ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.10.2020 Справа № 905/1526/20

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання - Коновалова А.І.

Позивач - Комунальне підприємство "Маріупольське виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства".

Відповідач - Фізична особа-підприємець Чавка Василь Васильович.

Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Комунальне підприємство "Маріупольське виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Чавки Василя Васильовича про стягнення 17147,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами договору №3961 на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових і виробничих стічних вод у систему міської каналізації на 2008 рік від 28.05.2008 в частині оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість, пеню, нараховані 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.08.2020 розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Учасники розгляду справи були повідомлені належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

26.10.2020 до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку зі сплатою відповідачем частково суму боргу за договором від 28.05.2008 №3961 на суму 9000 грн.

Відповідач відзив на позов не надав.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

28.05.2008 між Комунальним підприємством "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (далі - виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Чавкою Василем Васильовичем був укладений договір №3961 на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових і виробничих стічних вод у систему міської каналізації на 2008 рік (далі - договір), відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого, виконавець бере на себе зобов`язання забезпечувати об`єкти абонента питною водою, яка відповідає ДСТУ 2874-82 "Вода питна" або дозволу Держстандарту України та Міністерства охорони здоров`я України на відхилення від стандарту, згідно з Графіком водопостачання в об`ємі встановленого ліміту, а також приймати від нього стічні води в об`ємі встановленого ліміту та в межах встановлених дозрілих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах. Абонент бере на себе зобов`язання своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, виконувати усі приписи виконавця, направлені на поліпшення якості обліку наданих послуг, належно експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, а також виконувати інші умови цього договору та нормативних актів стосовно водопостачання та водовідведення (а.с.112-115).

Згідно з п.3.1 договору, прийом стічних вод здійснюється шляхом скиду стічних вод абонентом зі своїх каналізаційних мереж в каналізаційні мережі виконавця через окремі випуски, з обов`язковим улаштуванням контрольних колодязів за мережами свого підприємства. Контрольні колодці будуються, обладнуються та експлуатуються абонентом, повинні бути промаркіровані, доступні для огляду та відбору проб, вільні від завалів та сміття. Межа розподілу каналізаційних мереж визначається у акті розділу балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж, який є додатком до договору.

Відповідно до п.3.2 договору, під термінами "стоки", та "каналізація" слід розуміти стічні води з холодного та гарячого водопостачання, а також усі інші стічні води, які утворились внаслідок діяльності абонента після використання води із будь-якої системи водопостачання, а також талі, ливневі, ґрунтові, поверхневі та дощові води, які поступають з території об`єктів абонента, (з урахуванням субабонентів) у каналізаційну мережу виконавця.

На момент укладення договору, згідно з рішенням Маріупольської міської ради тарифи на послуги виконавця складають: за 1м3 води 3,852 грн у тому числі ПДВ, за 1м3 стоків 3,00 грн у тому числі ПДВ (п.4.1 договору).

Про об`єм наданої води та приймання стоків між виконавцем та абонентом щомісяця складається та підписується акт відповідно до п.2.10, п.2.11 договору (п.4.5 договору).

Згідно з п.4.6 договору, на підставі акту абоненту виписується рахунок за надані послуги. Рахунок вручається уповноваженій особі абонента за місцезнаходженням останнього. Якщо під час вручення рахунку уповноважена особа абонента відсутня, або ухиляється від прийому рахунку, останній може бути вручений будь-якому іншому робітнику абонента. У реєстрі вручення рахунків представник виконавця робить запис кому вручено рахунок та дату вручення. Вручений таким чином рахунок є дійсним і підлягає обов`язковій оплаті. Рахунок також може направлятися поштою.

Абонент за споживану питну воду і скидання стоків в міську каналізацію, здійснює оплату зі свого розрахункового рахунку на рахунок постачальника у термін до п`яти календарних днів із моменту отримання рахунку в повному обсязі (п.4.7 договору).

Договір, укладений терміном до 31.12.2008 вступає в силу після його підписання і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору не поступає заяви однієї зі сторін про відмову від даного договору або його перегляду. У разі перегляду цього договору він діє на цих умовах до підписання сторонами нового договору та узгодження розбіжностей (п.7.1 договору).

Позивач виконав зобов`язання за укладеним договором належним чином.

Сторонами складені та підписані акти за період з жовтня 2017 року по травень 2020 року, в яких визначений об`єм води, що був використаний відповідачем (а.с.15-83).

На підставі складених актів, позивачем виставлені рахунки на оплату, які були вручені відповідачу згідно з реєстрів вручення рахунків (а.с.84-100).

Позивачем відповідачу направлялась претензія №62.8-28519-5217.1 від 20.05.2020 з вимогою про сплату заборгованості за укладеним між сторонами договором (а.с.101).

Відповідь на вказану претензія суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Як встановлено ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України передбачений обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановленими в договорі.

За приписами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав послуги з водопостачання та водовідведення за договором від 28.05.2008, однак відповідач зобов`язання, в частині оплати за надані послуги, належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з жовтня 2017 року по травень 2020 року у розмірі 10492,63 грн.

Після звернення позивач до суду, відповідачем частково була сплачена заборгованість, що підтверджується платіжним дорученням №7891844SB від 02.09.2020 на суму 9000 грн.

На час прийняття рішення, доказів оплати відповідачем залишку заборгованості в сумі 1492,63 грн до суду не надано.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 1492,63 грн.

Також, позивач, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, просив стягнути 3% річних в розмірі 876,45 грн за період з 01.10.2017 по 31.05.2020 та інфляційні втрати в сумі 1856,03 грн за період з жовтня 2017 року по квітень 2020 року.

Здійснивши розрахунок 3% річних та інфляційний втрат, суд задовольняє вимоги в цій частині повністю.

Крім того, позивачем до стягнення заявлена пеня в сумі 3922,11 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони в п.5.7 договору погодили, що у разі прострочки оплати рахунку абонент зобов`язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої у період прострочки від суми заборгованості за кожну прострочену добу.

З урахуванням вище викладеного, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення пені, в сумі 1487,26 грн.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.

Судові витрати, за приписами ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чавки Василя Васильовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (87555, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Соборна, 7, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань - 03361508) заборгованість в розмірі 1492 (одна тисяча чотириста дев`яносто дві) грн 63 коп., 3% річних у розмірі 876 (вісімсот сімдесят шість) грн 45 коп., інфляційні втрати у розмірі 1856 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) грн 03 коп., пеню у розмірі 1487 (одна тисяча чотириста вісімдесят сім) грн 26 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1803 (одна тисяча вісімсот три) грн 52 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.11.2020.

Суддя О.В. Говорун