Справа № 913/364/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І.М.,

Секретар судового засідання: Тузін Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", вул. Данилевського, 38, оф. 16 м. Харків, 61058,

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інарі 2 ", вул. Гетьмана Мазепи, буд. 158, кім. 2, м. Івано-Франківськ, 76026,

про стягнення заборгованості у розмірі 164 828, 99 грн., з яких 125845,00 грн. - основна заборгованість; 27952,39 грн. - інфляційні витрати; 11031,60 грн. - 3 % річних.

встановив, що ТОВ "Торговий дім Агродар" звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до відповідача - ТОВ "Інарі 2" про стягнення заборгованості у розмірі 164 828, 99 грн. з яких 125845,00 грн. - основна заборгованість, 27952,39 грн. - інфляційні витрати; 11031,60 грн. - 3% річних, 2472,43 грн. - судового збору та 10 000,00 грн. витрат на професійно правничу допомогу.

Ухвалою від 25.06.2020 Господарський суд Луганської області матеріали позовної заяви № 910/364/20 від 23.07.2020 з доданими до неї документами передав за підсудністю до господарського суду Івано-Франківської області.

27.07.2020, Господарським суд Івано-Франківської області прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання.

В обґрунтування позовних вимог, позивач послався на те, що відповідач всупереч приписам ГК України, ЦК України та умовам договору поставки № 120717CO від 12 07.2017, не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманого товару (олії соняшникової нерафінованої). В підтвердження позовних вимог подав суду копії: договору поставки № 120717CO від 12 07.2017, специфікації № 1 до договору поставки № 120717CO від 12 07.2017, видаткові накладні № 13/07-1 від 13.07.2017, № 17/07-1 від 17.07.2017, № 18/07-1 від 18.07.2017, банківську виписку.

За несвоєчасне виконання зобов`язання відповідачу нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не подав, про причини неявки суду не повідомляв, хоча в силу вимог ГПК України, правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 та висновків ВС викладених у постановах, зокрема, від 13.02.2018 у справі № 910/12099/17, від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17, від 07.06.2018 у справі № 922/3396/17, вважається таким, що повідомлений про розгляд даної справи судом (ухвали суду направленні відповідачу за адресою: вул. Гетьмана Мазепи, буд. 158, кім. 2, м. Івано-Франківськ, 76026, повернуті відділенням Укрпошти з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою").

Суд, враховуючи приписи ст. 178 ГПК України, зокрема право суду розглянути справу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, за наявними в ній матеріалами, розглянув матеріали справи та вважає, що позов слід задоволити.

При цьому врахував наступне:

12.07.2017 між ТОВ "Торговий дім Агродар" (надалі - Постачальник) та ТОВ "Інарі 2" (надалі-Покупець) укладено Договір поставки № 120717CO, згідно умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця олію соняшникову нерафіновану, що відповідає по якості ДСТУ 4492:2005: "Олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, наливом" (надалі іменується "Товар"), а Покупець зобов`язується сплатити вартість за цей товар та прийняти його на умовах цього Договору. (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п.2.2 Договору, ціна на кожну окрему партію за цим Договором визначається у специфікаціях на Товар, які є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони встановлюють, що ціни вказані у видаткових накладних, специфікаціях є звичайними для кожної із сторін.

Розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковому порядку, платіжним дорученням шляхом зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника п. 2.3 Договору.

П. 2.4 Договору встановлено, що оплата за товар здійснюється покупцем у вигляді оплати загальної вартості партії товару, вказаної в специфікації лише після виписки рахунку, накладних постачальником та надання останнім покупцю засобами електронного або факсимільного зв`язку копії квитанції про підтвердження реєстрації податкової накладної на партію товару в єдиному реєстрі податкових накладних. Строк сплати за товар вказується в специфікаціях.

На виконання умов договору, позивач поставив товар на суму 2 875 845,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 13/07-1 від 13. 07.2017; № 17/07-1 від 17.07.2017; № 18/07-1 від 18.07.2017.

З банківської виписки за період з 13.07.2017 по 17.07.2017 вбачається, що відповідач сплатив 2 750 000, 00 грн.

08.05.2020, позивач звернувся до відповідача з претензією сплатити заборгованість за отриманий товар (претензію направлено відповідачу 12.05.2020, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти).

Однак, станом на день подання позову відповідач свої зобов`язання по договору поставки № 120717CO від 12.07.2017 в повному обсязі не виконав.

Отже, в силу вимог, зокрема ЦК України між сторонами виникли договірні відносини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст.ст. 179, 193 ГК України.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене та те, що відповідач доводів позивача належними і допустимими доказами не спростував, доказів в підтвердження оплати поставленого товару в повному обсязі не подав, вимога позивача про стягнення з відповідача 125845,00 грн. основного боргу є обґрунтованою.

Вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних слід задоволити, виходячи з приписів ст. 625 ЦК України, якими встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у відповідності до ст.ст. 129, 130 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Факт понесення позивачем судових витрат, зокрема, в сумі 10000,00 грн. підтверджується договором про надання правової допомоги № 15/11-19 від 15.11.2019, Додатком до Договору про надання правової допомоги № 15/11-19 від 15.11.2019, Актом виконаних робіт № 1 до Договору про надання правової допомоги № 15/11-19 від 15. 11.2019. квитанцією про сплату гонорару від 20.10.2020, платіжним дорученням № від 19.06.2020 про сплату судового збору.

Вказане, узгоджується з позицією викладеною Європейським судом в рішенні винесеному у справі "East/West Alliance Limited" проти України.

Так, Європейський суд в означеному рішенні вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ст.ст. 74,77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 86, 129, 130, 236-238, 240, 241 Господарсько процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інарі 2", (76026, м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, буд 158, кім.2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, 38, оф.16, ) -125 845,00 грн. (сто двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок п`ять гривень) - основного боргу, 27 952,39 грн. (двадцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні, тридцять дев`ять копійок) - інфляційних втрат, 11031,60 грн. (одинадцять тисяч тридцять одну гривню шістдесят копійок) - 3% річних, 2472,43 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят дві гривні сорок три копійки) - судового збору та 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень) - витрат на професійно правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.10.2020.

Суддя Скапровська І.М.