ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р. Справа№ 911/828/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання: Нікітенко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: керівник Івасько Я.М. , адвокат Заріцький С.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Вишгородської міської ради

на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 (повне рішення складено та підписано 16.07.2020)

у справі № 911/828/20 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Вишгородської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Івасько Ярослава Михайловича

про визнання укладеною додаткову угоду № 1 до Договору про пайову участь (внесок) замовника (юридичної, фізичної особи) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода № 50 від 18.06.2015

ВСТАНОВИВ:

Вишгородська міська рада звернулася до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Івасько Ярослава Михайловича про визнання укладеною додаткової угоди № 1 до Договору про пайову участь (внесок) замовника (юридичної, фізичної особи) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишгорода № 50 від 18.06.2015.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від вчинення дій, спрямованих на внесення змін до договору пайової участі та приведення умов договору у відповідність до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі № 911/828/20 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Господарського суду Київської області від 16.07.2020 Вишгородська міська рада звернулась до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі № 911/828/20 за позовом Вишгородської міської ради до Фізичної особи-підприємця Івасько Ярослава Михайловича про визнання укладеною додаткової угоди № 1 до договору про пайову участь (внесок) замовника (юридичної, фізичної особи) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода № 50 від 18.06.2015 між Вишгородською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Іваськом Ярославом Михайловичем та прийняти нове рішення про задоволення позову повністю, розподілити судові витрати.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що при укладенні договору № 50 допущено помилку в частині розрахунку розміру пайової участі, внаслідок чого відповідачу безпідставно зменшено розмір пайової участі на суму 90 122,70 грн., що призвело до нанесення збитків бюджету Вишгородської міської ради, а судом першої інстанції зазначеної обставини не з`ясовано.

На думку скаржника, судом першої інстанції невірно застосовані норми права - 651 Цивільного кодексу України та ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та не дотримано ст.ст. 7, 71 Бюджетного кодексу України.

Також скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.02.2020 у справі № 902/364/19

Скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про припинення договору № 47 розмір пайової участі не відповідає вимогам п. 5 ст. 30 та п. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/828/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі № 911/828/20 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 08.10.2020.

У судове засідання 08.10.2020 уповноважені представники сторін не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2020 відкладено розгляд справи № 911/828/20 за апеляційною скаргою Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 на 03.11.2020.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченко Б.О., з 03.11.2020, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/828/20.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/828/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 прийнято справу № 911/828/20 до провадження за апеляційною скаргою Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.

Представник відповідача відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представники позивача у судове засідання 03.11.2020 не з`явились.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача

Представники відповідача у судовому засіданні 03.11.2020 заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 911/828/20 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування", Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", рішення Вишгородської міської ради № 44/12 від 25.03.2015 "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розмірів і використання коштів пайової участі (внесків) замовників (інвесторів) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишгород" між позивачем та відповідачем, як замовником, 18.06.2015 укладено договір про пайову участь (внесок) замовника (юридичної, фізичної особи) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишгорода № 50, відповідно до пункту 1.1 якого, предметом даного договору є пайовий внесок відповідача на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишгорода при здійсненні будівництва об`єкта містобудування на умовах, зазначених цим договором.

Згідно із п.п. 1.2, 1.3 договору назва та місце розташування об`єкта містобудування - будівництво магазину-кафе по вул. Набережна в м. Вишгород, на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні (оренді) відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.04.2010 № 656, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А., зареєстрованому в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 39 від 03.08.2010 та договору від 05.02.2013 № 179 про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки, посвідченого Голуб Л.А., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області від 22.04.2010 за реєстром № 656, посвідченого Голуб Л.А. приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, про що Реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції Київської області видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права: індексний номер витягу: 19213162 від 19.03.2014; номер запису про інше речове право: 5026628; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18; кадастровий номер 012600151. Цільове призначення об`єкта містобудування - будівництво магазин-кафе по вул. Набережна в м. Вишгород, відповідно до Декларації про початок виконання будівельних робіт від 11.03.2014 з № IV78, зареєстрованої відділом методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 05.02.2015 № КС 46, виданої Департаментом ДАБІ у Київській області. Загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта за затвердженою проектною документацією 400 тис. гривень.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 договору відповідач перераховує кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишгорода у розмірі 214 409,40 грн. частинами за графіком, згідно додатка № 1, на рахунок Вишгородської міської ради відповідно до розрахунку (згідно додатка № 2) у строк до 10.07.2020, із врахуванням договору № 32/2010 про пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишгорода від 23.02.2010. Сплата коштів відповідачем на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишгорода здійснюється у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Вишгородської міської ради.

