ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 листопада 2020 року Справа № 903/578/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ко-оп Медіа», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньпреса», м.Луцьк

про стягнення 9 175 грн. 46 коп.

Суддя Шум М.С.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ко-оп Медіа» в позовній заяві (вх.№01-50/618/20 від 11.08.2020) просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньпреса» 9 175, 46 грн. в т. ч. 8 436,00 грн. основного боргу, 385.84 грн. втрат від інфляції та 353.62 грн. 3% річних, а також судові витрати у справі.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати поставленого товару згідно з договором про поставку друкованої продукції №026-13 від 01.01.2015

Ухвалою суду від 12.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу запропоновано подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, позивачу - протягом 5-ти днів з дня отримання відзиву. Попереджено сторін, що у разі не подання протягом встановленого терміну ухвали обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, вони мають право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведуть, що пропустили строк з поважних причин. Роз`яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 статті 252 ГПК України); клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 статті 252 ГПК України).

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частинами 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньпреса" є Волинська область, м. Луцьк, просп. Президента Грушевського, 30 офіс 144-в .

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 12.08.2020 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу відповідача.

Однак, судова повістка повернута об`єктом поштового зв`язку з позначкою «інші причини» (а.с. 60-62).

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положень частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Крім того, будучи обізнаним про наявність спору відповідач міг дізнатися про рух справи з Єдиного державного реєстру судових рішень, який є відкритим.

Відзив відповідача на адресу суду станом на 05.11.2020 не надходив.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

01.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ко-оп Медіа» як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньпреса» як покупцем було укладено договір поставки друкованої продукції № 026-13, згідно з п. 1.1. якого постачальник постачає покупцю друковану продукцію в асортименті згідно з специфікацією, яка є невід`ємним додатком до цього договору, а покупець приймає поставлену продукцію, здійснює її експедирування (у т.ч. пакування, сортування та супроводження до/від точок її оптового чи роздрібного продажу) та оплачує її вартість.

Відповідно до п.п. 2.2.1., 2.2.3., 2.2.4. договору постачальник зобов`язаний узгоджувати із покупцем асортимент, кількість, ціну, періодичність поставок та термін реалізації продукції виключно у письмовій формі; поставляти продукцію в асортименті відповідно до специфікації, у строки згідно із графіками її виходу, за ціною та тиражем відповідно до замовлення покупця; постачати продукцію за адресою: м. Луцьк, проспект Президента Грушевського, 30-144в.

Згідно з п.п. 3.1., 3.3. договору на продукцію, що постачається за цим договором, встановлюються відпускні ціни, що узгоджуються сторонами шляхом переговорів. Покупець зобов`язується оплачувати постачальнику вартість замовленої продукції, шляхом перерахування відповідної суми коштів до 20-го числа місяця, наступного за тим, у якому здійснювалася поставка. При цьому оплата здійснюється лише за фактично реалізовану покупцем продукцію за відпускними цінами постачальника.

Відповідно до п. п. 4.2., 4.3. договору покупець передає, а постачальник зобов`язується прийняти 100% нереалізованої покупцем продукції, що була поставлена для роздрібного продажу згідно з накладною. При поверненні недопроданої частини тиражу допускається часткова втрата товарного вигляду продукції, пов`язаної з тривалим перебуванням на вітрині або позначенням ціни, чи наклеюванням цінника. Продукція повертається по кількості без зазначення номерів.

Згідно з п. 6.7. договору договір вважається пролонгованим ще на один рік, на тих же умовах, якщо протягом одного календарного місяця його завершення, жодна із сторін в обумовленому порядку не повідомила про його розірвання.

На виконання умов договору про поставку друкованої продукції № 026-13 від 01.01.2015 позивач передав відповідачу друкованої продукції що підтверджується наступними видатковими накладними: №1638 від 03.09.2018 на суму 1050,00 грн., №36 від 06.09.2018 на суму 630.00 грн., №37 від 13.09.2018 на суму 630,00 грн., №38 від 20.09.2018 на суму 630,00 грн., №39 від 27.09.2018 на суму 630,00 грн., №1781 від 26.09.2018 на суму 1875 грн., №1828 від 03.10.2018 на суму 1050,00 грн., №40 від 04.10.2018 р. на суму 630,00 грн., №41 від 11.10.2018 р. на суму 630,00 грн., №42 від 04.10.2018 на суму 630,00 грн., №43 від 25.10.2018 на суму 630,00 грн, №2013 від 05.11.2018 на суму 1050,00 грн., №2117 від 08.11.2018 на суму 1 500,00 грн., №45 від 08.11.2018 607,50 грн., №46 від 15.11.2018 на суму 607,50 грн., №47 від 22.11.2018 на суму 540,00 грн., №48 від 28.11.2018 на суму 540,00 грн., №2303 від 05.12.2018 на суму 945,00 грн., №49 від 06.12.2018 на суму 472,50 грн., №50 від 13.12.2018 на суму 472,50 грн., №51 від 20.12.2018 на суму 472,50 грн., №52 від 27.12.2018 на суму 472,50 грн., а всього на суму: 16 695,00 грн. (а.с. 16-37).

Слід зазначити, що усі наведені вище видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін, а їх підписи скріплені печатками юридичних осіб. Зауважень чи інших застережень щодо якості товару матеріали справи не містять, як і не містять доказів складання сторонами актів у зв`язку з наявністю претензій відповідача з цього приводу.

Згідно видаткових накладних про повернення: №ВП- 0001066 від 08.11.2018 на суму 1 512.00 грн., №ВП-0000932 від 11.10.2018 на суму 1 803,00 грн., №ВП-0001268 від 10.01.2019 на суму 3 772.50 грн., №ВП-0001154 від 07.12.2018 на суму 1 561,50 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньпреса» повернуло Позивачу друкованої продукції на загальну суму - 8 949,00 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За умовами укладеного між сторонами у справі договору розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування відповідної суми коштів до 20-го числа місяця, наступного за тим, у якому здійснювалася поставка. При цьому оплата здійснюється лише за фактично реалізовану покупцем продукцію за відпускними цінами постачальника (п. 3.1., 3.3 договору).

Здійснивши власний розрахунок основного боргу, суд дійшов висновку, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньпреса» перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Ко-оп Медіа" становить 8 046,00 грн. А тому, позов в частині стягнення основного боргу. є підставним на суму 8 046,00 грн. та підлягає до задоволення. В позові в частині стягнення 390.00 грн. основного боргу слід відмовити, у зв`язку з відсутністю доказів позивача в розрахунках .

Крім зазначеного вище, позивач просить також стягнути з відповідача 385,84 грн. збитків, завданих інфляцією, за період з 01.03.2019 по 23.07.2020 та 353,62 грн. 3процентів річних за цей же період.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ» в частині нарахування 3% річних в сумі 353,62 грн. та інфляційних втрат в сумі 385,62 грн., суд дійшов висновку,що підлягають до задоволення відповідні вимоги частково на суму 337,56 грн. 3% річних та 317,52 грн. інфляційних втрат..

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України в повному об`ємі за рахунок ТзОВ "Волиньпреса".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньпреса" (43005, м. Луцьк, проспект Президента Грушевського, б. 30, офіс 144-в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ко-оп Медіа» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11 ) 8 701,08 грн. заборгованості, з яких: 8 046,00 грн. основного боргу, 317,52грн. втрат від інфляції, 337,56 грн. 3% річних, а також 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом строку, встановленого ст.256 ГПК України, та п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України в порядку, передбаченому розділом IV ГПК України, з урахуванням приписів розділу ХІ Перехідні положення

Суддя М. С. Шум