ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

27.10.2020м. ДніпроСправа № 904/4085/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Графікапром", м. Київ

до Управління освіти, культури, молоді та спорту Криворізької районної державної адміністрації, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 3 615 892 грн. 51 коп. за договором від 21.11.2019 № 670 в редакції додаткової угоди від 29.11.2019 № 1

Суддя Рудь І.А.

Секретар судового засідання Товстоп`ятка В.В.

Представники:

від позивача: Млечко І.В., ордер №1047145 від 05.10.2020, адвокат;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Графікапром" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 22.07.2020 № б/н, в якому просить стягнути з Управління освіти, культури, молоді та спорту Криворізької районної державної адміністрації заборгованість у розмірі 3 615 892 грн. 51 коп., з яких: 3 487 800 грн. 00 коп. - основний борг, 70 185 грн. 48 коп. - інфляційні втрати, 57 907 грн. 03 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору від 21.11.2019 № 670 в редакції додаткової угоди від 29.11.2019 № 1.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду від 03.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 06.10.2020.

18.08.2020 позивачем до суду подано заяву від 13.08.2020, якою позивач на вимогу суду уточнив прохальну частину поданого позову, із зазначенням заявлених до стягнення сум основного боргу, інфляційних та 3% річних.

У підготовчому засіданні представник позивача подав заяву про забезпечення позову від 06.10.2020, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на його рахунках, відкритих у банківських та інших кредитно-фінансових установах, а також на рахунках Управлінь Державної казначейської служби України у розмірі ціни позову 3 615 892 грн. 51 коп.

Заява позивача залишена на розгляді у суду для надання позивачу можливості подати докази в обґрунтування, викладеній в ній вимог.

Ухвалою господарського суду від 06.10.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду; підготовче засідання відкладено на 27.10.2020 для надання сторонами витребуваних судом документів.

У підготовче засідання 27.10.2020 відповідач явку повноважного представника не забезпечив та не надав витребувані судом документи, про причини неявки суд не повідомив.

У підготовчому засіданні 27.10.2020 позивач надав суду уточнену заяву про забезпечення позову від 21.10.2020 та докази на її обґрунтування; просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на його рахунках, відкритих у банківських та інших кредитно-фінансових установах, а також на рахунках Управлінь Державної казначейської служби України у розмірі ціни позову 3 615 892 грн. 51 коп.

В обґрунтування заяви зазначає, що договір, на підставі якого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, укладений сторонами за результатами проведення відкритих торгів у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі". Предмет закупівлі: Мультимедійний комплект: проектор з інтерактивними функціями з кріпленням та інтерактивною дошкою, дошкою-екраном для навчальних закладів Криворізького району (Код за ДК 021:2015: 38650000-6 Фотографічне обладнання). Аукціон проведено 21.10.2019; позивача визнано переможцем та опубліковано повідомлення про намір укласти договір 05.11.2019; договір укладено 21.11.2019. Разом з тим, при дослідженні на офіційному порталі оприлюднення інформації про публічні закупівлі України (https://рrоzоrrо.gov.ua/) закупівель, що були проведені та проводяться відповідачем у 2020 році, встановлено, що останнім проведено ряд закупівель з тим самим предметом закупівлі та тим самим кодом за ДК, що підтверджує, що грошові кошти із бюджету на придбання аналогічних товарів відповідачу виділяються, але останній ухиляється від оплати позивачу за вже поставлений товар та спрямовує виділені з бюджету грошові кошти на закупівлю такого ж товару новим (наступним) постачальникам. Вважає, що за вказаних обставин невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Графікапром" про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не повинен надавати оцінку доказам в обґрунтування вимог чи заперечень проти позову, робити висновки про існування або відсутність підстав для задоволення позову. В першу чергу суд повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За змістом статей 2, 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що будь-яка письмова заява з процесуальних питань повинна містити, окрім іншого, перелік доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивачем не наведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, суду не надано належних доказів того, що вказані заходи до забезпечення позову можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо.

Зокрема, викладені позивачем у заяві обставини щодо проведення відповідачем у червні, липні, серпні 2020 ряду закупівель з тим самим предметом закупівлі та надані на підтвердження вказаних обставин відповідні звіти про результати проведення процедури закупівлі, на думку суду, не можуть свідчити про витрачання відповідачем коштів не для здійснення розрахунків з позивачем. Так, надані позивачем звіти містять лише інформацію про організацію процедури закупівель, визначення переможців та укладання відповідних договорів за наслідками закупівель, проте не місять інформацію про розрахунки відповідача із постачальниками за укладеними договорами. Отже, не можуть вважатися підтвердженням наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого виду забезпечення позову.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених обставин, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

У підготовчому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Графікапром" відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її оголошення 27.10.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь