УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

03.11.2020Справа № 910/15141/20

Суддя господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали у справі

За позовом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі

1. Міністерства оборони України

2. Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління

до Акціонерного товариства "РБС Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй"

про стягнення 142 250,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України (далі - прокуратура) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління (далі - Східне ТКЕУ, позивач) до Акціонерного товариства "РБС Банк" (далі - АТ "РБС Банк", відповідач) про стягнення 142 250,00 грн.

В обґрунтування поданого нею позову прокуратура зазначила, що між Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (як замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (як генпідрядником) був укладений договір підряду № 169/2018/169 від 21.06.2018. Належне виконання генпідрядником його зобов`язань за вказаним договором підряду було забезпечене банківською гарантією № 168-19Г від 14.01.2019, наданою відповідачем - АТ "РБС Банк". Вважаючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" порушило умови договору підряду, Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулось до АТ "РБС Банк" з вимогою сплатити гарантійну виплату в розмірі 142 250,00 грн. Враховуючи, що відповідачем не відшкодована заявлена сума, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 142 250,00 грн у судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 позовну заяву залишено без руху та визначено спосіб усунення недоліків шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог пункту 7 частини 3 статті 162 та статті 164 Господарського процесуального кодексу України, надано строк на усунення недоліків - 5 днів з дня вручення ухвали.

Зазначена ухвала суду від 13.10.2020 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за №995 на адресу Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, зазначену в позовній заяві.

Суд відзначає, що відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 13.10.2020 вручена представнику особисто за довіреністю 27.10.2020.

30.10.2020 від Прокуратури надійшло клопотання про відкриття провадження у справі, згідно котрого прокурор просить відкрити провадження у справі та зазначає, що за позовами у справах №910/5825/20 та у справі №910/15141/20 предмет, ціна та підстави позову є ідентичним, з огляду на що Прокуратурою сплачений судовий збір за платіжним дорученням №244 від 14.04.2020, що було долучено до справи №910/5825/20 підлягає повторному використанню у справі №910/15141/20, з підстав того, що Прокуратурою подано позовну заяву після усунення недоліків.

Проте, зі змісту зазначеної заяви вбачається, що заявником вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 у справі повному обсязі виконані не були.

Суд зауважує, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 13.10.2020 чітко зазначено, що позивачем до матеріалів позовної заяви належних доказів в підтвердження сплати судового збору не додано. Оскільки, в якості доказів в підтвердження сплати судового збору позивачем до матеріалів позовної заяви додано платіжне доручення №244 від 14.04.2020. Проте, як вбачається з бази "Діловодство спеціалізованого суду", у провадженні Господарського суду міста Києва вже перебувала справа №910/5825/20 за позовом Військової прокуратуру Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління до Акціонерного товариства "РБС Банк" про стягнення 142 250,00 грн. Судом встановлено, що платіжне доручення №244 від 14.04.2020 було долучено прокуратурою до справи №910/5825/20. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2020 у справі №910/5825/20 позов залишено без розгляду та роз`яснено судом, що сплачений прокуратурою судовий збір за розгляд даного позову може бути провернутий прокуратурі за її відповідним клопотанням на підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір". З вказаним клопотанням про повернення судового збору, станом на 13.10.2020 прокуратура не зверталася.

Таким чином, судом встановлено, що платіжне доручення платіжне доручення №244 від 14.04.2020 використано судом під час розгляду справи №910/5825/20 та не може бути повторно використано у справі №910/15141/20.

Разом з тим, статтею 164 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Судом зазначається, що в ухвалі Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 судом, з посиланням на нормативно-правові акти, було роз`яснено позивачу необхідність виконання певних вимог, які є необхідними для прийняття позовної заяви до розгляду. Проте, позивачем всупереч вищенаведеному, вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху виконано не було.

Суд звертає увагу, що згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в Господарському процесуальному кодексі України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подане клопотання про відкриття провадження у справі від 30.10.2020, не може вважатися усуненням недоліків позовної заяви.

Судом встановлено, що станом на 03.11.2020 від позивача не надходило заяв про усунення недоліків поданого у даній справі позову, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви в строк, встановлений судом.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі наведених приписів процесуального законодавства, з огляду на невиконання позивачем вимог ухвали суду від 13.10.2020 щодо усунення недоліків позовної заяви, відповідна заява вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене, позивачем не усунуто недоліків позовної заяви у строк встановлений судом, а отже, відповідно до приписів ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із зазначеною заявою.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ч.8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Положеннями ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суд звертає увагу, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при подані позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву (з доданими до неї документами) Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління до Акціонерного товариства "РБС Банк" про стягнення 142 250,00 грн. вважати неподаною та повернути заявникові без розгляду.

2. Звернути увагу заявника, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

3. Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя М.О. Лиськов