Пунктом 3.1 договору сторонами погоджено умову про те, що відповідач зобов`язується перерахувати кошти в сумі, зазначеній в п. 2.1 розділу ІІ цього Договору, частинами за графіком до 10.07.2020.

Згідно із п.п. 5.1, 5.5, 5.6 договору зміни і доповнення до цього договору вносяться за взаємною згодою сторін шляхом укладення відповідних угод, які є невід`ємною частиною цього договору, або в судовому порядку. Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного його виконання. Додатки до договору: № 1 - графік погашення величини пайової участі (внеску) відповідача у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишгорода; № 2 - розрахунок величини пайової участі (внеску) відповідача у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишгорода.

Також 18.06.2015 між сторонами договору підписано Графік погашення величини пайової участі (внеску) відповідача у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишгорода.

У подальшому Державна фінансова інспекція в Київській області в Акті № 08-21/18 від 05.07.2016 ревізії окремих питань бюджету та окремих питань фінансово-господарської діяльності Вишгородської міської ради за період з 01.01.2013 по 01.04.2016, зокрема, встановила, що Вишгородською міською радою при укладанні договорів про пайову участь (внесок) та проведенні розрахунків величини пайової участі (внесок), вартість якої визначалася на підставі нормативів для одиниці створеної потужності, окремим забудовникам не враховувалась загальна площа приміщень загального користування в побудованих будинках, а саме за договором № 50 від 18.06.2015, укладений з відповідачем - згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 05.02.2015 № КС 46 загальна площа будівництва магазин-кафе по вул. Набережна становить 496,5 м2, тоді як відповідно до Розрахунку величини пайового внеску до договору загальна площа забудови - 351 м2.

Згідно із розрахунком Державної фінансової інспекції в Київській області щодо недоотриманого розміру пайової участі забудовників, зокрема, відповідачем, у створенні і розвитку інфраструктури Вишгородської міської ради за приміщення загального користування становить 90 122,70 грн., у зв`язку із чим, позивач у позовній заяві стверджує про те, що при укладенні договору № 50 від 18.06.2015 допущено помилку в частині розрахунку розміру пайової участі, внаслідок чого відповідачу безпідставно зменшено розмір пайової участі на суму 90 122,70 грн, що призвело до порушення п. 5 ст. 30 та п. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.ст. 7 та 71 Бюджетного кодексу України, п. 2.6 Порядку залучення, розрахунку розмірів і використання коштів пайової участі (внесків) замовників (інвесторів) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишгорода, затвердженого рішенням Вишгородської міської ради № 44/12 від 25.03.2015.

З метою усунення зазначених порушень та приведення договору у відповідність до чинного законодавства 16.05.2019 Виконавчий комітет Вишгородської міської ради прийняв рішення №158, яким затвердив додаткову угоду до Договору № 50 від 18.06.2015, в якій, зокрема, з урахуванням викладених в Акті висновків, розмір пайової участі змінено з 217 409,40 грн. на 307 532,10 грн.

Позивач листом № 2-16/1049 від 23.07.2019 надіслав відповідачу пропозицію щодо укладення додаткової угоди до договору № 50 від 18.06.2015 разом із копією рішення № 158 від 16.05.2019 і примірником додаткової угоди.

Зазначене підтверджується поштовою накладною № 460 від 24.07.2019 та описом вкладення у цінний лист.

Натомість відповіді на лист позивача № 2-16/1049 відповідачем не надано, додаткову угоди до договору не укладено.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи викладене та наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.02.2010 між позивачем та відповідачем укладено договір № 32/2010 про пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишгорода, відповідно до умов якого відповідач сплачує до бюджету міської ради кошти в розмірі 10% від загальної вартості будівництва магазину-кафе по вул. Набережна в м. Вишгород загальною площею 145,9 кв.м, що складає 8 151,50 грн.

