28.10.2020Справа № 910/7586/19
Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В.В., за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства "Оболонь" про стягнення витрат та професійну правничу допомогу по справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс", м. Київ
до відповідача 1: Приватного акціонерного товариства "Оболонь", м. Київ
відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Ейнштейн", м. Київ
за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", Луганська обл., м. Сєверодонецьк,
за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ
про солідарне стягнення 111 465 096,13 грн
За участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача 1: не з`явився
від відповідача 2: не з`явився
від третьої особи 1: не з`явився
від третьої особи 2: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" до Приватного акціонерного товариства "Оболонь" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Ейнштейн", треті особи: Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про солідарне стягнення 111 465 096,13 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем 1 прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором №01-12 від 23.02.2012, який укладений між Приватним акціонерним товариством "Оболонь" та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк", в частині виконання обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів у встановлені договором строки, що стало також підставою для нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (третя особа 1) на стороні позивача та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (треті особа 2) на стороні відповідачів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 до розгляду з первісним позовом у справі № 910/7586/19 прийнято зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Оболонь" до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 05/06/19-1 від 05.06.2019.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2019 зупинено провадження у справі № 910/7586/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" до Приватного акціонерного товариства "Оболонь", Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Ейнштейн" про солідарне стягнення 111 465 096,13 грн та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Оболонь" до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 05/06/19-1 від 05.06.2019 - до закінчення перегляду справи № 925/698/16 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 поновлено провадження у справі № 910/7586/19, призначено підготовче судове засідання на 01.04.2020.
З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, підготовче судове засідання, призначене на 01.04.2020 не відбулось, ухвалою суду від 01.04.2020 призначено підготовче судове засідання у справі 15.04.2020.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.04.2020.
29.04.2020 та 27.05.2020 розгляд справи по суті відкладався за клопотанням представників сторін.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 прийнято відмову Приватного акціонерного товариства "Оболонь" від зустрічних позовних вимог та закрито провадження у справі № 910/7586/19 за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Оболонь" до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Ейнштейн" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 05/06/19-1 від 05.06.2019, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс".
29.07.2020 на адресу суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" № б/н від 28.07.2020 про відкладення розгляду справи та про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні.
29.07.2020 судом було відкладено розгляд справи по суті на 16.09.2020.
Ухвалою від 29.07.2020 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" № б/н від 29.07.2020 про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні у справі № 910/7586/19 відмовлено.
16.09.2020 судом було відкладено розгляд справи по суті на 07.10.2020.
06.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" про заміну кредитора.
Ухвалою від 07.10.2020 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" про заміну кредитора.
У судовому засіданні 07.10.2020 представником позивача було подано заяву про відмову від позову.
Ухвалою від 07.10.2020 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" від позову до Приватного акціонерного товариства "Оболонь" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Ейнштейн" про солідарне стягнення 111 465 096,13 грн; закрито провадження у справі № 910/7586/19.
У судовому засіданні 07.10.2020 представником відповідача 1 було усно заявлено про подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у порядку ст.ст. 126, 130 Господарського процесуального кодексу України.
12.10.2020 представником відповідача 1 було подано заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 13.10.2020 розгляд заяви відповідача 1 було призначено на 28.10.2020.
Представники учасників судового процесу у судове засідання 28.10.2020 не з`явились, проте, про дату, час та місце розгляду заяви відповідача 1 були повідомлені належним чином.
Наразі, судом враховано, що за приписами ч.4 ст.244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяву відповідача 1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку щодо її задоволення. При цьому, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
У ст.244 вказаного нормативно-правового акту зазначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Як вказувалось вище, відповідачем 1 було подано заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 103620,46 грн.
Оцінюючи додані Приватним акціонерним товариством "Оболонь" до заяви докази, судом враховано наступне.
Частинами 1-2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Наразі, обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачем 1 представлено до матеріалів справи:
- договір про надання правничої допомоги від 18.05.2018, що укладений з Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Онопенко та партнери", за умовами п.1.1 якого виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги клієнту на умовах та в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Завдання №9 до договору про надання правничої допомоги від 18.05.2018, в межах якого виконавець зобов`язується надати клієнту послуги шляхом здійснення захисту, представництва, надання правових консультацій та роз`яснень, складення документів правового характеру, в тому числі, пред`явлення позовів (зустрічних позовів) про визнання договорів недійсними або їх пунктів, або додатків до договорів недійсними та/або нікчемними, та/або застосування наслідків недійсності договору, а також інших послуг, передбачених п.1.2 договору, з будь-яких питань, що виникають як з усіх разом, так і з кожного окремо: кредитного договору №01-12, що укладений 23.02.2012 між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та клієнтом, з усіма додатковими угодами та договорами про внесення змін і доповнень до нього та/або догорів, укладених в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №01-12, зокрема, іпотеки, поруки, тощо; договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором №01-12 та/або догорів, укладених в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №01-12, а клієнт зобов`язується оплатити надані виконавцем послуги;
- акт приймання - передачі наданих послуг від 02.12.2019 на суму 9588,92 грн, рахунок - фактуру №3 від 02.12.2019, банківську виписку за 09.12.2019 щодо перерахування суми оплати в розмірі 9588,92 грн;
- детальний опис послуг, наданих Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Онопенко та партнери" Приватному акціонерному товариству "Оболонь" у справі №910/7586/19 згідно договору про надання правової допомоги від 18.05.2018, завдання №9 від 12.06.2019, додаткової угоди №1 від 01.07.2019 про внесення змін та доповнень до завдання №9 та актів приймання-передачі наданих послуг від 08.08.2019, 02.12.2019, 05.05.2020, 29.05.2020, 03.07.2020, 05.08.2020, у зв`язку з розглядом позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" до Приватного акціонерного товариства "Оболонь" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Ейнштейн" про солідарне стягнення 111 465 096,13 грн.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Тобто, виходячи з представлених заявником до матеріалів справи документів, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості тверджень відповідача 1 про понесення в межах розгляду спору витрат на професійну правничу допомогу в сумі 103 620,46 грн.
Одночасно, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.
За приписами ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно з частиною 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.
Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).
У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Проте, позивачем відповідної заяви про зменшення суми судових витрат у порядку ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України подано не було, ґрунтовних заперечень з приводу наявності підстав вважати розмір витрат відповідача 1 на професійну правничу допомогу завищеним не наведено.
Приймаючи до уваги відсутність обґрунтованої заяви позивача про зменшення розміру витрат відповідача 1 на професійну правничу допомогу, враховуючи сукупність доказів щодо витраченого адвокатом часу на підготовку відзиву, письмових пояснень та матеріалів до судового засідання, участь адвоката у судових засіданнях, характер спірних правовідносин у справі, ціну позову, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем 1 до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 103 620,46 грн. є доказово обґрунтованими та підлягають розподілу.
Як вказувалось вище, згідно ч.3 ст.130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.
За таких обставин, враховуючи вище викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що заява Приватного акціонерного товариства "Оболонь" про стягнення з позивача витрат та професійну правничу допомогу.
Керуючись приписами ст.ст.123, 126, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,
2. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.10.2020.

Суддя В.В. Князьков