РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2020Справа № 910/10868/20

За позовом Фізичної особи-підприємця Воробей Олександра Федоровича

до Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж»

про стягнення 577 739, 52 грн,

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Вовчик О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Воробей Олександр Федорович звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» про стягнення 577 739, 52 грн, у тому числі: 511 560, 00 грн - основного боргу, 48 689, 23 грн - пені, 9 493, 89 грн - інфляційні втрати, 7 996, 40 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором № 02/01-2019 на перевезення пасажирів від 02.01.2019 в частині сплати грошових коштів за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків.

05.08.2020 від Фізичної особи-підприємця Воробей Олександра Федоровича надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10868/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 02.09.2020.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 02.09.2020 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та подати письмовий відзив.

Протокольною ухвалою від 02.09.2020 задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 23.09.2020.

22.09.2020 від відповідача повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку для подання відзиву.

Зважаючи на необґрунтованість доводів, наведених у клопотанні, а також те, що одночасно з клопотанням не подано письмового відзиву, суд відмовив відповідачу у його задоволенні.

У судовому засіданні 23.09.2020 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/10868/20 до судового розгляду по суті на 21.10.2020.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 13.10.2020 відповідач подав письмовий відзив, в якому заявив клопотання про поновлення строку для подання відзиву. У письмовому відзиві відповідач проти позову заперечував, посилаючись, що акти прийняття робіт, маршрутні листи і дорожні листи не містять підпису генерального директора Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» та зазначив, що пеня нарахована поза межами строку дії договору.

Враховуючи наявність підстав для поновлення процесуального строку, заявлене відповідачем клопотання задоволено судом та долучено письмовий відзив до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання 21.10.2020 не з`явився, однак 20.10.2020 через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що відповідач не отримував письмову відповідь на відзив та зазначивши про введення карантинних заходів.

Розглянувши у судовому засіданні 21.10.2020 подане клопотання, суд відмовив у його задоволенні з огляду на те, що суд відповідно до частини другої статті 195 Господарського процесуального кодексу України обмежений строками розгляду справи по суті.

Крім того, в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Котвещцї (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У судовому засіданні 21.10.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою-підприємцем Воробей Олександр Федорович (далі - перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Укренергомонтаж» (далі - замовник) 02.01.2019 укладено договір № 02/01-2019 на перевезення пасажирів, відповідно до якого перевізник зобов`язався надати послуги по перевезенню визначених замовником пасажирів з місця відправлення до пункту призначення.

Графік надання послуг та маршрут відповідно до пункту 1.4 договору № 02/01-2019 обумовлюється та погоджується сторонами згідно вимог замовника щодо відправлення пасажирів до пункту призначення. Надання послуг виконується перевізником лише на підставі заявки в усній чи письмовій формі, що надає замовник (пункт 1.5 договору).

Договір відповідно до пункту 8.1 набирає чинності з 01.01.2019 та діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Положеннями частини першої статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як свідчать матеріали справи, у період з листопада 2019 року по грудень 2019 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги по перевезенню пасажирів, що підтверджується актами № 32 від 30.11.2019 на суму 125 996, 00 грн, № 34 від 31.12.2019 на суму 128 306, 00 грн, № 36 від 31.12.2019 на суму 123 838, 00 грн, № 33 від 16.12.2019 на суму 6 740, 00 грн, № 35 від 31.12.2019 на суму 134 156,00 грн, дорожніми листами, маршрутними листами автомобілів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, підписані та скріплені печатками підприємств.

Посилання відповідача з приводу того, що акти прийняття робіт, маршрутні листи і дорожні листи не містять підпису генерального директора Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» до уваги судом не приймаються та спростовуються матеріалами справи, оскільки останній прийняв послуги перевезення за договором № 02/01-2019 від 02.01.2019 без заперечень та зауважень.

Положеннями розділу 4 договору № 02/01-2019 від 02.01.2019 сторони передбачили, що за надання послуг замовник зобов`язується сплатити перевізнику плату, яка відповідає вартості перевезення пасажирів, зазначеної у додатку № 1. Розрахунок за надані послуги здійснюється замовником у грошовій одиниці України - гривні, шляхом перерахування коштів на розрахунковий розрахунок перевізника не пізніше п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним.

Втім відповідач, в порушення умов договору № 02/01-2019 від 02.01.2019 у повному обсязі не сплатив вартість наданих послуг по перевезенню пасажирів, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 511 560, 00 грн.

Доводи відповідача з приводу відсутності у позивача належним чином розробленого та погодженого з підрозділами Державтоінспекції паспорту маршруту регулярних спеціальних перевезень не є підставою для відсутності виконання з боку відповідача умов договору № 02/01-2019 від 02.01.2019 в частині оплати отриманих послуг, оскільки предметом даного спору є вимога позивача про стягнення вартості послуг перевезення за договором № 02/01-2019 від 02.01.2019, які отримані Приватним акціонерним товариством «Укренергомонтаж» без заперечень. Крім, того, в матеріалах справи міститься копія ліцензії № 422505 від 30.04.2014, видана Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, згідно якої відповідачу надано дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки факт надання позивачем послуг по перевезенню пасажирів підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості послуг у повному обсязі суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 511 560,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач вчинив господарське правопорушення, яке полягало у невиконанні прийнятих на себе зобов`язань за господарським договором в частині сплати заборгованості за надані послуги по перевезенню пасажирів у визначені договором строки.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов`язання сталось не з його вини.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 5.3 договору № 02/01-2019 від 02.01.2019 у випадку порушення строків оплати за надані послуги замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплачених послуг за кожен день затримки їх оплати.

Враховуючи наведене, позовна вимога про стягнення 48 689,23 грн - пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Умовами пункту 8.3 договору сторони погодили, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, яке мало місце під час дії договору, що спростовує аргументи відповідача з приводу того, що пеня нарахована позивачем поза межами дії договору. Крім того, сторони узгодили, що договір в частині розрахунків діє до повного їх виконання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що втрати, пов`язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є обґрунтованими.

З урахуванням наведеного, вимоги про стягнення 9 493, 89 грн - інфляційних втрат та 7 996, 40 грн. - 3 % річних підлягають задоволенню.

Згідно частини другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, які саме заходи були вжиті ним з метою належного виконання взятих на себе зобов`язань у строки, погоджені сторонами у договорі.

Враховуючи наведене, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 74, 76-80, 129, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» (02166, м, Київ, проспект Лісовий, буд. 39; ) на користь Фізичної особи- підприємця Воробей Олександра Федоровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 511 560 (п`ятсот одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп. - основного боргу, 48 689 (сорок вісім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 23 коп. - пені, 9 493 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто три) грн. 89 коп. - інфляційні втрати, 7 996 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн 40 коп. - 3 % річних та 8666 (вісім тисяч шістсот шістдесят шість) грн 10 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 28.10.2020 р.

Суддя Н.І. Зеленіна