У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

27 жовтня 2020 року м. Чернігів справа № 927/936/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали заяви № 36 від 15.10.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "МАК РОАД" (08703, Київська область, м. Обухів, вул. Каштанова, 14) про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Губко Наталії Юріївни ( АДРЕСА_1 ) 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2020 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МАК РОАД» про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Губко Наталії Юріївни 500,00 грн. заборгованості за доставку вантажу до пункту призначення.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником зобов`язань по сплаті за перевезення вантажу встановленої плати.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне:

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частинами 1, 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Виходячи із загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Обов`язкові вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до п. 2, 5 ч. 2 якої у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено офіційні електронні адреси, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Заявником у поданій заяві про видачу судового наказу не вказано офіційні електронні адреси сторін, а також не зазначено, що такі відомості заявнику невідомі чи відсутні.

Приписами ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред?явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України та ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Статтями 4, 5, 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956) передбачено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Вантажна накладна містить, зокрема, такі дані: ім`я та адреса відправника; ім`я та адреса перевізника.

Вантажна накладна, згідно з ст. 9 даної Конвенції, є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Таким чином, виходячи з наведених приписів даних норм, на підтвердження укладення між сторонами договору перевезення вантажу у письмовій формі заявник має надати або безпосередньо такий договір, або оформлену у встановленому порядку транспортну накладну.

Однак, копії договору перевезення вантажу, укладеного в письмовій формі, до заяви про видачу судового наказу додано не було.

Що стосується міжнародної товарно - транспортної накладної CMR № 002056 від 23.06.2020, наданої заявником, то відправником в ній зазначено ТОВ «Епіцентр К», а перевізником - «MAK ROAD» LTD.

Оскільки транспортна (вантажна) накладна, складена між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАК РОАД» та фізичною особою - підприємцем Губко Наталією Юріївною відсутня, а в наданій заявником міжнародній товарно-транспортній накладній CMR № 002056 від 23.06.2020 зазначено, що відправником є ТОВ «Епіцентр К», а не ФОП Губко Н.Ю., суд доходить висновку, що заявником до заяви про видачу судового наказу не подано належних та допустимих доказів укладення між сторонами договору перевезення вантажу в письмовій формі.

При цьому, Заявка на надання автотранспорту № 1 від 19.06.2020, підписана ТОВ «МАК РОАД» та ФОП Губко Н.Ю., не може бути таким доказом, оскільки боржник в ній вказаний в якості експедитора, а не вантажовідправника. В той час, як ТОВ «МАК РОАД» заявлені вимоги про стягнення заборгованості саме за доставку вантажу до пункту призначення.

Доказів того, що на підставі договору транспортного експедирування ФОП Губко Н.Ю. була зобов`язана укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу та сплатити за перевезення вантажу встановлену плату, заявником також подано не було.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Зважаючи на те, що заява ТОВ «МАК РОАД» подана з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, суд відмовляє у видачі судового наказу.

У відповідності з ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 12, 147, 148, 150, 152, 153, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «МАК РОАД» у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Губко Наталії Юріївни 500,00 грн. заборгованості за доставку вантажу до пункту призначення. 2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд. Дата набрання ухвалою законної сили 27.10.2020.
Суддя А.С.Сидоренко