ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2020 р. Справа№ 910/11722/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 02.11.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2020

у справі № 910/11722/20 (суддя - Приходько І.В.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" про забезпечення позову

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Промвпровадження"

про стягнення 568 093,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд вказав, що заявником не надано доказів відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі або вплинути на можливість поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, суд зазначив, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми з відповідача у розмірі 568 093,20 грн., у зв`язку з чим, наявність або відсутність у сторони права власності на нерухоме майно (так само як і вчинення дій по відчуженню такого майна), не є предметом доведення під час вирішення даного спору, а відтак не може свідчити про неможливість реального виконання рішення у випадку задоволення господарським судом позову майнового характеру.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Велтлінер" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 та винести постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт також зазначає, що ТОВ НВО «Промвпровадження» має реальну можливість здійснити відчуження належного майна, оскільки на інтернет сайті наявне оголошення про продаж нерухомого майна, належного відповідачу. У разі задоволення позову, дії щодо продажу нерухомого майна призведуть до ускладнення чи унеможливить виконання рішення суду у зв`язку з відсутністю майна та коштів у відповідача.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/11722/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 у справі №910/11722/20 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 910/11722/20 залишено без руху.

25.09.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду представником Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано квитанцію про сплату № ПН164414С1 від 22.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 поновлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Велтлінер" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 910/11722/20, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 02.11.2020.

02.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Велтлінер" подано клопотання про закриття (припинення) провадження у справі та повернення судового збору.

Клопотання мотивоване тим, що 20.10.2020 між позивачем та відповідачем укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2020. У зв`язку з чим, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Велтлінер" просить закрити (припинити) провадження у справі та повернути сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Дослідивши клопотання про закриття (припинення) провадження у справі та повернення судового збору і додані копії документів до нього, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів зазначає, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Велтлінер" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, яка відповідно до вимог статті 255 Господарського процесуального кодексу України підлягає оскарженню окремо від рішення суду і якою провадження у справі не завершується. Тобто, апеляційний суд переглядає винесену судом першої інстанції ухвалу про відмову у забезпеченні позову, а не розглядає справу по суті спору.

Суд апеляційної інстанції вказує, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 затверджено мирову угоду та провадження у справі №910/11722/20 вже закрито.

Отже, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не може вийти за межі доводів та вимог апеляційної скарги та повторно закрити провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

Проте, колегія суддів зазначає, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Велтлінер" не зверталось до суду апеляційної інстанції із клопотанням про відмову від апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи вказане вище, колегія суддів відмовляє Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Велтлінер" у задоволенні клопотання про закриття (припинення) провадження у справі та повернення судового збору та розглядає апеляційну скаргу по суті.

Явка представників сторін

Позивач та відповідач у судове засідання, призначене на 02.11.2020, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка позивача та відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених представників за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У серпні 2020 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Велтлінер" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Промвпровадження" про стягнення 568 093,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Велтлінер" здійснено страхувальникові страхове відшкодування в розмірі 667 093,20 грн., внаслідок чого у позивача виникло право на відшкодування збитків з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Промвпровадження". Позивач зазначив, що саме відповідач є особою, яка має відшкодувати шкоду, оскільки своїми неправомірними діями водій ОСОБА_1 під час керування транспортного засобу Volvo FH 42T, номерний знак НОМЕР_1 , що належить відповідачу, завдав майнової шкоди страхувальнику.

Також, у серпні позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Промвпровадження", а саме:

нежитлові будівлі: А-1 площею 287,7 кв.м.; Б-1 площею 1215,9 кв.м.; В1 площею 473,3 кв.м.; Г-1 площею 395,7 кв.м.; Ж-1 площею 7.7 кв.м.; 3-1 площею 22,40 кв.м.; М-1 площею 93,20 кв.м.; Л-1 площею 57,30 кв.м; К-ІІ площею 38,20 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06);

комплекс будівель загальною площею-372,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09);

нежитлові будівлі: насосна станція загальною площею 22,7 кв.м.; прохідна загальною площею 22,7 кв. м.; склад сипучих матеріалів загальною площею 287,4 кв.м.; нежитлове трьохповерхове приміщення-котельня загальною площею 916,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 34966010).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що заявником на інтернет сайті виявлено оголошення про продаж нерухомого майна, що належить відповідачу. На думку заявника, відчуження майна призведе до ускладнення чи взагалі унеможливить виконання рішення суду, у зв`язку з відсутністю майна та коштів у відповідача, внаслідок чого, позивачу буде завдано значних збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд вказав, що заявником не надано доказів відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі або вплинути на можливість поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, суд зазначив, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми з відповідача у розмірі 568 093,20 грн., у зв`язку з чим, наявність або відсутність у сторони права власності на нерухоме майно (так само як і вчинення дій по відчуженню такого майна), не є предметом доведення під час вирішення даного спору, а відтак не може свідчити про неможливість реального виконання рішення у випадку задоволення господарським судом позову майнового характеру.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову розглядається судом на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Правовий аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 909/835/18.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Колегія суддів, дослідивши зміст поданої до суду першої інстанції заяви про забезпечення позову та приєднаних до неї додатків, встановила, що вказана заява не містить обґрунтованих доводів реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про можливість невиконання судового рішення.

Так, посилання заявника те, що відповідач не реагує на надіслану позивачем претензію про сплату грошових коштів, не є достатньою підставою для висновку суду, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Як вже зазначалось у даній постанові, заходи забезпечення позову повинні відповідати принципу адекватності, оскільки обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З матеріалів оскарження вбачається, що предметом позовних вимог у справі є стягнення грошових коштів, тоді як, заявник у своїй заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Тобто, у даному випадку відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги у даній справі, оскільки накладення арешту на майно має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 14.06.2018 у справі № 916/10/18; від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі № 911/527/19.

За таких обставин вимоги заявника, наведені в заяві про забезпечення позову, щодо накладення арешту на майно відповідача не є співмірними із позовними вимогами останнього.

З урахуванням наведеного та встановлених у даній справі обставин, судова колегія, вважає, що місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не було доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення. Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків Господарського суду міста Києва.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо прийняття місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи з порушенням норм процесуального права, а також щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 910/11722/20 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 910/11722/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 910/11722/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2020 у справі №910/11722/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Велтлінер".

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/11722/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню згідно зі статтею 255, пункту 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 04.11.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун