Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/753/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (м.Житомир)

до Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району (смт. Озерне)

про стягнення 316 781,16 грн

Господарським судом Житомирської області за правилами спрощеного позовного провадження розглядалася справа позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (м. Житомир) до відповідача Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району (смт. Озерне, Житомирського району) про стягнення 316781,16грн відповідно до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №07-447 від 15.12.18р., з яких: 302840,86грн. боргу, 1986,70грн 3% річних, 10600,91грн пені, 1352,69грн інфляційних втрат.

24.07.20 до суду надійшов відзив на позовну заяву №127 від 24.07.20, в якому Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району визнає позов та просить зменшити розмір штрафних санкцій на 50%, відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Прохання, які викладені у відзиві ґрунтуються на тому, що відповідач не ухиляється від виконання своїх зобов`язань по платі боргу, визнає позовні вимоги, однак відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі, рахунки арештовані виконавчою службою, кредиторська заборгованість станом на 01.07.20 становить 30936,5 тис.грн.; вимога про стягнення 9000,00грн. витрат на правничу допомогу є не обґрунтовано завищеною. Відповідач просив розглянути справу без участі його представника (а.с.39).

У відповіді на відзив від 29.07.20, позивач заперечив щодо зменшення розміру пені посилаючись на те, що відповідач недобросовісно виконував умови договору допустивши заборгованість на загальну суму 1194079,05грн.; для забезпечення постачання електричної енергії споживачам позивач купує її на ринку електроенергії; несплати споживачем поставленої електроенергії призводить до збитків електропостачальника; розмір гонорару адвоката є обґрунтованим та складається з низки податків та зборів; у додатковій угоді до договору про надання правничої допомоги передбачено, що гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду; суд не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми витрат на правничу допомогу .

Ухвалою суду від 29.09.20р. відкладено розгляд справи по суті на 29.10.20р.

12.10.20 до суду від відповідача надійшли витребувані ухвалою суду від 29.09.20 копії документів, а саме: дозвіл на спеціальне водокористування від 26.01.18р. № 99/ЖТ/49д-18, постанова про арешт коштів боржника від 06.03.2014р. у ВП№ 338183 ( в іншій частині номер ВП нечитабельний), листи Житомирського районного ВДВС від 31.08.20р. № 18.5-20/4/2020 щодо стану виконавчих проваджень, у яких відповідач боржник (а.с.72).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є споживачем електричної енергії на підставі укладеного 15.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник/позивач) та Будинкоуправлінням №3 Житомирської КЕЧ району (споживач/відповідач) Договору №07/447 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с.19).

За п.2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі.

На виконання умов договору, за період з лютого по квітень 2020, позивач продав відповідачу електричну енергію на загальну суму 418257,61грн. для оплати якої відповідачу були виставлені рахунки №3862 від 29.02.20 на суму 157861,98грн., №6021 від 30.04.20 на суму 108463,52грн., №5331 від 31.03.20 на суму 151932,11грн. на суму 151932,11грн., які відповідач отримав відповідно 02.03.20, 04.05.20, 01.04.20, що підтверджується підписом керівника - Шпаківського Л.Т. на рахунках (а.с.6-8).

Згідно п.5.10 договору, оплата рахунка має бути здійснена на протязі 5 робочих днів з дня отримання рахунка.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо оплати електричної енергії виконав частково, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 302840,86грн., що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідач суму боргу визнав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 302840,86 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, розмір яких згідно розрахунку позивача становить: 1352,69 грн. інфляційних та 1986,70 грн. 3% річних .

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних і 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовольняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.5.11 договору просить стягнути з відповідача 10600,91грн. пені (а.с.22).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За п.5.11 договору, у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені.

Зі змісту ст.610 Цивільного кодексу України випливає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, порушення відповідачем строків оплати за надані послуги, є порушенням зобов`язання, що відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

За таких обставин, враховуючи наявність передбачених договором підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати пені, а також перевіривши правильність її нарахування за визначений позивачем період її нарахування, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 10600,91грн.

Разом з тим, відповідач заявив суду клопотання про зменшення розміру пені на 50% посилаючись на виняткові обставини, зокрема, на наявність арешту рахунків; важкий фінансовий стан.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України.

Господарський суд також приймає до увагу правову позицію Конституційного Суду України, викладену у Рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 стосовно офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", про те, що вимога про нарахування та сплату неустойки має відповідати передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Судом встановлено, що відповідач - Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району Міністерства оборони України є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, заснованою на державній власності та створеною на підставі Директиви квартирно-експлуатаційного управління Прикарпатського військового округу від 06.05.1953р. №02127, призначена для утримання нерухомого майна, яка перебуває в його відання, на балансі або обслуговуванні на підставі відповідних договорів, в належному технічному та санітарному стані, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків, гуртожитків, забезпечення благоустрою, а також створення нормальних житлово-побутових умов для проживаючих.

Згідно фінансової звітності відповідача, станом на 30.06.20 дебіторська заборгованість становить 1738,4 тис. грн. (а.с. 42).

При цьому , згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби" від 17.03.20, за період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Згідно Постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області від 06.03.14 про арешт коштів боржника, на рахунки відповідача накладено арешт у ВП №33818370 (а.с.79).

Згідно листа Житомирського РВ ДВС №18.5-20/4/2020/45442 від 31.08.20, станом на 31.08.20 по виконавчому провадженні №33818370 у відповідача перед позивачем існує непогашена заборгованість в розмірі 891238,19 грн. (а.с.81).

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Юридичний аналіз наведених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Оскільки позивачем не доведено факту завдання йому чи іншим учасникам господарських відносин збитків внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем коштів, а також враховуючи часткову сплату боргу, скрутне матеріальне становище відповідача, письмові докази на підтвердження чого додано до матеріалів справи, здійснення господарської діяльності в умовах запроваджених обмежувальних заходів щодо нарахування штрафних санкцій для боржників-споживачів комунальних послуг, які (заходи) пов`язані із поширенням коронавірусної хвороби, відповідач не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, суд оцінює вказані обставини як виняткові, а тому вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої пені із суми 10600,91 грн. на 50% до суми 5300, 50 грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач у судове засідання не з`явився, докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 311480,75 грн., з яких: 302840,86грн. боргу, 1986,70грн 3% річних, 5300,50грн пені, 1352,69грн інфляційних втрат. Вимога про стягнення 5300,41 грн пені не підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

У статті 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини (п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 131 рішення у справі "Заїченко проти України" від 26 лютого 2015 року) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Саме тому, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст.126 ГПК України).

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення понесених витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано Договір №1 від 06.05.19 про надання правничої допомоги, який укладений між адвокатом Приведьоном В.М. та ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" ; Додаткову угоду №14 від 23.06.20 до Договору №1 від 06.05.19 , якою встановлено розмір гонорару в сумі 9000,00грн.; Детальний опис робіт на суму 9000,00грн.; Ордер №1001593 про надання правничої допомоги; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 Серії ЖТ №000735 (а.с.21-25,48,49).

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки позивачем не надано доказів здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд не вирішує питання розподілу цієї складової судових витрат під час прийняття рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 221 Кодексу Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Докази понесених витрат на професійну правничу допомогу подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі , яка розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження ( додаткова постанова ВПВС від 19.02.20р. у справі № 755/9215/15-ц).

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені на 50% із суми 10600,91 грн до суми 5300,50грн.

3. Стягнути з Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району ( 12443, смт. Озерне, вул. Авіаційна,57 , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" ( 10003. м. Житомир, майдан Перемоги,10, , р/р НОМЕР_1 в філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647) - 302840,86грн заборгованість за спожиту електроенергію.

4. Стягнути з Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району ( 12443, смт. Озерне, вул. Авіаційна,57 , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" ( 10003. м. Житомир, майдан Перемоги,10, , р/р НОМЕР_2 в філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647) - 1986,70грн 3% річних, 5300,50грн пені, 1352,69грн інфляційних втрат, 4751,72грн судового збору.

5. У стягненні 5300,41 грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.11.20

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3- сторонам (рек. з повідом.)