На підтвердження оплати пайового внеску відповідачем долучено копію квитанції № К9/О/9 від 24.02.2010 з відповідним призначенням платежу (а.с. 76 т. І)

Також відповідачем проведено добудову до вже існуючого магазин-кафе шляхом прибудови та надбудови триповерхового приміщення загальною площею 312,9 кв.м, внаслідок чого загальна площа всього приміщення магазин-кафе склала 496,5 кв.м, що підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, затвердженої Департаментом ДАБІ у Київській області від 05.02.2015 № КС46 та технічним паспортом на громадський будинок магазин-кафе, виготовленим ТОВ "Благобудконсалт" станом на 22.10.2014, у зв`язку із чим, 18.06.2015, на підставі рішення Вишгородської міської ради "Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розмірів і використання коштів пайової участі (внесків) замовників (інвесторів) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Вишгород" № 44/12 від 25.03.2015 між позивачем та відповідачем договір № 50.

Згідно із довідкою Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 3 від 29.04.2020 сплата пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту згідно із договором № 50 від 18.06.2015 відповідачем виконана у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, яка кореспондується з частиною першою статті 173 Господарського кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів.

Підпунктом 5 пункту "а" частини 1 статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

Згідно з частинами 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

У ч. 5 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено можливість будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, та в разі здійснення такого будівництва розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму кошторисної вартості такого об`єкта будівництва, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

Положеннями ч.ч. 1, 2, 8, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакціях, які діяли на момент укладання договору про пайову участь) визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Так, як вже зазначалось, матеріалами справи підтверджено, що пайовий внесок за договором № 50 від 18.06.2015 в сумі 217 409,40 грн. сплачено відповідачем на рахунок Вишгородської міської ради в повному обсязі, про що свідчить довідка Вишгородської міської ради № 3 від 29.04.2020 (а.с. 74-75 т. І).

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За змістом ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Тобто, з системного аналізу наведених правових норм полягає, що внесення змін можливе до договору, який є чинним, та має наслідком виникнення у його сторін взаємних прав та обов`язків.

В той же час, відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що він набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем у повному обсязі виконано свої зобов`язання щодо пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Вишгорода за договором, що не заперечується позивачем, договір № 50 від 18.06.2015 припинив свою дію шляхом його повного виконання 27.04.2020, тому, правові підстави для внесення змін, в тому числі і судом, до даного договору, який є припиненим внаслідок його виконання сторонами, шляхом визнання укладеною додаткової угоди до нього, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин, акт ревізії Державної фінансової інспекції в Київській області № 08-21/18 від 05.07.2016 оцінюється судом у сукупності з іншими доказами за правилами статей 76-79 ГПК України та не може бути доказом неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Так, 17.10.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" № 132-IX від 20.09.2019, згідно з п. 13 якого ч. 5 ст. 30 та ст. 40 у Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності" виключено. А згідно із Прикінцевими та перехідними положеннями, останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім, зокрема, п.п. 10-13 розділу I цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2020 року.

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 132-IX встановлено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із ч. 2 ст. 187 ГК України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Як вбачається із відбитку поштового штемпеля відділення зв`язку, позивач звернувся до суду 30.03.2020, отже, після набрання чинності відповідних змін до Закону - 01.01.2020.

Таким чином, норма, на яку посилається позивач, як на підставу внесення змін до договору № 50 від 18.06.2015 щодо розрахунку вартості пайового внеску, втратила чинність.

Тобто, враховуючи те, що підставою для укладення додаткової угоди до договору про пайову участь позивач зазначив ст. 40 Закону, яка, у свою чергу, втратила чинність 01.01.2020, а інших обставин, які б вказували на протилежне позивачем у позовній заяві не вказано, у зв`язку із чим, законні підстави для задоволення позову у даній справі відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. враховуючи те, що в підтвердження заявлених судових витрат жодних доказів з відзивом на позовну заяву відповідачем подано не було та жодних заяв відповідно до положень ч. 8 ст. 129 ГПК України відповідачем заявлено не було.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі № 911/828/20 та для задоволення апеляційної скарги Вишгородської міської ради, відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі № 911/828/20.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Вишгородську міську раду, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі № 911/828/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі № 911/828/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Вишгородську міську раду.

4. Справу № 911/828/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Повний текст постанови складено 05.11.2020.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім