ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"28" жовтня 2020 р. Справа№ 910/1744/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Калатай Н.Ф.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/1744/19 (суддя Бондаренко Г.П., повний текст складено - 28.05.2019) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Всходні інвест» до публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України», товариства з обмеженою відповідальністю «Піоглобал Капітал» та публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 провадження у справі №910/1744/19 в частині, що стосується позовних вимог до публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» закрито. В іншій частині позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано відповідача 2 здійснити у встановленому порядку усі необхідні дії, пов`язані з анулюванням ліцензії на здійснення депозитарної діяльності, в тому числі передачу бази даних за рахунками в цінних паперах емітента - приватного акціонерного товариства «Енергополь - Україна» публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України». Визнано за позивачем право власності на 49 штук простих іменних акцій бездокументарної форми, номінальною вартістю 2 431,00 грн., загальною вартістю 119 119,00 грн., міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів (код ISIN) UА НОМЕР_3, емітента - приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна». Зобов`язано відповідача 1 внести зміни до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів без розпорядження товариства з обмеженою відповідальністю «Піоглобал Капітал», шляхом здійснення безумовної депозитарної операції - переказу цінних паперів - 49 штук простих іменних акцій без документарної форми (загальна номінальна вартість 119119,00 грн., реєстраційний номер випуску - 280/10/1/10, міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів (код ISIN) UА НОМЕР_3) емітента - приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» з рахунку в цінних паперах № НОМЕР_1 депозитарної установи - товариства з обмеженою відповідальністю «Піоглобал Капітал» на рахунок в цінних паперах № НОМЕР_2 депозитарної установи - публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк». Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Піоглобал Капітал» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Всходні інвест» 7 684 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/1744/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/1744/19 було залишено без руху.

При цьому, скаржнику встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів доплати судового збору у розмірі 5 491,50 грн. та доказів направлення копії апеляційної скарги другому відповідачу у справі - товариству з обмеженою відповідальністю «Піоглобал Капітал», листом з описом вкладення.

Також, скаржнику було роз`яснено, що у випадку не усунення ним вказаних у п. 2 ухвали недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.

Крім цього, у зазначеній ухвалі судом були визнані неповажними причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та роз`яснено про право на звернення до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку.

Також, апелянту роз`яснено, що при неподанні відповідної заяви у встановлений вище строк або у разі, якщо вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянтом було подано до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої в якості доказів доплати судового збору долучено квитанції №0.0..1 від 23.10.2020 на суму 2 491,50 грн. та №0.0..1 від 23.10.2020 на суму 3 000,00 грн., а також додано докази направлення копії апеляційної скарги товариству з обмеженою відповідальністю «Піоглобал Капітал», листом з описом вкладення.

Відтак, апелянтом виконано вимоги п. 2 ухвали від 19.10.2020.

Крім того, апелянтом подано пояснення, в якому заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/1744/19.

Колегія суддів, розглянувши заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшла висновку про неповажність причин його пропуску, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, судом 23.05.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення. Отже, у такому випадку двадцятиденний строк на апеляційне оскарження вказаного рішення повинен обчислюватися з дати складання його повного тексту.

Повний текст рішення було складено судом - 28.05.2019, відповідно останнім днем строку, у який вказане рішення могло бути оскаржене в апеляційному порядку, є 18.06.2019 (оскільки 17.06.2019 був вихідним днем).

Згідно з відомостями на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга, остання була подана апелянтом 13.10.2020, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, апелянт як і в попередньому клопотанні зазначає, що про існування оскаржуваного рішення у справі №910/1744/19 він дізнався з інформації, розміщеної на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Також, апелянт посилається на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX, яким до Розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України внесено зміни щодо продовження процесуальних строків на строк дії карантину. Окрім того, скаржник посилається на постанову КМУ від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із внесеними до неї змінами, зокрема, постановою КМУ від 13.10.2020 №956, згідно якої продовжено дію карантину на усій території України до 31 грудня 2020 року.

Викладені обставини, на думку скаржника, свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів, зазначає, що клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи "Устименко проти України", дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному випадку є відсутніми.

Так, твердження скаржника про неможливість своєчасного звернення з апеляційною скаргою, у зв`язку із запровадженням на усій території України карантину, з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX, не визнається судом поважною причиною для поновлення строку на звернення до суду з апеляційною скаргою, з огляду на наступне.

Як вже було встановлено судом, передбачений ч. 1 ст. 256 ГПК України 20-денний строк для оскарження рішення суду, закінчився 18.06.2019.

Карантин було запроваджено постановою КМУ від 11.03.2020 №211 з 12.03.2020.

Разом з тим, скаржником жодним чином не обґрунтовано обставин та причин, які унеможливили його звернутися зі скаргою у встановлений ч. 1 ст. 256 ГПК України строк, до запровадження карантину.

При цьому, враховуючи звернення ОСОБА_1 зі скаргою після спливу більш як одного року з дня винесення судового рішення, саме лише посилання апелянта на те, що про існування оскаржуваного рішення у справі №910/1744/19 він дізнався з інформації, розміщеної на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень також не може бути визнано судом поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Апелянтом взагалі не зазначено коли він дізнався про існування оскаржуваного рішення, а також не доведено обставин того, що він раніше аніж 13.10.2020 не міг звернутися до суду з апеляційною скаргою.

Натомість, жодних інших причин стосовно того, що саме перешкоджало скаржнику подати апеляційну скаргу, у встановлений законом строк, ним не зазначено.

За таких обставин, наведені апелянтом доводи не є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення від 23.05.2019.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апелянтом не наведено достатньо обґрунтованих причин пропуску ним процесуального строку на оскарження рішення місцевого господарського суду, наведені ним підстави в обґрунтування поважності причин пропуску є недоведеними належними доказами, і неможливо дійти висновку, що вони пов`язані з непереборними причинами, які не залежали від скаржника, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку, оскільки причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнаються колегією суддів неповажними.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У даному випадку, оскільки причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані неповажними, колегією суддів відмовляється у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/1744/19.

Керуючись статтями 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/1744/19.

2. Надіслати скаржнику копію цієї ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Н.Ф. Калатай

М.А. Дідиченко