ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1720/20

за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури, м. Кагарлик Київська область, в інтересах держави в особі Богуславської міської ради Київської області, м. Богуслав Київської області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адамант Груп», м. Київ,

про стягнення 145 470,00 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників:

прокурор: Галась О.М., службове посвідчення від 21.02.2020 №055447;

від позивача: Будянська Ю.В., розпорядження від 31.08.2020 № 243-ОС, посадова інструкція від 01.09.2020, в порядку самопредставництва;

від відповідача: Коржук І.О., адвокат, посвідчення від 11.02.2019 № 348;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 12.10.2020.

У судовому засіданні 12.10.2020 оголошено перерву до 26.10.2020, про що присутніх прокурора та представників сторін було повідомлено особисто під розпис.

20.10.2020 до господарського суду Київської області надійшов лист виконкому Богуславської міської ради Київської області від 16.10.2020 № 02-05/2193 разом з доданими до нього документами, які останній просив суд долучити до матеріалів справи.

В судове засідання 26.10.2020 з`явились прокурор та представники позивача і відповідача.

У судовому засіданні представником відповідача подано письмові пояснення від 14.10.2020, в яких наводяться доводи, міркування щодо заперечень проти доводів і міркувань інших осіб у справі № 911/1720/20.

Крім того, представником відповідача подано клопотання від 14.10.2020 про залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що прокурором не було доведено підстав для представництва в суді інтересів держави в особі Богуславської міської ради.

В обґрунтування зазначеного клопотання представник відповідача зазначає, що прокурор, подаючи позов до суду в інтересах держави, не дотримався порядку встановленого абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а визначені вимоги виконані суто формально, адже направлення листа-повідомлення до компетентного органу та подання позову до суду, на думку представника відповідача, не можна визнати належним виконанням вимог встановлених абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Посилаючись на висновки Верховного Суду, представник відповідача зазначає, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що компетентний орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону. В той же час, у матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази того, що компетентний орган не здійснює відповідні повноваження. Зокрема, прокурором не надано доказів, які б підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». При цьому, долучені до позову листи позивача виконкому Богуславської міської ради, надані у відповідь на звернення прокурора, на думку представника відповідача, не свідчать про те, що позивач, як компетентний орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, як вказує прокурор, адже від їх здійснення позивач прямо не відмовлявся, крім того відсутні і підстави для подання такого позову, адже він є явно передчасним, враховуючи підстави та предмет позову, які сам вказав прокурор.

Прокурор в судовому засіданні проти вказаної заяви заперечив, зазначивши, що прокуратурою було встановлено порушення, що стало наслідком заподіяння матеріальної шкоди територіальній громаді Богуславської міської ради і необґрунтованих витрат з місцевого бюджету, тому був поданий даний позов, який представником Богуславської міської ради в попередніх засіданнях було підтримано.

Заслухавши присутніх представників позивача та відповідача і прокурора, суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду із заявлених представником відповідача підстав, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини 1 якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 - 3 частини 4). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина 7).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13.06.2017 у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною 7 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Таку позицію викладено у постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Звернувшись до відповідного компетентного органу в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надав йому можливість відреагувати на встановлене порушення інтересів держави, зокрема шляхом подачі відповідного позову, або повідомити про наміри стягнення коштів в подальшому судовому порядку.

Водночас, надаючи відповідь прокурору на його звернення, Богуславська міська рада свою позицію щодо порушення інтересів держави жодним чином не висловила, про наміри самостійно звернутися з позовом не заявила, водночас не спростувало й твердження прокурора щодо виявлених порушень законодавства та завдання збитків місцевому бюджету. Такі дії були оцінені прокурором як бездіяльність.

Отже, таке попереднє звернення до відповідного компетентного органу мало місце до подачі даного позову, як того вимагає Закон.

В даному випадку, судом враховано, що прокурором дотриманий порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» та повідомлено Богуславську міську раду про намір подати відповідний позов, а також фактичне подальше підтримання Богуславською міською радою поданого прокурором позову.

За встановлених обставин справи, суду доведено, що прокурором обґрунтовані та доведені підстави для представництва в суді відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Також представник відповідача у судовому засіданні подав клопотання про зупинення провадження у справі, в якому просить суд зупинити провадження у справі № 911/1720/20 до набрання законної сили рішенням в адміністративному провадженні № 320/4748/20 та рішенням у кримінальному провадженні по справі № 358/507/20.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначає, що між Киданівською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адамант Груп» було укладено договори про надання послуг на ямковий ремонт дорожнього покриття вулиць за кошти громади, за результатами виконання яких між сторонами було складено та підписано акт № 1-а приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року, акт № 1-в приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року, акт № 1-6 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року. В подальшому, за доводами представника відповідача, 14.08.2019 голова Богуславської міської ради В.М. Дяченко, нібито враховуючи звернення жителів села Киданівка щодо перевірки ямкового ремонту дорожнього покриття в селі Киданівка, яке відбулось 12.08.2019 під час його особистого прийому, на підставі п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» виніс розпорядження № 85 «Про створення тимчасової комісії», яким створив тимчасову комісію по обстеженню виконання робіт з ямкового ремонту дорожнього покриття по вулицях Лазорівка, Круг Колгоспу, Аштемівка, Лисицівка, Кузьменщина, Коршаки та Морозівка в селі Киданівка Богуславського району Київської області, у складі комісії, визначеному цим розпорядженням. На підставі цього ж розпорядження 14.08.2019 членами комісії складено акт обстеження виконаних робіт з ямкового ремонту дорожнього покриття в селі Киданівка Богуславського району Київської області, в якому вказано, що при обстеженні виявлено виконані роботи з ямкового ремонту по вулицях Аштемівка, Лазорівка та Круг колгоспу, разом з тим по вулицях Лисицівка, Кузьменщина, Коршаки та Морозівка станом на 14.08.2019 роботи з ямкового ремонту дорожнього покриття не виконані. Разом із тим, за твердженням відповідача, акти приймання виконаних будівельних робіт 12.08.2020 були представлені в.о. старости села Киданівка, за якими всі кошти за будівельні роботи перераховані відповідачу.

У свою чергу, як зазначає відповідач, схваленням розпорядження міського голови від 14.08.2019 № 85 та складанням акта від 14.08.2019 обстеження виконаних робіт з ямкового ремонту дорожнього покриття в селі Киданівка Богуславського району Київської області, фактично відбулось незаконне втручання у господарську діяльність відповідача, як юридичної особи попри встановлену законодавством заборону, а також у неправомірний та протиправний спосіб заперечується виконання господарських робіт з ямкового ремонту дорожнього покриття в селі Киданівка. За доводами відповідача, зазначені факти невиконання останнім ремонтних робіт встановлювались у незаконний спосіб і не можуть не порушувати права відповідача, оскільки посадові особи Богуславської міської ради не визнають виконання робіт з ямкового ремонту та звернулись на підставі зазначених документів до правоохоронних органів з заявою, за наслідком чого порушено кримінальне провадження, в ході досудового розслідування тимчасово вилучено оригінали господарсько-фінансових документів відповідача та накладено арешт на них на підставі ухвали місцевого суду. Крім того, за твердженням відповідача, відбувається кримінальне переслідування директора підприємства відповідача ОСОБА_1 , що також порушує права останнього. Таким чином, на думку представника відповідача, єдиним способом відновлення порушених прав є визнання цих рішень протиправними та їх скасування у судовому порядку.

З огляду на зазначене, підприємство відповідача та його директор звернулись до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Богуславської міської ради В.М. Дяченко від 14.08.2019 № 85 «Про створення тимчасової комісії» та визнання протиправними дій голови комісії щодо складання на підставі розпорядження голови Богуславської міської ради В.М. Дяченко від 14.08.2019 № 85 «Про створення тимчасової комісії», акта від 14.08.2019 обстеження виконання робіт з ямкового ремонту дорожнього покриття в селі Киданівка Богуславського району Київської області. Київським окружним адміністративним судом на сьогодні рішення не постановлено.

Поряд з цим, як зазначає представник відповідача, на підставі даного розпорядження та встановлених в акті обставинах, голова Богуславської міської ради особисто подав заяву від 20.08.2019 № 1985 до Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП Київської області щодо фактів нецільового використання бюджетних коштів та зловживання службовим становищем в період виконання обов`язків сільського голови села Киданівка, з внесенням відомостей в ЄДР. На підставі цієї заяви Богуславським ВП Миронівського ВП ГУНП Київської області було внесено до ЄДР відомості про реєстрацію кримінального провадження № 0000134 від 22.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України. В подальшому з кримінального провадження № 0000134 від 22.08.2019 було виділено в окреме кримінальне провадження № 0000148 від 08.04.2020 відносно директора товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адамант Груп» щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України.

За словами представника відповідача, на сьогодні досудове розслідування завершене, а до Богуславського районного суду Київської області направлено обвинувальний акт, з якого вбачається, що в липні 2019 року між Киданівською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адамант Груп» було укладено договори про надання послуг на ямковий ремонт дорожнього покриття вулиць за кошти територіальної громади на приблизну суму 150 тис. грн. У подальшому, директор товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адамант Груп» Литвин А.В., зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи, що підприємство умови договорів не виконало та ремонт доріг не здійснило, підписав акти приймання виконаних підрядних робіт на вказану суму та подав їх на затвердження Киданівською сільською радою, таким чином заволодів грошовими коштами, чим завдав збитки територіальній громаді. При цьому, свої доводи щодо фіксації факту невиконання робіт з ямкового ремонту робіт позивач безпосередньо підтверджує вищезгаданими розпорядженням та актом обстеження.

За таких обставин, як зазначає представник відповідача, враховуючи що адміністративне та кримінальне провадження пов`язані одним предметом спору, виникає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі № 320/4748/20 та в порядку кримінального провадження, оскільки докази надані позивачем не дозволяють самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у даній справі.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, стверджуючи, що у господарського суду достатньо повноважень та засобів для встановлення всіх обставин справи, отже відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи 911/1720/20 господарського суду Київської області до завершення розгляду в адміністративному провадженні № 320/4748/20 та рішенням у кримінальному провадженні по справі № 358/507/20.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Прокурором заявлено позов про стягнення збитків, завданих бюджету територіальної громади невиконанням господарських договорів на ямковий ремонт дорожнього покриття від 02.07.2019 №10, №11, №12, за якими замовником є Киданівська сільська рада (правонаступником якої є позивач Богуславська міська рада) а виконавцем відповідач ТОВ «БК «Адамант груп».

Відповідно до частини 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відтак, принципи господарсько-правової відповідальності виходять з презумпції вини особи, яка порушила своє господарське зобов`язання, та покладають та таку особу обов`язок доведення відсутності вини.

Згідно до частини 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до частини 2 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки кредитору, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, виходячи з системного аналізу правових норм, збитки як категорія цивільно-правової відповідальності являють собою ті негативні наслідки, що виникають у кредитора як невідворотний результат порушення боржником свого зобов`язання. Таким чином, необхідною умовою стягнення збитків є по-перше, наявність протиправного діяння (дії чи бездіяльності), наявність збитків (документально доведеного їх розміру) та наявність причинного зв`язку між збитками і їх розміром, що виникли у кредитора, та порушенням зобов`язання, де збитки є наслідком, а невиконання зобов`язання причиною.

З огляду на викладене, в межах розгляду справи №911/1720/20 суду належить встановити наявність або відсутність господарського правопорушення, яке є підставою для застосування такої міри господарсько-правової відповідальності як стягнення збитків. Тобто фактично має бути встановлено факт виконання або невиконання відповідачем робіт за договорами на ямковий ремонт дорожнього покриття від 02.07.2019 №10, №11, №12, що може бути здійснено в межах господарського процесу.

З огляду на викладене, відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи №911/1720/20 без отримання результатів розгляду в адміністративному провадженні № 320/4748/20 та у кримінальному провадженні по справі № 358/507/20.

Дослідивши матеріали справи та аргументи сторін, суд дійшов висновку про необхідність розгляду питання про призначення у справі судової експертизи з метою встановлення факту фактичного виконання або невиконання робіт за договорами на ямковий ремонт дорожнього покриття від 02.07.2019 №10, №11, №12, що є ключовим питанням, на яке має відповісти суд під час розгляду даної справи, і яке потребує спеціальних знань.

Крім того, суд звертає увагу сторін на зміст частини 4 ст. 853 ЦК України, відповідно до якої якщо між замовником та підрядником з приводу виявлених недоліків виконаної роботи або їх причин виникне спір, на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза, витрати на проведення якої несе підрядник, за виключенням випадків, коли експертизою буде встановлена відсутність порушень договору підряду або причинно-наслідкового зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками.

Відповідно до частин 1, 4, 5 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або заміну.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Якщо суд доручає проведення експертизи кільком експертам чи експертним установам, суд в ухвалі призначає провідного експерта або експертну установу.

З метою забезпечення права учасників справи підготуватися до розгляду питання про призначення у справі судової експертизи, з метою належної підготовки справи до розгляду, суд оголошує перерву у підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 226, 227, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адамант Груп» від 14.10.2020 про залишення позову без розгляду відмовити.

2. У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адамант Груп» про зупинення провадження у справі до вирішення справ №320/4748/20 та №358/507/20 відмовити.

3. В судовому засіданні оголосити перерву до 02.11.2020 о 10:40. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Київської області (м. Київ, вул. Симона Петлюри 16/108, перший поверх).

4. Запропонувати учасникам справи подати суду пропозиції щодо виду експертизи, кола питань, які мають бути поставлені перед судовим експертом та щодо експертної установи, або судового експерта, якому може бути доручено проведення експертизи у справі.

5. Повідомити учасників справи про судове засідання.

6. Інформацію по справі сторони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому частиною 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Конюх