РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.10.2020Справа № 910/1205/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" (02140, м. Київ, вул. Лариси Руденко, буд. 6-а; ідентифікаційний код 32767776)

про стягнення 85 946, 19 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" (02140, м. Київ, вул. Лариси Руденко, буд. 6-а; ідентифікаційний код 32767776)

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775)

про стягнення 177 026,96 грн,

Представники сторін:

від позивача: Бєлєвцова О.С.

від відповідача: Підвисоцький В.І., Харламов О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Укргазвидобування" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 85 946, 19 грн у зв`язку із невчасною поставкою товару позивачу за договором на поставку товару з супутніми послугами № 13/24т-2019 від 21.01.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду доказів направлення (опис вкладення та фіскальний чек) копії позовної заяви від 28.12.2019 з доданими до неї додатками на адресу відповідача.

10.02.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача на виконання вимог ухвали суду від 03.02.2020 надійшли докази направлення (опис вкладення та фіскальний чек) копії позовної заяви від 28.12.2019 з доданими до неї додатками на адресу відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

10.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг", якою товариство просить суд стягнути з відповідача (позивача за первісним позовом) заборгованість в розмірі 177 026, 96 грн, яка складається з пені - 10 171, 47 грн, 3 % річних - 83 601, 11 грн та інфляційних втрат в розмірі 83 254, 38 грн і яка виникла внаслідок недотримання відповідачем умов договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 в частині здійснення оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" до свого провадження, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, розгляд зустрічної позовної заяви здійснювати спільно з первісним позовом. Підготовче засідання по справі № 910/1205/20 призначено на 01.04.2020.

18.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

02.04.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину введений на території України Кабінетом Міністрів України, ухвалою Господарського суду від 01.04.2020 підготовче засідання відкладено на 20.05.2020.

08.04.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому позивач (відповідач за зустрічним позовом) просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

12.05.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача, в якому останній просить суд здійснювати підготовче засідання 20.05.2020 в режимі відеоконфекренції, доручивши його проведення Червонозаводському районному суду м. Харкова з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19 та зважаючи на період карантину введений на території України Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2020 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

19.05.2020 до Господарського суду міста Києва електронною поштою надійшло клопотання позивача про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції за допомогою програми Microsoft Teams.

У підготовчому засіданні 20.05.2020, яке здійснювалося в тому числі за допомогою програми Microsoft Teams , судом оголошено перерву до 05.06.2020.

26.05.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

28.05.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив по первісному позову.

03.06.2020 до Господарського суду міста Києва електронною поштою від позивача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив по зустрічному позову, клопотання про застосування наслідків пропуску процесуальних строків та заява про участь в засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програми Microsoft Teams.

У підготовчому засіданні 05.06.2020, яке здійснювалося в тому числі за допомогою програми Microsoft Teams, судом оголошено перерву до 26.06.2020.

09.06.2020 до Господарського суду міста Києва засобами поштового зв`язку повторно від позивача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив по зустрічному позову, клопотання про застосування наслідків пропуску процесуальних строків та заява про участь у засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програми Microsoft Teams.

23.06.2020 до Господарського суду міста Києва електронною поштою надійшла заява позивача про участь в засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програми Microsoft Teams.

24.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення № 1 відповідача.

26.06.2020 до Господарського суду міста Києва електронною поштою від позивача надійшли додаткові письмові пояснення та клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

У підготовчому засідання 26.06.2020 представник відповідача надав суду клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу

У підготовчому засіданні 26.06.2020, яке здійснювалося в тому числі за допомогою програми Microsoft Teams, судом оголошено перерву до 15.07.2020.

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва засобами поштового зв`язку повторно надійшло клопотання позивача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та додаткові письмові пояснення.

14.07.2020 до Господарського суду міста Києва електронною поштою від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програми Microsoft Teams.

14.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення № 2 відповідача.

15.07.2020 до Господарського суду міста Києва електронною поштою надійшли додаткові пояснення позивача по справі з додатковими доказами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.08.2020.

04.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про ознайомлення з матеріалами справи.

12.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про виявлення описки при написанні первісної позовної заяви, зокрема, щодо граничного строку поставки товару яким є 20.07.2019, а не 20.08.2019 як було зазначено у первісному позові.

У судовому засіданні 12.08.2020 оголошено перерву до 23.09.2020.

13.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про зменшення витрат на професійну правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг".

11.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" на клопотання Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 23.09.2020 оголошено перерву до 07.10.2020.

У судовому засіданні 07.10.2020 представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення. Водночас заперечив щодо зустрічного позову, просив суд відмовити в його задоволенні.

Представники відповідача заперечили щодо задоволення первісного позову. Втім просили суд задовольни зустрічний позов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 07.10.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" (далі - постачальник) та Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (далі - покупець) був укладений договір на поставку товару з супутніми послугами № 13/24т-2019 за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар та надати послуги по встановленню, підключенню, пусконалагоджувальним роботам лабораторного обладнання, навчанню персоналу покупця роботі на обладнанні, зазначені у специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар та послуги.

Пунктом 10.1. передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печаткам сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2. цього договору і діє до повного виконання сторонами зобов`язань.

У відповідності до п. 3 специфікації, яка є додатком № 1 від 21.01.2019 та є невід`ємною частиною вищевказаного договору поставки, сторонами узгоджено строк поставки товару 180 календарних днів після укладення договору.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом Акціонерне товариство "Укргазвидобування" вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" було допущено прострочення поставки товару за видатковою накладною № 000619 на 3 дні, а за видатковою накладною № 000659 на 16 днів, за що у відповідності до умов договору останнє має сплатити пеню в розмірі 0,1% від вартості товару. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, що складає 85 946, 19 грн.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній не визнає позовні вимоги, та вказує, що незважаючи на ту причину затримки поставки товару - як прострочення Акціонерним товариством "Укргазвидобування" здійснення розрахунків, також мала місце й інша причина такої затримки - виникнення і дія форс-мажорних обставин під час перевезення товару, вимушена зупинка планового перевезення, витрати часу на перевірку працездатності приладів та повторне перевезення з США до України. На доказ виникнення та дії форс-мажорних обставин Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" надано копію Сертифікату Київської товарно-промислової палати про форс-мажорні обставини від 22.10.2019.

Разом з тим, відповідач звернувся із зустрічною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" заборгованість в розмірі 177 026, 96 грн, яка складається з пені - 10 171, 47 грн, 3 % річних - 83 601, 11 грн та інфляційних втрат в розмірі 83 254, 38 грн.

В обґрунтування заявлених вимог за зустрічним позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" вказує, що Акціонерне товариство "Укргазвидобування" взяті на себе зобов`язання в частині проведення розрахунків виконало не належним чином, чим допустив порушення п. 6.1. розділу 6 договору, п. 4 специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору тв. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України.

Із поданого Акціонерним товариством "Укргазвидобування" відзиву на зустрічний позов вбачається, що останній заперечує щодо заявлених позовних вимог вказуючи, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" не надано доказів належного виконання зобов`язань з надання рахунків на оплату.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вказує наступне.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору поставки № 13/24т-2019 від 21.01.2019, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно п. 1.2. договору найменування, асортимент товару та послуг, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару/послуг та загальна ціна договору вказується у -специфікації, яка є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" взяло на себе обов`язок з поставки Акціонерному товариству "Укргазвидобування" товару на надання послуг загальною вартістю 16 000 000, 00 грн, зокрема, вартість товару складає до 15 991 000, 00 грн, у т.ч. ПДВ 2 665 166, 67 грн, вартість послуг складає до: 9 000, 00 грн у т.ч. ПДВ 1 500, 00 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору строк поставки/надання, умови та місце поставки/надання товару/послуг, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього договору.

В абз. 1 п. 5.3. договору сторони погодили, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого (для неризидентів) наведена у додатку № 3 до цього договору, який є його невід`ємною частиною або дата видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Так, підпунктом 6.3.1. п. 6.3. договору сторонами визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару та надати послуги у строки, встановлені цим договором.

За умовами п. 3 специфікації № 1 від 21.01.2019 сторони дійшли згоди, що строк поставки товару: 180 календарних днів після укладення договору.

Як про це вказує позивач за первісним позовом та що у свою чергу встановлено судом, 25.07.2019 відповідачем за первісним позовом поставлено прилад дисперсійного аналізу ПСХ-10а на суму 231 450,00 грн відповідно до видаткової накладної № 619 від 25.07.2019. А також 07.08.2019 поставлено консистометр високого тиску високої температури Model 422-NDI в комплекті на суму 5 328 240, 00 грн відповідно до видаткової накладної № 659 від 07.08.2019.

При цьому, суд зазначає, що видаткові накладні № 619 від 25.07.2019 та № 659 від 07.08.2019 було підписано уповноваженими представниками сторін.

Відтак, суд вказує, що фактичною датою поставки товару є 25.07.2019 та 07.08.2019, тоді як за умовами погодженими сторонами в п. 3 специфікації № 1 від 21.01.2019 сторони дійшли згоди, що строк поставки товару 180 календарних днів після укладення договору, тобто, граничним строком поставки товару є 20.07.2019.

Таким чином, судом встановлено, що поставка товару відбулася з простроченням строку на її поставку, а саме, щодо видаткової накладної № 619 від 25.07.2019 на суму 231 450,00 грн - 3 календарних дні, щодо видаткової накладної № 659 від 07.08.2019 на суму 5 328 240, 00 грн - 16 календарних днів.

При цьому, суд звертає увагу, що вказаного факту Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" не спростовано.

Втім, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" вказує, що незважаючи на ту причину затримки поставки товару - як прострочення Акціонерним товариством "Укргазвидобування" здійснення розрахунків, також мала місце й інша причина такої затримки - виникнення і дія форс-мажорних обставин під час перевезення товару, вимушена зупинка планового перевезення, витрати часу на перевірку працездатності приладів та повторне перевезення з США до України. На доказ виникнення та дії форс-мажорних обставин Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" надано копію Сертифікату Київської товарно-промислової палати про форс-мажорні обставини від 22.10.2019.

Відповідач за первісним позовом вказує, що згідно сертифікату - події які унеможливили виконання ним зобов`язань за договором № 13/24т-2019 (обставини непереборної сили) тривали з 10.07.2019 по 04.08.2019. Тобто тривали 26 днів. Про факт виникнення і дію обставин непереборної сили Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" повідомляло Акціонерне товариство "Укргазвидобування" листом за №1607 від 15.07.2019.

Крім того, відповідач за первісним позовом зазначає, що Акціонерне товариство "Укргазвидобування" жодних збитків не понесло з огляду на затримку поставки товару.

Разом з тим, відповідач за первісним позовом вказує, що у серпні 2019 року, внаслідок систематичного невиконання Акціонерним товариством "Укргазвидобування" зобов`язань по оплаті товару, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг", як постачальник цього товару, потрапив у дуже складну фінансову ситуацію. Яка ще більше обтяжувалась тим фактом, що Акціонерне товариство "Укргазвидобування" допустило прострочення виконання грошових зобов`язань не тільки по договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019, а ще й по іншим двом договорам, що були укладені між сторонами спору.

Як про це вказує відповідач за первісним позовом, йому у зв`язку з необхідністю обігових коштів для продовження діяльності (сплата податків, виплата заробітної плати, здійснення розрахунків із контрагентами за іншими договорами, тощо), довелось укласти з АТ "КБ "Глобус" кредитний договір № 808/ЮКЛ-19 від 13.08.2019 на відкриття відновлювальної кредитної лінії для залучення 3 000 000,00 грн під значний процент - 23% річних.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" посилається на те, що зазнало значних фінансових втрат, пов`язаних з відкриттям та обслуговуванням кредитної лінії, а саме - здійснення оплати комісії за відкриття кредитної лінії, комісій за видачу окремих траншів, процентів за обслуговування кредиту, витрати по оформленню іпотечного договору (нотаріальні послуги, оцінка нерухомості, тощо).

Відтак, на переконання відповідача за первісним позовом, вище зазначені обставини є підставою для відмови в задоволенні первісного позову.

Водночас, суд не погоджується з такими твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, п. 7.10. договору сторони погодили, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару та/або надання послуг у строки, зазначені у даному договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачується у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або від вартості послуг, з яких допущено прострочення надання.

Положеннями п. 1 ст. 6 Господарського кодексу України передбачено, що загальними принципами господарювання в Україні, зокрема є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами.

Свобода договору означає право суб`єктів господарювання вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини, а також можливість за взаємною згодою визначати умови договору чи змінювати їх за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, укладаючи договір, сторони спільно узгодили усі його істотні умови, Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" (постачальник) було схвалено умови і строки поставки товару, підтверджено спроможність їх дотримання без будь-яких застережень, сторони погодились з відповідальністю сторін.

Під час укладання договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" гарантувало, що товар, який є предметом договору, належить йому на праві власності або іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися товаром, є новим і не був у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язання перед будь-якими фізичними та юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України (п. 1.3 договору).

Сторони погодили строк поставки товару: протягом 180 календарних днів з дати укладення договору (п. 3 специфікації №1), і умови та строки оплати: оплата за поставлений товар здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (п. 4 специфікації № 1).

Відтак, строк поставки товару поставлено у залежність від календарної дати укладення договору, а строк оплати товару обумовлено вказівкою на подію, яка має неминуче настати - дата підписання видаткової накладної (факт поставки товару).

В матеріалах справи міститься лист від 03.07.2019 вих. № 0203, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" повідомляє Акціонерне товариство "Укргазвидобування" що поставка лабораторного обладнання по договору відбувається з затримкою графіку поставок, посилається на ст. 616 ЦК України та ст. 219, 220 ГК України, а також просить погодити подовження строку поставки обладнання по договору до 15 вересня 2019 року.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, в п. 11.1. сторонами було погоджено, що договір може бути змінений чи розірваний лише за згодою сторін, крім випадків, встановлених цим договором та чинним законодавством України.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором (ч.1 ст.188 ГК України).

Відтак, суд вказує, що ні умовами договору, ні положеннями чинного законодавства постачальник не наділений правом односторонньої зміни умов договору щодо строків поставки товару.

Разом з тим, суд вказує, що доказів, щоб свідчили про погодження продовження строку поставки обладнання до 15.09.2019 в матеріалах справи не міститься.

Крім того, суд вказує, що зобов`язання постачальника щодо поставки товару в обумовлений строк, не поставлено у залежність від обов`язку покупця щодо оплати поставленого товару.

Щодо тверджень відповідача за первісним позовом з приводу того, що від скористався

правом зупинити поставку решти товару на підставі ч. 3 ст. 538 ЦК України, то суд зазначає слідуюче.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Про що уже вказувалося судом вище, за договором поставки, зобов`язанням постачальника було поставити товар, у кількості та у строки, що зазначені у специфікації № 1 до договору (протягом 180 календарних днів з дати укладення договору), а зобов`язанням позивача було прийняти та оплатити такий товар на умовах, що встановлені у специфікації № 1 до договору (протягом 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної).

Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або з повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Втім, на зупинення (притримання) передачі товару покупцю постачальник оскільки відсутні правові підстави, оскільки договором не передбачений такий вид забезпечення виконання зобов`язання як зупинення (при тримання) поставки товару.

Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 595 ЦК України передбачено, що кредитор, який притримує річ у себе, зобов`язаний негайно повідомити про це боржника.

В силу даної норми, у будь-якому разі одна сторона повинна своєчасно повідомити другу сторону про притримання речі у себе, яку він зобов`язаний передати.

Однак, суд вказує, що в листі від 03.07.2019 вих. № 0203, в якому постачальник зокрема просив погодити подовження строку поставки обладнання по договору до 15 вересня 2019 року. А також повідомляв покупця про несвоєчасну оплату поставленого товару, не йшлася річ про те, що у випадку нездійснення покупцем оплати поставленого товару постачальником буде зупинено (притримано) поставку товару.

Що стосується доводів відповідача за первісним позовом стосовно того, що причиною затримки поставки товару є форс-мажорні обставини, то суд вказує наступне.

Так, із наданого відповідачем за первісним позовом Сертифікату Київської торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3000-19-0326 від 22.10.2019 вбачається, що в ньому наведено форс-мажорні обставини: оголошення надзвичайного стану через ураган та тропічний шторм Баррі, однак, не вказано географічне місце (територію), де такі події відбулися.

В означеному Сертифікаті наявне посилання на Декларацію Виконавчого Департаменту штату Луїзіана (США, м. Батон-Руж), на зовнішньоекономічний договір Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" з контрагентом, коносамент, митну декларацію від 07.08.2019, авіанакладну від 05.08.2019, однак, зазначені документи у справі відсутні і яким чином ці події та документи стосуються укладеного між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" договору місцем виконання якого є м. Харків (Україна), Сертифікат не відображає.

Сертифікат видано щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: постачання двох одиниць лабораторного обладнання, але не зазначено яких саме двох одиниць обладнання: найменування, опис, тощо.

Тобто, у Сертифікаті не відображено жодних ідентифікуючих ознак зобов`язання, якого стосується форс-мажор, що позбавляє суд зробити висновок щодо якого саме товару видано цей Сертифікат.

Як про це вказує позивач за первісним позовом, та що у свою чергу не спростовано відповідачем, постачальник затримав поставку товару - найменування 1 і 13 позицій специфікації № 1. Так, по 1 позиції специфікації товар є виробництва Fann Instruments Company - США, а 13 позиція специфікації - прилад дисперсійного аналізу ПСХ-10а є виробництва Лабнаучприбор - Російська Федерація).

Тобто, Сертифікат не охоплює зазначену 13 позицію товару Специфікації № 1. Відомостей щодо форс-мажору в Російській Федерації Сертифікат не містить.

У Сертифікаті лише перелічено назви документів, однак, відсутній опис зв`язку між договором та подіями, що сталися не в Україні.

В Сертифікаті не зазначено причино-наслідкового зв`язку між обставиною/подією і неможливістю виконання постачальником своїх конкретних зобов`язань за договором з Акціонерним товариством "Укргазвидобування".

Фактично з Сертифікату слідує, що ТОВ "Тріас Петросервіс" не змогло виконати зобов`язання перед ТОВ "Тек Інжиніринг" за зовнішньоекономічним договором.

Таким чином, суд вказує, що наданий відповідачем за первісним позовом Сертифікат Київської торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3000-19-0326 від 22.10.2019 не підтверджує наявність форс-мажорних обставин з постачання товару за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019 згідно специфікації № 1 до договору, а саме позицій 1 - консистометр високого тиску високої температури Model 422-NDI та позиції 13 - прилад дисперсійного аналізу ПСХ-10а.

Відповідно до 4.2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в України", форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни,..., аварія, протиправні дії третіх осіб, ..., заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, інші стихійні лиха тощо.

В розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в новій редакції, затвердженого Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), із змінами та доповненнями, внесеними Рішенням Президії ТПП України від 26.04.2016 № 11 (6), (далі - Регламент), визначено порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до п. 6.1 Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням . суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з мовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин (п. 6.2 Регламенту).

В силу вимог п. 6.12 Регламенту в сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача за первісним позовом, що наданий відповідачем Сертифікат не відповідає вимогам пункту 6.2, 6.12 розділу 6 Регламенту, адже, не містить вказівки на конкретний обсяг зобов`язання, місце, час настання форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" договору з Акціонерним товариством "Укргазвидобування".

Отже, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем Сертифікат не підтверджує надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливили виконання ним зобов`язань, передбачених умовами договору, настання істотної зміни обставин Сертифікат також не підтверджує і нормами Закону України "Про торгово-промислові палати в України" не визначено повноважень Торгово-промислової палати України щодо засвідчення істотної зміни обставин.

Що стосується тверджень відповідача за первісним позовом стосовно того, що позивач за первісним позовом не поніс збитків у зв`язку із вказаними вище обставинами, то суд вказує, що виходячи зі змісту ст. 550, 624 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання; якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

При тому, суд вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" укладаючи даний договір та погоджуючись з його умовами, повинен був усвідомлювати всю повноту негативних наслідків, що можуть настати у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань.

Крім того, суд відзначає, що положеннями договору не ставиться в залежність можливість застосування та/або не застосування штрафних санкцій від тривалості порушення строку зобов`язання.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що наведені відповідачем за первісним позовом у запереченнях на відповідь на відзив твердження не спростовують встановлених судом обставин щодо порушення договірних зобов`язань, а саме, прострочення строку поставки товару .

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені, судом встановлено, що він здійснений арифметично вірно та у відповідності з положеннями п. 7.10. договору.

Отже, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" пені за прострочення поставки товару в розмірі 85 946, 19 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" зустрічної позовної заяви про стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" заборгованість в розмірі 177 026, 96 грн, яка складається з пені - 10 171, 47 грн, 3 % річних - 83 601, 11 грн та інфляційних втрат в розмірі 83 254, 38 грн, у зв`язку з невиконанням останнім зобов`язань в частині проведення належним чином розрахунків за поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" товар, то суд вказує наступне.

Положеннями п. 4.1. договору сторони погодили, що розрахунки провадяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу) та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару/послуг або видаткової накладної, шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації або з урахуванням умов передбачених п. 3.4. цього договору.

Відповідно до п. 4.2. договору покупець не здійснює оплату за поставлений товар, та така несплата не є порушенням строку оплати зі сторони покупця у випадку ненадання постачальником рахунку на оплату (інвойсу) чи його неналежного оформлення.

Як уже було встановлено судом вище, обумовлені договірні зобов`язання постачальником були виконані з порушенням строку їх виконання, а саме, щодо видаткової накладної № 619 від 25.07.2019 на суму 231 450,00 грн - 3 календарних дні, щодо видаткової накладної № 659 від 07.08.2019 на суму 5 328 240, 00 грн - 16 календарних днів.

При цьому, судом також було зазначено, що уповноваженими представниками сторін були підписані видаткові накладні № 619 від 25.07.2019 та № 659 від 07.08.2019.

Згідно пп. 6.1.1. п. 6.1. договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар та надані послуги.

Так, суд вказує, що п. 4 специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору сторонами передбачено умови та строки оплати, зокрема: оплата за поставлений товар здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі виконаних наданих послуг.

Як про це вказує позивач за зустрічним позовом обумовленні договірні зобов`язання щодо поставки товару постачальником виконані в повному обсязі. Вказаного факту відповідачем за зустрічним позовом не спростовується та не заперечується.

Водночас, відповідачем за зустрічним позовом було здійснено оплату товару та наданих послуг з порушенням строків, а саме:

- за видатковою накладною № 76 від 07.02.2019, вартість товару 71 311, 00 грн, дата поставки 07.02.2019, дата оплати 11.03.2019, дата фактичної оплати 20.03.2019, прострочення становить 8 днів;

- за видатковою накладною № 179 від 12.03.2019, вартість товару 157 500, 00 грн, дата поставки 12.03.2019, дата оплати 11.04.2019, дата фактичної оплати 18.04.2019, прострочення становить 6 днів;

- за видатковою накладною № 243 від 27.03.2019, вартість товару 44 640, 00 грн, дата поставки 27.03.2019, дата оплати 26.04.2019, дата фактичної оплати 10.05.2019, прострочення становить 13 днів;

- за видатковою накладною № 329 від 23.04.2019, вартість товару 1 238 340, 00 грн, дата поставки 23.04.2019, дата оплати 23.05.2019, дата фактичної оплати 13.06.2019, прострочення становить 20 днів;

- за видатковою накладною № 355 від 02.05.2019, вартість товару 2 451 399, 00 грн, дата поставки 02.05.2019, дата оплати 03.06.2019, дата фактичної оплати 05.07.2019, прострочення становить 31 день;

- за видатковою накладною № 561 від 09.07.2019, вартість товару 5 627 760, 00 грн, дата поставки 09.07.2019, дата оплати 08.08.2019, дата фактичної оплати 05.09.2019, прострочення становить 27 днів;

- за видатковою накладною № 563 від 10.07.2019, вартість товару 840 360, 00 грн, дата поставки 10.07.2019, дата оплати 09.08.2019, дата фактичної оплати 05.09.2019, прострочення становить 26 днів;

- за видатковою накладною № 619 від 25.07.2019, вартість товару 231 450, 00 грн, дата поставки 25.07.2019, дата оплати 26.08.2019, дата фактичної оплати 18.12.2019, прострочення становить 113 днів;

- за видатковою накладною № 659 від 07.08.2019, вартість товару 5 328 240, 00 грн, дата поставки 07.08.2019, дата оплати 06.09.2019, дата фактичної оплати 21.01.2020, прострочення становить 138 днів;

- за актом надання послуг № 820 від 26.09.2019, вартість товару 3 000, 00 грн, дата поставки 26.09.2019, дата оплати 28.10.2019, дата фактичної оплати 18.12.2019, прострочення становить 50 днів;

- за актом надання послуг № 880 від 17.10.2019, вартість товару 6 000, 00 грн, дата поставки 17.10.2019, дата оплати 18.11.2019, дата фактичної оплати 23.12.2019, прострочення становить 34 дні.

В якості доказів порушення відповідачем за зустрічним позовом строків здійснення розрахунків позивачем за зустрічним позовом надано виписки по його особовим банківським рахункам.

