ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" жовтня 2020 р.Справа № 922/4146/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюваль Компані» (вх. № 24976 від 27 жовтня 2020 року) на дії приватного виконавця у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюваль Компані», м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамалія Ойл», м. Харків,

про стягнення 390 903,74 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області в порядку загального позовного провадження перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюваль Компані» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамалія Ойл», про стягнення заборгованості за невиконання умов договору поставки нафтопродуктів № 071118 А-54 від 07 листопада 2018 року у сумі 390 903,74 грн.

23 жовтня 2020 року стягувачем скерована до суду скарга (вх. № 24976 від 27 жовтня 2020 року) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київа Гненного Д.А. за якою просить визнат незаконною відмову приватного виконавця виконавчого округу міста Київа Гненного Д.А. щодо винесення постанови про арешт майнових прав боржника, в рамках відкритого виконавчого провадження № 62915648 від 31 серпня 2020 року та визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київа Гненного Д.А. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 62915648 від 31 серпня 2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 0 серпня 2020 року по справі № 922/4146/19.

Суд, розглянувши матеріали заяви стягувача, вважає за необхідне повернути її без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України. Так, частина 2 статті 170 Господарського вказує, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Отже, в даному випадку законодавець встановив імперативну норму, за умовами якої під час подання заяви (скарги) на стадії виконання судового рішення, в обов`язковому порядку додаються докази її скерування на адреси інших учасників справи. І саме вимоги процесуального законодавства зобов`язують суд, на стадії прийняття до розгляду скарги, поданої в порядку статті 339 Господарського процесуального кодексу України, з`ясувати наявність доказів, що підтверджують її відправлення на адреси інших учасників справи.

Із доданих до заяви документів вбачається, що стягувачем не надано доказів надіслання боржнику копії скарги і доданих до неї документів, що є порушенням принципу змагальності учасників справи. При цьому, в переліку додатків до заяви також не зазначено про наявність в доданих до неї матеріалах доказів направлення документів боржнику.

Частиною 4 статті 170 ГПК України передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За таких обставин скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюваль Компані», подана в порядку статті 339 Господарського процесуального кодексу України, повертається без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до господарського суду та після усунення недоліків, викладених в даній ухвалі.

Керуючись частинами 1, 4 статті 170, статтями 232-236, 339 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюваль Компані» (вх. № 24976 від 27 жовтня 2020 року) на дії приватного виконавця, повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду в порядку статей 255-257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 28 жовтня 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко