сума основного боргу у розмірі 20 890, 00 грн., пеня - 2 889, 28 грн., 3 % річних у розмірі 625, 15 грн., інфляційні нарахування у розмірі 382, 50 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року позовну заяву фізичної особи-підприємця Григорової Людмили Василівни (вх. № 3010/20) залишено без руху.

28.09.2020 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 22452) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3010/20. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 20.10.2020 року задоволено клопотання (вх. № 24361 від 20.10.2020 року) відповідача про відкладення розгляду справи. Відкладено розгляд справи по суті на 03.11.2020 року о(б) 14:15 год. Запропонувано учасникам справи визначитися із своєю участю в судовому засідання в режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи частини 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України. Явку учасників справи визнано обов`язковою.

23.10.2020 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив (вх. №24723) на позовну заяву, у якому останній, просить суд, долучити відзив на позовну заяву до матеріалів справи та подальший розгляд справи вести з його урахуванням. Вимогу про стягнення суми основного боргу у розмірі 20 890, 00 грн. залишити на розсуд суду. Щодо вимоги про стягнення пені за актом здачі - приймання наданих послуг № 60 від 02.09.2019 року застосувати сплив позовної давності, у зв`язку із чим відмовити у повному обсязі. Вимогу про стягнення пені за актом здачі - приймання наданих послуг № 61 від 04.09.2019 року, річних та втрат від інфляції залишити на розсуд суду, та у разі їх стягнення врахувати контррозрахунок відповідача. У вимозі про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі. Здійснити розподіл судових витрат відповідно до розміру задоволених позовних вимог, як того вимагають норми Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, вищевказані документи, судом долучено до матеріалів справи.

Уповноважений представник позивача у призначене судове засідання не з`явився, про 02.11.2020 року через канцелярію суду надав клопотання (вх. №25394) про розгляд справи за відсутності представника позивача. У наданому клопотанні зазначив, що станом на час подання клопотання, відповідач не звертався із пропозицією про укладання мирової угоди у даній справі. Позивачем надані усі докази, на які він посилається у позовній заяві. Відзив на позовну заяву від відповідача до позивача не надходив. У зв`язку із чим, просить суд розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних у справі матеріалів.

Судом у судовому засіданні 03.11.2020 року поставлено на обговорення клопотання позивача (вх. №25394) про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Приступній у судовому засідання 03.11.2020 року представник відповідача. проти клопотання позивача не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи та клопотання позивача (вх. №25394) про розгляд справи за відсутності представника позивача, із урахуванням позиції представника відповідача, дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, клопотання позивача (вх. №25394) про розгляд справи за відсутності представника позивача, судом долучено до матеріалів справи.

Приступній у судовому засіданні 03.11.2020 року представник відповідача підтримав наданий до суду відзив на позовну заяву, та просив суд, при розгляді справи урахувати викладені в ньому обставини. Також надав усні заперчення проти позовних вимог які викладені у відзиві на позовну заяву.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи, що судом було здійснено усі заходи, щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника, досліджено усі докази які надано учасниками справи, із урахуванням позиції відповідача, суд дійшов висновку про те, що неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши заперечення уповноваженого представника відповідача, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, 24.06.2019 року між Фізичною особою - підприємцем Григоровою Людмилою Василівною (митний брокер, позивач) та Державним підприємством «Завод «Електроважмаш» (довіритель, відповідач) укладено договір доручення № 268/74УП на митне оформлення вантажів (т. 1, а.с. 9-12).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 року (пункт 9.1. договору) (Т. 1, а.с. 12).

Відповідно до пункту 1.1. договору предметом є:

1.1.1. Виконання митним брокером від імені та за рахунок довірителя робіт і послуг з декларування та митного оформлення вантажів і послуг, які належать безпосередньо довірителю, так і за договорами доручення довірителя з третіми особами.

1.1.2. Консультування з питань декларування та митного оформлення експортно - імпортних операцій, а також з питань зовнішньо - економічної діяльності.

1.1.3. Надання додаткових послуг, пов`язаних з виконанням митним брокером своїх обов`язків за Договором.

Згідно з пунктом 1.2. договору, довіритель доручає, а митний брокер приймає на себе зобов`язання з приймання та зберігання документації, декларування, митного оформлення і підготовки документів до переміщення через митний кордон України експортно - імпортних вантажів довірителя.

Відповідно до пункту 4.2. договору встановлено, що довіритель здійснює 100 % оплату за фактично надані послуги протягом 10 (десяти) банківських днів після підписання сторонами Акту здачі - приймання наданих послуг згідно встановленого митним брокером рахунку на надання послуг. Факт надання послуг оформлюється Актом здачі - приймання наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати закінчення надання послуг і направляються довірителю факсом або електронною поштою, а підписані оригінали в кількості двох примірників передаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручаються уповноваженому представнику довірителя під розпис.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору останнім надано відповідачу послуги з оформлення експорту товару, передбачені пунктом 1.1. договору, а відповідач прийняв надані послуги, що підтверджується актами здачі - приймання наданих послуг :

- № 60 від 02.09.2019 року на суму 11 480, 00 грн.;

- № 61 від 04.09.2019 року на суму 9 410, 00 грн. (т. 1, а.с. 41- 42).

Відповідач в порушення умов договору не здійснено оплату наданих позивачем послуг, у зв`язку зі чим, позивачем 27.02.2020 року на адресу відповідача було направлено претензію вих. № 01/2702, у якій вимагав протягом 3- х робочих днів з дати отримання отримання претензії оплатити суму боргу (т. 1, а.с. 16).

18.03.2020 року відповідачем надано відповідь на претензію (№248-92), у якій останній зазначив, що дійсно за останнім обліковується заборгованість за актом № 60 від 02.09.2019 року на суму 11 480, 00 грн., за актом № 61 від 04.09.2019 року на суму 9 410, 00 грн., проте на даний час у підприємства не має фінансової можливості виконати свої зобов`язання. У зв`язку із чим, просив поставитись із розумінням, та утриматись від нарахування штрафних санкцій за договором, натомість відповідач здійснить усі можливі заходи щодо оплатити заборгованість у розмірі 20 890, 00 грн. (т. 1, а.с. 46-47).

Проте вимоги позивача, відповідачем залишені без задоволення, що стало причиною звернення із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дії сторін (надання послуг митним брокером та приймання послуг довірителем) свідчать про виникнення між ними правовідносин на підставі договору про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач у своєму відзиві на позов (вх. № 24723 від 23.10.2020) не заперечує про наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 20890, 00 грн., однак не надав до суду доказів повної оплати за надані послуги за Актами здачі - приймання № 60, 61, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 20 890, 00 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором доручення № 268/74УП від 26.04.2019 року на митне оформлення вантажів,, позивачем було нараховано відповідачу пеню у сумі 2 889, 28 грн., 3 % річних у розмірі - 625, 15 грн. та інфляційні у розмірі 382, 50 грн. відповідно до наданого розрахунку (т. 1, а.с. 51-53).

Щодо стягнення із відповідача 3 % річних у розмірі 625, 15 грн. та інфляційних втрат у розмірі 382,50 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних у розмірі 625, 15 грн. за період:

- за актом № 60 від 02.09.2019 на суму 11480, 00 грн. - за період з 17.09.2019 по 15.09.2020 у розмірі 344,40 грн.;

- за актом № 61 від 04.09.2019 на суму 9410, 00 грн. - за період з 19.09.2019 по 15.09.2020 у розмірі 280,75 грн., судом встановлено, що розрахунок позивача є помилковим.

Судом здійснено власний розрахунок за допомогою системи «Законодавство» та встановлено, що сума яка підлягає до стягнення становить 623, 94 грн., а саме:

-за актом № 60 від 02.09.2019 на суму 11480, 00 грн. - за період з 17.09.2019 по 15.09.2020 у розмірі 343, 73 грн.;

- за актом № 61 від 04.09.2019 на суму 9410, 00 грн. - за період з 19.09.2019 по 15.09.2020 у розмірі 280, 21 грн.,

В решті нарахованих позивачем суми 3 % річних у розмірі - 1,21 грн., слід відмовити, як безпідставно нарахованих.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат у розмірі 382, 50 грн. за період:

-за актом № 60 від 02.09.2019 на суму 11480, 00 грн. - за період жовтня 2019 року по серпень 2020 року у розмірі 213,12 грн.;

- за актом № 61 від 04.09.2019 на суму 9410, 00 грн. - за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року у розмірі 169,38 грн., судом встановлено, що розрахунок позивача є помилковим.

Судом здійснено власний розрахунок за допомогою системи «Законодавство» та встановлено, що сума яка підлягає до стягнення становить - 376,78 грн., а саме:

-за актом № 60 від 02.09.2019 на суму 11480, 00 грн. - за період жовтня 2019 року по серпень 2020 року у розмірі 207,06 грн.;

- за актом № 61 від 04.09.2019 на суму 9410, 00 грн. - за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року у розмірі 169,72 грн.

В решті нарахованої позивачем суми інфляційних втрат у розмірі - 5,72 грн. слід відмовити як безпідставно нарахованої.

Щодо стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми пені у розмірі - 2 889,28 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з п. 5.2.2. Договору визначено, що за ухилення від сплати та прострочення платежів за виконану роботу довіритель виплачує митному брокеру пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми що підлягає оплаті, за кожен день прострочення платежу через десять банківських днів після дати оформлення декларації.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається із розрахунку позивача, останнім нараховано пеню:

- за актом № 60 від 02.09.2019 на суму 11480, 00 грн. - за період з 17.09.2019 по 14.03.2020 у розмірі 1591,48 грн.;

- за актом № 61 від 04.09.2019 на суму 9410, 00 грн. - за період з 19.09.2019 по 16.03.2020 у розмірі 1297,80 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 2889, 28 грн. за вищезазначений період у системі «Законодавство» та із урахуванням положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та позиції сторін у справі, судом встановлено, що такі нарахування здійснено не вірно.

Судом здійснено власний розрахунок у системі «Законодавство» із урахуванням вимог ст. 232 ГК України та встановлено, що стягненню підлягає пеня у розмірі 2877,97 грн., а саме:

- за актом № 60 від 02.09.2019 на суму 11480, 00 грн. - за період з 17.09.2019 по 14.03.2020 у розмірі 1589,95 грн.;

- за актом № 61 від 04.09.2019 на суму 9410, 00 грн. - за період з 19.09.2019 по 16.03.2020 у розмірі 1288,02 грн.

В решті нарахованої 11,31 грн. суми пені слід відмовити, як безпідставно нарахованої.

Щодо наданих відповідачем заперечень викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву, а саме в частині щодо вимоги про стягнення пені за актом здачі - приймання наданих послуг № 60 від 02.09.2019 року застосувати сплив позовної давності, у зв`язку із чим відмовити у повному обсязі. Вимогу про стягнення пені за актом здачі - приймання наданих послуг № 61 від 04.09.2019 року, річних та втрат від інфляції залишити на розсуд суду, та у разі їх стягнення врахувати контррозрахунок відповідача. У вимозі про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач відповідно до поштового конвертну звернувся із позовом до суду 16.09.2020 року(т.1, а.с. 26).

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача щодо спливу строку позовної давності не приймаються судом, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Будь-яких інших доказів у підтвердження викладених у відзиві заперечень відповідачем до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, надані заперечення не приймаються судом, ґрунтуються на неправильному розумінні норм законодавства та довільному тлумачення норм, спростовуються вищевикладеними нормами та матеріалами справи.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 2100, 45 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Завод Електроважмаш»(61089, м. Харків, пр. Московський, 299, ) на користь Фізичної особи - підприємця Григорової Людмили Василівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму основного боргу у розмірі 20 890, 00 грн., 3 % річних у розмірі 623,94 грн., інфляційні нарахування у розмірі 376,78 грн., пеню у розмірі 2877, 97 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2100, 45 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 1,21 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 5,72 грн., пені у розмірі 11,31 - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Фізична особа - підприємець Григорова Людмила Василівна ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

відповідач: Державне підприємство «Завод Електроважмаш» (61089, м. Харків, пр. Московський, 299, ).

Повне рішення складено "05" листопада 2020 р.

Суддя О.О. Ємельянова