При цьому, суд звертає увагу, що факт прострочення виконання обумовлених договірних зобов`язань щодо оплати товару/послуг Акціонерним товариством "Укргазвидобування" не заперечується.

Водночас, обставини, на які посилається відповідач за зустрічним позовом, як на такі, що зумовили прострочення виконання договірних зобов`язань щодо оплати товару/послуг є ненадання постачальником належно оформленого рахунку на оплату (інвойсу).

Втім, з такими твердженнями суд не погоджується з наступних підстав.

Пунктом 5.9. договору сторони погодили, що передача та отримання товару проводиться шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту/актів приймання-передачі товару або видаткової/видаткових накладної/накладних. У випадку виявлення недоліків товару або товаросупровідної документації, покупець має право не підписувати акт/акти приймання-передачі товару або видаткову/видаткові накладну/накладні до усунення виявлених недоліків, а постачальник зобов`язаний усунути недоліки та оплатити документально-підтверджені витрати покупця спричинені такими недоліками.

Згідно пп. 5.3.5. супровідні документи, що стосуються цього договору: інвойси, пакувальні листи, відвантажувальні документи, технічна документація повинні бути надані постачальником англійською та українською мовами - (для нерезидентів), українською - (для резидентів).

Суд вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" в якості того, що товар (обладнання) за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019 було поставлено на адресу Акціонерного товариства "Укргазвидобування", а також надано послуги та передано рахунки на оплату надано наступні докази:

- видаткова накладна № 76 від 07.02.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 94 від 05.02.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром ) ІН-ТАЙМ декларація № від 07.02.2019;

- видаткова накладна № 179 від 12.03.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 213 від 11.03.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою окремим листом на ім`я менеджера відділу МТЗ Кудь Д.Я., Експрес-накладна № 5144 від 12.03.2019;

- видаткова накладна № 243 від 27.03.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 282 від 27.03.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром ) ІН-ТАЙМ декларація № від 27.03.2019;

- видаткова накладна № 329 від 23.04.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 375 від 22.04.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром) ТММ Експрес Накладна № від 22.04.2019;

- видаткова накладна № 355 від 02.05.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 397 від 02.05.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром) ІН-ТАЙМ декларація № від 02.05.2019;

- видаткова накладна № 561 від 09.07.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 656 від 08.07.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром ) ІН-ТАЙМ декларація № від 10.07.2019;

- видаткова накладна № 563 від 10.07.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 661 від 10.07.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром ) ІН-ТАЙМ декларація № від 11.07.2019;

- видаткова накладна № 619 від 25.07.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 711 від 24.07.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою разом з товаром, Експрес-накладна № 5547 від 25.07.2019;

- видаткова накладна № 659 від 07.08.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 743 від 02.08.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою окремим листом, Експрес-накладна № 0596 від 08.08.2019;

- акт надання послуг № 820 від 26.09.2019 в тексті якого вказано, що він складений на підставі: рахунку на оплату покупцю № 915 від 26.09.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою окремим листом на ім`я зав.лабораторією Гордієвського P.O., Експрес-накладна № 8871 від 07.10.2019;

- акт надання послуг № 880 від 17.10.2019 в тексті якого вказано, що він складений на підставі: рахунку на оплату покупцю № 1001 від 17.10.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою окремим листом на ім`я зав.лабораторією Гордієвського P.O., Експрес-накладна № 2473 від 17.10.2019.

Суд вказує, що вчиняючи підпис на вказаних вище актах наданих послуг та на видаткових накладних (що були надані до відзиву на первісний позов) відповідач за зустрічним позовом тим самим засвідчив факт того, що обізнаний із змістом документів, на підставі яких вони складені, зокрема, вказаних вище рахунків на оплату та договору поставки № 13/24т-2019 від 21.01.2019.

Разом з тим, це також підтверджується і тим, що будь яких зауважень/недоліків щодо форми, змісту чи відсутності актів наданих послуг, видаткових накладних чи рахунків на оплату з боку відповідача за зустрічним позовом заявлено не було, як того вимагає п. 5.9. договору.

Крім того, як про це вказує позивач за зустрічним позовом всі необхідні для оплати документи (в тому числі рахунки) були в наявності у відповідача за зустрічним позовом про що свідчить те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" листом за № 2410 від 24.10.2019 звертався до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" з вимогою погасити наявну заборгованість за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019 в розмірі 5 559 690,00 грн.

Як про це вказує Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" на вказаний лист-вимогу ним отримано відповідь № 41-7285 від 25.10.2019 (копія якої міститься в матеріалах справи) про те, що затримка і погашенням боргу пов`язана тільки із зміною кон`юнктури ринку збуту продукції АТ "Укргазвидобування" в т.ч. і зі зниженням ціни на газ.

З аналогічним листом-вимогою Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" й 19.11.2019 та просило погасити наявну заборгованість за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019. На що у відповідь (копія листа № 1911 від 19.11.2019 також міститься в матеріалах справи) отримало знову таки інформацію про те, що затримка з погашення боргу пов`язана тільки із зміною кон`юнктури ринку збуту продукції AT "Укргазвидобування" в т.ч. і зі зниженням ціни на газ.

Як про це вказує позивач за первісним позовом та що у свою чергу встановлено судом, Акціонерним товариством "Укргазвидобування" з порушенням строків, але здійснено розрахунки з Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг".

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем за зустрічним позовом, хоч із запізненням, втім, здійснено розрахунки з Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" за поставлений ним товар, то за таких обставин, судом відхиляються доводи Акціонерного товариства "Укргазвидобування" щодо ненадання постачальником належно оформлених рахунків на оплату, зокрема, що й викладені у запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем за зустрічним позовом неналежним чином були виконані договірні зобов`язання в частині проведення розрахунків, чим допущено порушення пп. 6.1.1. договору, п. 4 специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору та його невід`ємною частиною.

Таким чином, вимоги позивача за зустрічним позовом щодо застосування до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Пунктом 7.11. договору встановлено, що за порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. На вимогу постачальника, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо нарахувань інфляційних втрат, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пп. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Що у свою чергу підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Відтак, з огляду на викладене вище, перевіривши правильність здійсненого Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" розрахунку пені та 3% річних (що наведений у зустрічній позовній заяві), виходячи із кількості прострочених днів оплати та відповідно до вказаних у даному розрахунку періодів та сум, суд дійшов висновку, що такі розрахунки виконані арифметично вірно, а отже, є обґрунтованими. У зв`язку з чим, вимоги позивача за зустрічним позовом щодо стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" пені в розмірі 10 171, 47 грн та 3 % річних в розмірі 83 601, 11 грн підлягають задоволенню.

Водночас, судом встановлено, що при здійсненні нарахування інфляційних втрат Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" в порушення викладеного вище було здійснено таке нарахування не за повні місяці.

Так, позивачем за зустрічним позовом наведено розрахунок нарахувань інфляційних втрат: із суми 231 450, 00 грн період вересень 2019 - грудень 2019; із суми 5 328 240, 00 грн період вересень 2019 - січень 2020.

Таким чином, суд здійснивши нарахування інфляційних втрат за повні місяці, а саме, із суми 231 450, 00 грн період з 01.09.2019 по 30.11.2019 та із суми 5 328 240, 00 грн період з 01.10.2019 по 31.12.2019, дійшов висновку, що обґрунтованою сумою інфляційних втрат, що підлягає стягненню із Акціонерного товариства "Укргазвидобування" є 34 937, 88 грн. Відтак, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" за зустрічним позовом щодо стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" також просило суд за результатами розгляду зустрічної позовної заяви стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" витрати на професійно правничу допомогу в розмірі 39 500, 00 грн.

Так, згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" на підтвердження ним понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 39 500, 00 грн, було надано наступні докази: договір № 05в-03/2020 від 11.03.2020 про надання професійної правничої допомоги та додаток № 1 від 11.03.2020 (тарифи (прайс-лист)) до договору про надання професійної правничої допомоги № 05в-03/2020 від 11.03.2020, а також додаток № 2-910/1205/20 від 03.06.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги № 05в-03/2020 від 11.03.2020 в якому сторони дійшли згоди щодо вартості в сумі 39 500, 00 грн, акт здачі-приймання № 2-910/1205/20 від 04.06.2020, а також платіжне доручення № 2351 від 03.06.2020.

Втім, Акціонерним товариством "Укргазвидобування" подано 13.08.2020 клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. У поданому клопотання товариство вказує, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є істотно завищеною. А також, що заявником включено витрати на професійну правничу допомогу до 11.03.2020 за відсутності договору про надання правової допомоги. Таким чином, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" просить відмовити у покладення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 300, 00 грн., а в решті зменшити на 90%.

Так, суд вважає за необхідне зазначати, що в п. 6.5. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 закріплено правову позицію: "Об`єднана палата не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового стягнення спірних витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що ухвалюючи рішення і постанову у справі в оскарженій частині (щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу) суди допустили неправильне застосування норм процесуального права, зокрема статті 126 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття судами попередніх інстанцій незаконних судових рішень у відповідній частині.

Так, господарські суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат".

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що в даному випадку, витрати за надану Товариству з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" професійну правничу допомогу в розмірі 39 500, 00 грн підлягають зменшенню з огляду на наявність заперечень відповідача за зустрічним позовом.

В п. 6.1. вказаної вище постанови від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 закріплено, що за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Так, із п. 7.1. договору № 05в-03/2020 від 11.03.2020 про надання професійної правничої допомоги вбачається, що цей договір украдено на строк по 31 грудня 2021 року включно. Разом з тим, сторони взаємно погодили, що відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин сторін, що виникли починаючи з 01 січня 2020 року.

Отже, як про це вказувалося вище, у підтвердження факту та обсягів наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги, Товариством з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" надано акт здачі-приймання № 2-910/1205/20 від 04.06.2020.

Судом встановлено, що даний акт підписаний уповноваженими представниками сторін, а відтак, підтверджує факт виконання адвокатським бюро умов договору № 05в-03/2020 від 11.03.2020.

Суд дослідивши безпосередньо вміст акту та обсяг послуг, які були надані адвокатом, вказує наступне.

Адвокатом визначено, складання відзиву на позов у справі - 1 год., винагорода - 2 700, 00 грн, складання заперечень на відповідь на відзив - 1 год., винагорода - 2 700, 00 грн., а також, складання зустрічної позовної заяви - 1 год., винагорода - 2 700, 00 грн.

При тому, суд вказує, що за своїм змістом та суттю, вказані три процесуальні документи по суті справи є однотипними, оскільки, містять опис фактично одних і тих же обставин та доказів.

Відтак, зважаючи на викладене вище, суд вважає, що обґрунтований час, саме для складання трьох фактично однотипних документів, зокрема, відзиву на позов у справі, заперечень на відповідь на відзив та зустрічної позовної заяви, зважаючи на проведені консультації та ознайомлення з позовом та документами є 1 год. та відповідно винагорода за них - 2 700, 00 грн.

Також, суд вказує, що адвокатом визначено, проведення зустрічі із клієнтом і консультація в рамках зустрічі щодо даної справи - 2 год. - вартість 5 400, 00 грн, ознайомлення з позовом 1 год. - вартість 2 700, 00 грн, ознайомлення з наданими клієнтом документами (174 аркушів) 1,5 год. - вартість 4 050, 00 грн.

Водночас, суд вказує, що оскільки Господарським судом міста Києва уже розглядалася однотипна справа між тими ж сторонами, а саме № 910/1088/20, зокрема в якій послуги надавалися тим же Адвокатським бюро "Володимир Підвисоцький та Партнери" а саме, представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" Підвисоцьким В.І. та Харламовим О.В., то за таких підстав, суд вважає, що адекватним та розумним часом для ознайомлення з наданими клієнтом документами (174 аркушів) є 0,5 год. - вартість 1 350, 00 грн.

Крім того, адвокатом також визначено винагороду надання послуг за оформлення відзиву, оформлення зустрічного позову та підготування інформації для сплати судового збору у даній справі, оформлення відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив - тривалість 1,5 год. сума винагороди - 4 050, 00 грн.

Втім, суд вважає, що витрачений час є ніяким чином не обґрунтований, а відповідно сума послуг - завищена.

На переконання суду, в даному випадку для надання вказаних вище послуг розумним є час - 0,5 год., а адекватною винагородою - 1 350, 00 грн.

Водночас, оскільки адвокатом було включено винагороду зокрема, за складання заперечень на відповідь на відзив, про що зазначалося вище, а також визначено винагороду за надання послуг складання відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву у даній справі - тривалість 1 год. - сума винагороди - 2 700, 00 грн., то за таких обставин, суд вважає нерозумним покладення на Акціонерне товариство "Укргазвидобування" визначеної адвокатом винагороди за надання послуг з ознайомлення з відповіддю на відзив та з відзивом на зустрічний позов - тривалість 1 год. - сума винагороди - 2 700, 00 грн.

Що стосується представництва клієнта в Господарському суді (участь в судових засіданнях) послуга надається пакетом без обмежень в часі - винагорода - 7 100, 00 грн.

З огляду на кількість судових засідань та їх тривалість, а також зважаючи на складність справи та врахувавши задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Укргазвидобування" за первісним позовом суд вважає, що обґрунтованою є винагорода в сумі 3 550, 00 грн.

Крім того, як про це уже вказувалося вище, оскільки, Господарським судом міста Києва уже розглядалася однотипна справа між тими ж сторонами, а саме № 910/1088/20, в якій послуги надавалися тим же Адвокатським бюро "Володимир Підвисоцький та Партнери" а саме, представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" Підвисоцьким В.І. та Харламовим О.В., зважаючи на ціну позову, а також врахувавши те, що вирішення даного спору ніяким чином не вплинуло на репутацію сторони, та те, що дана справа не має публічного інтересу, то за таких обставин, суд вважає нерозумним покладення на Акціонерне товариство "Укргазвидобування" визначеної адвокатом винагороди за надання послуг складання інших процесуальних документів для подачі до суду (заяв/клопотань/пояснень). Послуга надається пакетом обсягом до 7-ми процесуальних документів - вартість 2 700, 00 грн.

Отже, зважаючи на викладене вище, суд вважає правомірною та обґрунтованою винагородою на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" підлягають (з урахуванням часткового задоволення позовних вимог) в загальному розмірі 14 360, 00 грн. В іншій частині витрат, суд не вбачає підстав для їх стягнення.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору за первісним позовом відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача за первісним позовом, а за зустрічними позовами - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії "УГВ-Сервіс" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" (02140, м. Київ, вул. Лариси Руденко, буд. 6-а; ідентифікаційний код 32767776) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775) пеню за прострочення поставки товару в сумі 85 946 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок шість) грн 19 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" - задовольнити частково.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тек Інжиніринг" (02140, м. Київ, вул. Лариси Руденко, буд. 6-а; ідентифікаційний код 32767776) пеню в сумі 10 171 (десять тисяч сто сімдесят один) грн 47 коп., 3% річних в сумі 83 601 (вісімдесят три тисячі шістсот один) грн 11 коп., інфляційні втрати в сумі 34 937 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім) грн 88 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 930 (одна тисяча дев`ятсот тридцять) грн 66 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 360 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят) грн 00 коп.

5. В іншій частині зустрічного позову та витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 29.10.2020

Суддя Д.О. Баранов