ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. Справа№ 910/7728/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Мартюк А.І.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 26.10.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мік"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020, повний текст якого складено 12.06.2020

у справі №910/7728/19 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мік"

про стягнення 460 878, 85 грн,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Національна поліція України (надалі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (надалі - відповідач) про стягнення штрафних санкцій (пені та штрафу) в розмірі 460 878, 85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постачальником (відповідачем) частину партій товару поставлено покупцю (позивачу) з порушенням терміну поставки, визначеного пунктом 5.1. розділу V договору №179НП від 31.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 (суддя Підченко Ю.О.) відкрито провадження у справі, справу вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2019 справу № 910/7728/19 направлено за підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.07.2019 у справі № 910/7728/19 скасовано. Матеріали справи № 910/7728/19 направлено до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 у справі №910/7728/19 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мік" на користь Національної поліції України пеню в розмірі 266 419 грн 69 коп., штраф в розмірі 194 459 грн 16 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 913 грн 18 коп.

Судове рішення мотивовано доведеністю позивачем тих обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог. Відхиляючи заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що останнім не доведено підстав з якими норми чинного законодавства обумовлюють можливість для звільнення від відповідальності за порушення умов договору №179НП від 31.05.2018 про закупівлю форменого одягу (костюм (сорочка, брюки) типу А), а судом таких підстав не встановлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 13.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 у справі №910/7728/19 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду винесено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідач наголошує, що поза увагою суду та без належної оцінки залишені пункти 10.3, 10.4 договору, якими визначено порядок звільнення сторони від відповідальності. Відповідач наполягає, що в строк встановлений договором, подав всі належні докази, які передбачені умовами договору в підтвердження настання факту форс-мажорних обставин.

Крмі того, позивач зазначає, що не встановлення причини прориву водопровідної труби не має вирішального значення для справи за наявності Сертифікату ТПП та Висновку ТПП України.

Висновки суду про те, що у відповідача були як технічні, так і матеріальні можливості у встановлений договором строк виготовити та поставити покупцю весь обсяг товару є формальними міркуваннями, які не підтвердженні жодними доказами.

Також відповідач стверджує про порушення норм процесуального права, зокрема ст. 81 ГПК України, позаяк таке не підповідає формі і змісту. Це клопотання, на думку відповідача, підлягало залишенню без задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Мік" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 у справі №910/7728/19. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 28.09.2020 о 14:00 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 16.09.2020. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 16.09.2020. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

У судових засіданнях від 28.09.2020, від 12.10.2020 оголошувалась перерва, розгляд справи призначено на 26.10.2020.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач у поданому відзиві просив скаргу відхилити, та оскаржене судове рішення залишити без змін, як правильне та обґрунтоване.Зокрема, Національна поліція вважає, що відсутні докази наявності під час затоплення на складі відповідача готової продукції та комплектів крою, необхідних для виконання зобов`язань відповідачем за договором. В той же час, сам факт затоплення не може бути безпосередньою підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання умов договору. Відповідач зі свого боку, не надав жодного первинного документу, оформленого згідно вимог законодавства України, який підтвердив би облік, рух та надходження до підвального приміщення готових комплектів товару і комплектів крою, а також документів, що підтверджують облік, рух та місце знаходження решти товару, яку постачальник зобов`язаний був поставити покупцю за період з 31.05.2018 по 15.06.2018 згідно договору № 179НП. Більш того, відповідачем не зазначено причин пориву водопровідної труби та причин підтоплення складського приміщення відповідача. Разом з тим, Сертифікатом Торгово-промислової палати України також не встановлено причин пориву водопровідної труби, яка знаходиться на території підвально-складського приміщення відповідача, за стан якої несе відповідальність користувач приміщення. Крім того, позивач акцентує увагу на тому, що відповідач не надав жодного доказу, який би свідчив про вжиття ним будь-яких заходів щодо належного утримання водопровідних труб за період з 2007 року по 2018 рік, що повністю спростовує доводи відповідача про відсутність його вини у пориві труби, за стан якої він несе відповідальність.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 26.10.2020 з`явилися усі учасники апеляційного провадження.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення у даній справі скасувати, прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

31.05.2018 між Національною поліцією України (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мік" (далі - постачальник) було укладено договір №179НП про закупівлю форменого одягу (костюм (сорочка, брюки) типу А) за умов якого постачальник зобов`язується у 2018 році поставити покупцю костюми (сорочка, брюки) типу А (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1811), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених цим договором (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору ціна договору становить 13 249 200,00 грн, у тому числі ПДВ 2 208 200,00 грн.

Згідно п. 5.1. договору постачальник зобов`язується здійснити поставку товару в термін до 15.06.2018 включно, за адресою покупця у місті Києві (вулиця Святошинська, 27, місто Київ, 03115).

Датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної (5.2. договору).

Пунктом 12.1. передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, реєстрації у покупця та діє до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, частину товару було поставлено відповідачем позивачеві на підставі видаткових накладних: №РН-07/06/01 - 06.07.2018, № РН-06/15/05 - 12.07.2018, № РН-07/12/02 - 13.07.2018, №РН-07/23/05 - 23.07.2018, №РН-07/31/03 - 01.08.2018 та №РН-08/20/02 - 20.08.2018.

Умовами п. 9.2 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що постачальником частину товару поставлено покупцю з порушенням терміну поставки, визначеного п. 5.1. договору № 179НП. З огляду на що Національною поліцією України було нараховано штрафні санкції за прострочення виконання постачальником зобов`язань по поставці товару в розмірі 460 878,85 грн, з яких: пеня - 266 419, 69 грн, штраф - 194 459, 16 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з претензією №822/26/3-2019 від 19.03.2019, в якій просив сплатити штрафні санкції за неналежне виконання постачальником своїх зобов`язань за договором в сумі 469 390,92 грн.

Однак, відповідь на претензію від відповідача на адресу позивача не надходила.

Зазначені обставини слугували підставою для звернення із даним позовом до суду.

В свою чергу, відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог, вказуючи про неможливість своєчасного виконання зобов`язання з поставки товару за спірним договором не через недобросовісну поведінку, а через поважні причини, які незалежно від волі відповідача, як постачальника, і мали вплив на можливість своєчасного виконання зобов`язань за договором №179НП, а саме, затоплення складу Tовариства з обмеженою відповідальністю "Мік", на якому зберігалися готові вироби і тканина для виготовлення виробів. З огляду на те, що як про це вказує відповідач має місце дія обставин непереборної сили, то такі обставини виключають підстави для відповідальності відповідача.

В підтвердження чого відповідач надав до матеріалів справи Сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №8176 від 09.07.2018 (вих. № 185/05-4) та Висновок Торгово-промислової палати України від 28.11.2018 №3403/2/21-10.4.

Пунктом 10.1. 10.2. договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

До форс-мажорних обставин належать обставини визначені у частині другій ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (п. 10.2. договору).

За змістом п. 10.3., п. 10.4 договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом трьох днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України постраждалій стороні за цим договором.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 179НП від 31.05.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст поговору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вказує позивач і підтверджується матеріалами справи, відповідачем згідно укладеного між сторонами договору поставлено позивачу товар з порушенням встановлених договором строків.

Так, товар мав бути поставлений до 15.06.2018 включно (п. 5.1 договору), за адресою покупця у місті Києві (вулиця Святошинська, 27, місто Київ, 03115), але був поставлений з простроченням строку поставки встановленого договором, а саме:

- другу партію товару у кількості 2000 комплектів постачальником поставлено 06.07.2018, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін накладною від 06.07.2018 № РН-07/06/01, тобто, з прострочення терміну поставки товару на 20 днів день (з 16.06.2018 по 05.07.2018 без урахування дня поставки);

- третю партію товару у кількості 2830 комплектів постачальником поставлено 12.07.2018, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін накладною від 12.07.2018 № РН-06/15/05, тобто, з прострочення терміну поставки товару на 26 днів (з 16.06.2018 по 11.07.2018);

- четверту партію товару у кількості 450 комплектів постачальником поставлено 13.07.2018, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін накладною від 13.07.2018 № РН-07/12/02, тобто, з прострочення терміну поставки товару на 27 днів (з 16.06.2018 по 12.07.2018);

- п`яту партію товару у кількості 1150 комплектів постачальником поставлено 23.07.2018, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін накладною від 23.07.2018 № РН-07/23/05, тобто, з прострочення терміну поставки товару на 37 днів (з 16.06.2018 по 22.07.2018);

- шосту партію товару у кількості 762 комплектів постачальником поставлено 01.08.2018, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін накладною від 01.08.2018 № РН-07/31/03, тобто, з прострочення терміну поставки товару на 46 днів (з 16.06.2018 по 31.07.2018);

- сьому партію товару у кількості 646 комплектів постачальником поставлено 20.08.2018, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін накладною від 20.08.2018 № РН-08/20/02, тобто, з прострочення терміну поставки товару на 65 днів (з 16.06.2018 по 19.08.2018).

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

З частини 1 ст. 546 ЦК України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 ст. 231 ГК України, зокрема, визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: - за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Умовами п. 9.2 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивач, стверджує, що відповідачем було порушено строки поставки товару позивач й просить суд стягнути з відповідача передбачені сторонами у договорі №179НП від 31.05.2018 про закупівлю форменого одягу (костюм (сорочка, брюки) типу А) штрафні санкції в розмірі 460 878, 85 грн, з яких: пеня - 266 419,69 грн, штраф - 194 459,16 грн.

Встановивши факт поставки частини товару з простроченням, що поставлений на підставі видаткових накладних: №РН-07/06/01 - 06.07.2018, № РН-06/15/05 - 12.07.2018, № РН-07/12/02 - 13.07.2018, № РН-07/23/05 - 23.07.2018, № РН-07/31/03 - 01.08.2018 та № РН-08/20/02 - 20.08.2018, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Однак, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, не погоджується із зазначеним висновком суду, враховуючи наступне.

Пунктом 10.1. договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

До форс-мажорних обставин належать обставини визначені у ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (п.10.2. договору).

За змістом пунктів 10.3., 10.4. договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України постраждалій стороні за цим договором.

Умовами пунктів 13.1., 13.2. договору сторони погодили, що будь-які зміни і доповнення до цього договору, в тому числі щодо коригування його ціни, вважають дійсними, якщо вони оформлені в письмовому вигляді та підписані уповноваженими на це представниками сторін. Настання істотних змін обставин, які сторони не могли передбачити при укладенні цього договору підтверджується виключно висновком щодо унеможливлення виконання зобов`язань за цим договором, виданим Торгово-промисловою палатою України.

Так, відповідач щодо позовних вимог заперечив, посилаючись на наявність обставин, які є підставою звільнення від відповідальності за порушення строків поставки товару. Відповідач стверджує, що таке порушення відбулось не з вини відповідача, а під впливом непереборної сили, в підтвердження чого посилається на Сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 8176 від 09.07.2018 (вих. № 185/05-4).

У даному Сертифікаті Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що сталися у Товариства з обмеженою відповідальністю "Мік" у зв`язку з аварією (порив водопровідної труби) щодо поставки костюмів (сорочка, брюки) типу А (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-1811) за договором № 179НП від 31.05.2018.

Відповідач стверджував, що письмово просив позивача внести зміни до договору, в тому числі № 179 НП від 31.05.2018 шляхом укладання додаткової угоди із зазначенням наведених строків поставки. Однак, позивачем не надано відповідної згоди.

Позивач зазначає, що 15.06.2018 до Національної поліції України надійшов лист Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Мік" від 14.06.2018 за №0614/1801, в якому товариство просило у зв`язку із затопленням 13.06.2018 підвального складського приміщення, в якому зберігались крій та готові вироби, перенести строки поставки товару за договором №179НП до 30.06.2018 для товару у кількості 11 554 шт. та до 27.09.2018 для товару у кількості 646 шт. (т.1 а.с. 71)

У відповідь на названий лист позивач листом від 27.06.2018 за №3244/31/03-2018 звернув увагу на необхідність надання до Національної поліції Сертифікату про форс-мажорні обставини. (т.1 а.с. 73)

03.07.2018 листом №3325/31/01-2018 Національною поліцією України наділсано лист відповідачу, у якому позивач посилаючись на відсутність поставленого товару, а також будь-яких документів, зазначив про необхідність в термін до 05.07.2018 повідомити та надати документальне підтвердження щодо: 1) вжитих з боку ТОВ "Мік" всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов`язань за договорами; 2) належного засвідчення настання обставин непереборної сили, згідно з розділом Х договорів, які перешкоджають поставці товару відповідно до умов договорів. При цьому, позивачем звернуто увагу відповідча на п. 9.2 договору. (т.1 а.с. 74)

10.07.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Мік" до Національної поліції України був наданий Сертифікат від 09.07.2018 № 8176 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - аварії (прорив водопровідної труби) у період: дата настання - 13 червня 2018 року та дата закінчення - 14 червня 2018 року. (т.1 а.с. 77)

Листом від 17.12.2018 за вих. № 1217/01 Висновок Торгово-промислової Палати України від 28.11.2018 № 3403/2/21-10.4 щодо унеможливлення виконання зобов`язань за договором № 179НП про закупівлю форменого одягу (костюм (сорочка, брюки) типу А) від 31.05.2018, спричиненого істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити, з якого слідує наступне. В ніч з 12 на 13 червня 2018 мало місце затоплення (прорив водопровідної труби діаметром 2 дюйми) підвального складського приміщення на об`єкті швейного виробництва (Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Пушкіна, буд. 2), яке призвело до зіпсування готових виробів костюмів (сорочка, брюки) типу А у кількості 10 600 комплектів та комплектів крою для виробів костюмів (сорочка, брюки) типу А у кількості 158 комплектів.

У висновку ТПП (розділ V) зокрема зазначено, що ця істотна зміна обставин характеризується ознаками: непередбачуваності, тривалості, невідворотності і відсутності вини у її виникненні сторін як за договором №179 НП від 31.05.2018, бо знаходяться поза межами волі, бажань і дій сторін, порушуючи баланс їх майнових інтересів і позбавляючи того на що вони розраховували вступаючи в договірні відносини, а також свідчить про прямий причинно-наслідковий зв`язок з фактом унеможливлення виконання своїх зобов`язань ТОВ «МІК» (постачальник) у термін до 15.06.2018 року та об`єктивно унеможливлює їх виконання. (т. 1 а.с. 108)

Крім того, у Висновку ТПП зазначено, що така істотна зміна обставин за законодавством України, а саме ст. 652 ЦК України, надає право ТОВ «МІК» ініціювати (вимагати) внесення змін до договору №179 НП від 31.05.2018 в частині зміни (продовження) термінів поставки Товару у кількості 12 200 комплектів (лот 1) на 104 календарні дні, встановивши його не раніше ніж 27.09.2018.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в країні», методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України (зазначено в розділі VI висновку ТПП).

Крім того, з амтеріалів справи слідує, що в подальшому, враховуючи наявність Сетрифікату ТПП, між сторонами виникло наступне листування.

Так, листом від 17.07.2018 №3621/31/01-2018 позивач просив відповідача надати обґрунтовані пропозиції щодо поставки товару у якомога стислі строки.

Листом від 20.07.2018 №0720/1 відповідач повідомив позивача про можливість виготовлення та поставки товару в кількості 646 шт. (комплектів) в строк до 10.09.2018 року. (т. 1 а.с. 79)

Листом від 31.07.2018 №0731/1 відповідач додатково надав позивачу листування із постачальником тканини ТОВ «Фірма Спешл Текстайл Груп», щодо можливих строків поставки тканини.

Листом від 13.08.2018 відповідачем додатково надано позивачу копії документів, зокрема, акту №1 відкачування води, службової записки начальника виробництва товариства, наказу №0614/-20 від 14.06.2018 щодо ліквідації негативних наслідів затоплення приміщення, акту комісії від 13.06.2018, копію договору №29-18 від 22.01.2018 тощо.

Листом від 14.09.2018 № 4748/31/01-2018 позивач просив відповідача надати оригінал Висновку ТПП щодо підтвердження істотної зміни обставин у зв`язку з якими виникла необхідність перенесення строків поставки товару саме до 10.09.2018, а також засвідчено факт зіпсування недопоставленого товару.

Листом від 17.12.2018 відповідачем було надано позивачу висновок ТПП України від 28.11.2018 № 3403/2/21-10.4.

Листом від 09.01.2019 позивач повідомив відповідача, що надані ним документи не свідчать про вжиття ним усіх заходів, необхідних для належного виконання своїх зобов`язань за договором, а тому не підтверджують настання об`єктивних обставин, що спричинили необхідність продовження строку поставки товару за спірним договором. (т. 1 а.с. 131)

Відповідно до положень ст.ст. 614, 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» та статтею 3.3 Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин, затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), документом, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною ТПП, відповідно до законодавства України, умов договору (контракту, угоди тощо) та Регламенту, за встановленою формою. В діяльності торгово-промислових палат в Україні склалася практика надання висновків щодо унеможливлення виконання зобов`язань, спричиненого обставинами, за які сторони не відповідають, у тому числі щодо договорів, укладених згідно вимог Закону України «Про публічні закупівлі». Висновок є остаточною думкою фахівця, логічний підсумок, зроблений на основі досліджених фактичних обставин справи, а також формою мислення фахівця, за допомогою якої виводиться судження щодо відповідних обставин. Як Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), так і Висновок щодо унеможливлення виконання зобов`язань, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) чи істотною зміною обставин, при вирішенні питання про звільнення від відповідальності, відповідно до ст. 617 ЦК України, повинні враховуватись у сукупності з іншими доказами по справі, вони не мають визначальної чи переважаючої сили і не є підставою для звільнення особи від виконання самого зобов`язання та можуть бути підставою для звільнення лише від відповідальності, у разі унеможливлення виконання зобов`язання, спричиненого дією форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) чи істотною зміною обставин.

Досліджуючи наявне у справі листування та поданий відповідачем Сетрифікат ТПП, колегія суддів дійшла висновку, що прострочення поставки товару за договором № 179НП від 31.05.2018 сталося з об`єктивних причин, які не залежали від відповідача.

Як слідує зі змісту Сертифікату Торгово-промислової Палати України №8176 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 09.07.2018 та Висновку Торгово-промислової Палати України від 28.11.2018 № 3403/2/21-10.4, останні були складені за результатами дослідження фахівцем документів, зокрема: договору № 179НП про закупівлю форменого одягу від 31.05.2018, договору № 16 про надання платної послуги з відкачування води від 13.06.2018, акту № 1 по відкачуванню вод від 13.06.2018, службової записки начальника виробництва ТОВ «МІК» від 13.06.2018, наказу генерального директора ТОВ «МІК» від 13.06.2018 щодо заходів з ліквідації наслідків затоплення, акту комісії ТОВ «МІК» від 13.06.2018 про встановлення кількості пошкоджених та зіпсованих товарно-матеріальних цінностей внаслідок затоплення, листа ТОВ «МІК» від 14.06.2018 №0614-20 на адресу ТОВ «ФІРМА СПЕШЛ ТЕКСТАЙЛ ГРУП» щодо необхідності термінової додаткової поставки тканини, листа ТОВ «ФІРМА СПЕШЛ ТЕКСТАЙЛ ГРУП» від 14.06.2018 №14/06-20 щодо можливості поставки тканини не раніше третьої декади серпня 2018 року.

Відповідні докази разом з іншими доказами, які містяться в матеріалах господарської справи, та досліджені судом, у сукупності свідчать про те, що дійсно в ніч з 12 на 13 червня 2018 мало місце затоплення (прорив водопровідної труби) підвального складського приміщення на об`єкті швейного виробництва (Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Пушкіна, буд. 2), яке призвело до зіпсування готових виробів костюмів (сорочка, брюки) типу А у кількості 10 600 комплектів та крою для виробів костюмів (сорочка, брюки) типу А у кількості 158 комплектів.

Таким чином, наявні у справі докази, свідчать, що відповідно до п. 10.3 договору відповідач в письмовій формі протягом трьох днів повідомив позивача про настання обставин непереборної сили, а також факт звернення відповідача до позивача з пропозицією внести зміни щодо строків поставки товару за Договором.

Відповідно до п. 10.4 договору, в підтвердження настання обставин непереборної сили відповідачем надано Сертифікат ТПП України № 8176 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 09.07.2018 та висновок ТПП України від 28.11.2018 № 3403/2/21-10.4 щодо унеможливлення виконання зобов`язань за договором №179НП про закупівлю форменого одягу (костюм (сорочка, брюки) типу А) від 31.05.2018, спричиненого істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити.

Вищезазначене, за умовами розділу Х договору є достатнім для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за цим договором в т.ч. в частині строків поставки товару.

Аргументи позивача про недоведеність відповідачем обставини того, що прорив труби стався не з вини постачальника, про відсутність достовірних доказів знищення товару під час затоплення складського приміщення, а також доказів того, що виготовлений товар ним зберігався з дотриманням установлених норм не приймаються до уваги та визнаються судом безпідставними. При цьому, колегія суддів виходить з того, що у даному випадку до компетенції господарського суду не входить встановлення причин пориву водопровідної труби. Крім того, не встановлення судом причини прориву водопровідної труби, про необхідність якої зазначає позивач, не має вирішального значення для справи за наявності Сертифікату та Висновку ТПП України.

Що стосується тверджень позивача з приводу того, що відповідач не надав доказів наявності під час затоплення на складі відповідача готової продукції та комплектів крою, необхідних для виконання зобов`язань відповідачем за договором, а саме відсутні первинні документи, оформлені згідно вимог законодавства України, які б підтверджували облік, рух та надходження до підвально-складського приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Пушкіна, буд. 2, 10 600 комплектів і 158 комплектів крою, а також документи, що підтверджують облік, рух та місце знаходження решти товару (12 200 шт. - 10 758 шт. = 1442 шт.), яку постачальник зобов`язаний бути поставити покупцю за період з 31.05.2018 по 15.06.2018 згідно договору № 179НП, суд апеляційної інстанції такі доводи не приймає до уваги.

З приводу цих доводів колегія суддів враховує наявність Сертифікату та Висновку ТПП, у тому числі приймаються до уваги надані до них докази, зокрема:

- Акт комісії від 13.06.2018, яким підтверджено факт знаходження готових виробів форменного одягу (сорочка, брюки) типу А у кількості 10 600 комплектів і 158 комплектів крою в складському приміщенні відповідача за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Пушкіна, буд. 2;

- копію службової записки начальника виробництва ТОВ «МІК» у м. Марганець від 13.06.2018, згідно з якою «…вночі з 12 на 13 червня на об`єкті швейного виробництва у м. Марганець по вул. Пушкіна, 2, а саме: в середині підвального-складського приміщення, відбувся прорив водопровідної труби діаметром 2 дюйми, в результаті чого відбулося затоплення значної площі приміщення, рівень води досягав близько одного метра…».

До того ж, колегія суддів враховує, що з наявної в матеріалах справи службової записки начальника виробництва ТОВ «МІК» Толмачової О.Є. , датованої 20.06.2020 додатково підтверджується факт того, що для виконання договору №179 НП на виробництво в цех підприємства в м. Марганець передано крой і комплектуючі для виготовлення 16 000 костюмів, з яких в результаті аварії на складі було зіпсовано 10 600 шт. готових виробів костюмів для Національної поліції (сорочка, брюки) і 158 м.п. комплектів.

Таким чином, беручи до уваги викладене, а також сукупність наявних у справі доказів, твердження позивача про те, що сам факт затоплення не може бути безпосередньою підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання умов договору, на думку колегії суддів, в цілому є не зовсім доречними, з огляду на наявність в матеріалах справи Висновку ТПП, який в силу умов укладеного між сторонами договору та Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» звільняє відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажору).

Аргументи позивача про щодо відсутності в матеріалах справи первинних документів, які посвідчують облік, рух та надходження до підвально-складського приміщення відповідача витратних матеріалів (тканини, крою) та/або товару, не заслуговують на увагу, оскільки про наявність тканини та крою в приміщенні відповідача свідчать інші наявні в матеріалах справи докази, що також підтверджується наявним у справі листуванням.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не передбачено певних вимог щодо оформлення документів, якими мають фіксуватися факти обліку, руху та знаходження ТМЦ на підприємстві, а первинні документи, які досліджувалися ТПП України, на думку колегії суддів, є достатніми для висновків, яких дійшла ТПП.

Твердження позивача стосовно того, що відповідач не надав жодного доказу, який би свідчив про вжиття ним будь-яких заходів щодо належного утримання водопровідних труб за період з 2007 року по 2018 рік, колегія суддів також відхиляє, оскільки факт виникнення обставин непереборної сили є непередбачуваним, не залежить від волі відповідача.

Щодо посилання позивача на те, що акт комісії, акт про списання ТМЦ та службова записка не містять обов`язкових реквізитів первинних документів, то зазначене не спростовує факту затоплення підвального складського приміщення на об`єкті швейного виробництва (Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Пушкіна, буд. 2), яке призвело до зіпсування готових виробів костюмів та комплектів крою.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, а тому оскаржене підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідача покладається на позивача - Національну поліцію України.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020у справі №910/7728/19 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ідентифікаційний код: 40108578) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мік" (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, б. 69-А; ідентифікаційний код: 30105738) 10 369,77 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 03.11.2020.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

А.І. Мартюк