ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"30" жовтня 2020 р. Справа№ 910/5773/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Грека Б.М.

без виклику учасників справи

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 Гелетій Ірини Ігорівни про відвід судді Дідиченко М.А., подану під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 року

у справі № 910/5773/20 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом 1. ОСОБА_3

2. ОСОБА_4

3. ОСОБА_5

4. ОСОБА_6

5. ОСОБА_7

6. ОСОБА_8

до ОСОБА_9

третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Домінанта Трейд"

третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Приватне акціонерне товариство "Вестінтро"

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій

ПАТ "Вестінтро"

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судової колегії Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Дідиченко М.А., судді: Пашкіна С.А., Кропивна Л.В. перебуває справа № 910/5773/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 року.

15.09.2020 року від представника скаржника надійшла заява про відвід головуючого судді Дідиченко М.А. від розгляду справи № 910/5773/20.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року подану заяву про відвід судді Дідиченко М.А. визнано необґрунтованою та передано справу №910/5773/20 для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому статтею 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2020 року вказану заяву представника скаржника передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Грек Б.М., Сотніков С.В.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід судді Дідиченко М.А., не знайшла підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Статтею 39 ГПК України встановлено, що:

- питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі;

- питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість;

- якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що у ГПК України не наведено вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. До таких обставин може бути віднесено перебування судді в особливих стосунках з особою, яка бере участь у справі. З огляду на оціночний характер цього поняття суд, розглядаючи заяву про відвід, повинен виходити з мотивів заяви про відвід і наявності доказів того, що такі стосунки можуть свідчити про упереджене ставлення судді щодо результату розгляду справи.

Крім того, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами (абз. 2 п. 1.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18).

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Так, в обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що 01.09.2020 року між заявником апеляційної скарги ОСОБА_1 та АО "Правова норма" укладено загальний договір про надання правової допомоги, відповідно до якого АО "Правова норма" зобов`язується надати ОСОБА_1 необхідну правничу допомогу.

15.09.2020 на ім`я керівника АО "Правова норма" надійшло доручення на представництво інтересів ОСОБА_1 у Північному апеляційному господарському суді у справі № 910/5773/20.

Заявник вказує, що на підставі укладеного договору про надання правової допомоги до адвокатського об`єднання "Правова норма" Кравцем А.В. було надано доручення на представництво його інтересів у Північному апеляційному господарському суді у справі № 910/5773/20, у зв`язку з чим на ім`я Гелетій І.І. видано ордер серії КС №388804 від 15.09.2020 року, який підписаний керівником адвокатського об`єднання.

Оскільки, як зазначає заявник, головуючий суддя Дідиченко М.А. перебуває у родинних та особистих стосунках з керівником АО "Правова норма", за підписом якого виданий ордер адвокату Гелетій І.І. про надання правової допомоги ОСОБА_1 , останній занепокоєний тим, що зазначені обставини можуть в подальшому стати підставою для скасування прийнятого Північним апеляційним господарським судом рішення у даній справі в разі її перегляду Верховним Судом.

Статтею 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Статтею 6 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, передбачено, що специфіка цілей і завдань адвокатури вимагає як необхідної умови належного здійснення адвокатської діяльності максимальної незалежності адвоката у виконанні своїх професійних прав і обов`язків, що передбачає його свободу від будь-якого зовнішнього впливу, тиску чи втручання в його діяльність з надання професійної правничої (правової) допомоги, здійснення захисту або представництва клієнта, зокрема з боку державних органів, політичних партій, інших адвокатів тощо, а також від впливу своїх особистих інтересів.

З метою дотримання цього принципу в своїй професійній діяльності адвокат зобов`язаний протистояти будь-яким спробам посягання на його незалежність, бути мужнім і принциповим у виконанні своїх професійних обов`язків, відстоюванні професійних прав, гарантій адвокатської діяльності та їх ефективному використанні в інтересах клієнта.

Адвокат не повинен при виконанні доручення клієнта керуватися вказівками інших осіб.

Статтею 63 Правил адвокатської етики для адвоката, який є членом адвокатського об`єднання, професійні обов`язки перед клієнтами, що випливають із чинного законодавства, Правил адвокатської етики, договорів про надання правової допомоги, повинні мати пріоритетне значення у порівнянні з обов`язками адвоката щодо виконання вказівок керівних органів адвокатського об`єднання.

Керівник адвокатського об`єднання зобов`язаний забезпечити дотримання адвокатом - членом адвокатського об`єднання виконання Правил та не має права вчиняти дії, пов`язані з схилянням або сприяти ухиленню адвоката від виконання професійних етичних норм.

Отже, виходячи з вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правил адвокатської етики адвокат, який персонально надає правову допомогу клієнту, повинен бути незалежним і неупередженим під час здійснення своєї професійної діяльності, а при виконанні доручень клієнта не повинен керуватися вказівками інших осіб, зокрема і керівних органів адвокатського об`єднання.

В той же час, керівник адвокатського об`єднання не має права вчиняти дії та схиляти адвоката на вчинення дій, які будуть суперечити як інтересам клієнта, так професійним етичним нормам самого адвоката.

Отже, адвокат Гелетій І.І., який представляє інтереси ОСОБА_1 у справі №910/5773/20 на підставі ордеру серії КС №388804 від 15.09.2020, зобов`язаний незалежно та неупереджено, без втручання в його професійну діяльність зі сторони інших осіб (зокрема і керівника адвокатського об`єднання), здійснити свої повноваження щодо представництва інтересів клієнта в межах даної справи.

А тому, оскільки у даній справі інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Гелетій І.І., який в розумінні ст. 35 ГПК України не є особою, стосовно якої наявний конфлікт інтересів (тобто адвокат Гелетій І.І. не є ні членом сім`ї, ні близьким родичем судді Дідиченко М.А.), то, як вже було зазначено вище, такий адвокат повинен здійснювати свою діяльність самостійно, неупереджено і без впливу на нього інших осіб, підстави для відводу судді Дідиченко М.А. із заявлених мотивів відсутні.

Колегія суддів звертає увагу заявника на частину 1 ст. 28 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", якою передбачено, що адвокату, адвокатському бюро або адвокатському об`єднанню забороняється укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів.

Адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги і він зобов`язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, у разі, якщо, зокрема, адвокат є членом сім`ї або близьким родичем посадової особи, яка брала або бере участь у господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справи про адміністративне правопорушення, щодо яких до адвоката звертаються з пропозицією укладення договору про надання правової допомоги.

А тому, приймаючи до виконання доручення ОСОБА_1 на представництво його інтересів у межах справи № 910/5773/20 у суді апеляційної інстанції на підставі ордеру серії КС № 388804 від 15.09.2020, адвокат Гелетій І.І., після вивчення даної справи та встановлення (на його думку) можливості конфлікту інтересів, зобов`язаний був першочергово повідомити про це керівника АО "Правова норма" та відмовитись від виконання такого доручення відповідно до ст.28 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Крім того, якщо адвокат Гелетій І.І. вважає, що на нього буде мати вплив керівник АО "Правова норма" при представництві інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції (що і є в даному випадку конфліктом інтересів між самим адвокатом та керівником АО "Правова норма"), то він був зобов`язаний з цих підстав відмовитись від надання послуг по договору про надання правової допомоги в межах наданого Кравцем А.В. доручення на представництво його інтересів у справі № 910/5773/20.

Однак, ані адвокат Гелетій І.І. (якому видано ордер на представництво інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції), ані керівник АО "Правова норма" (навіть якщо припустити, що голова об`єднання під час отримання доручення клієнта не ознайомився зі справою, в якій останній просить надати йому правничу допомогу) після встановлення (на їхню думку) наявності конфлікту інтересів у даній справі, не вчинили жодних дій, встановлених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", щодо відмови від виконання доручення Кравця А.В. на представництво його інтересів в межах справи №910/5773/20.

Відтак, розглянувши заяву представника апелянта Гелетій І.І. про відвід судді Дідиченко М.А. у справі №910/5773/20, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування в розумінні ст. ст. 35, 36 ГПК України, не є підставою для відводу судді від розгляду даної справи.

Відповідно до частин 8, 11 статті 39 ГПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 35, 36, 39, 42, 234, 235 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Гелетій Ірини Ігорівни про відвід судді Дідиченко М.А. від розгляду справи №910/5773/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.М. Грек