РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2020Справа № 910/13257/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АТЕН" (03062, м. Київ, вул. Нивська, 4-Г, приміщення 2М)

до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20)

про стягнення 42 635,62 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АТЕН" до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» про стягнення 42 635,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки №15207/53-124-01-19-10233 від 04.06.2019, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України було нараховано останньому 3% річних 19 712,02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 22 923,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

29.09.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову, зазначає, що вживав усіх можливих дій та заходів для проведення оплати поставленого позивачем товару, в зв`язку з чим, враховуючи правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 просить відмовити у задоволені позову.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

04 червня 2019 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» (далі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Атен» (далі - постачальник, позивач) укладено Договір поставки № 15207/53-124-01-19-10233 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити кільця до насосів (далі - товар). Асортимент, кількість, виробник ціна та код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною Договору.

Обсяги закупівлі товару та загальну ціну по Договору може бути зменшено залежно від реального фінансування видатків. У такому раді сторони вносять відповідні зміни до Договору, шляхом укладення додаткової угоди до Договору (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору узгоджено, що якість і кількість товару повинні відповідати технічним умовам ТУ Н78.23.124.00 та кресленням вказаним в специфікації № 1 до Договору, технічним вимогам та умовам постачання 0.ЦР.0662.ТТ-18 (Додатком № 2 до Договору), умовам Договору, технічній документації, якою встановлені вимоги щодо якості, кількості та підтверджуватися документацією згідно п. 8.1, п. 8.2, п. 8.4 Додатку № 2 до Договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору строк поставки товару становить 120 календарних днів з дати укладення сторонами Договору. Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DDP згідно з Інкотермс 2010 на складі вантажоодержувача за адресою: 30100, м. Петішин, Хмельницька обл., Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство», склад № 10, вул. Енергетиків, 36, м. Петішин, Хмельницька область, 30100).

Згідно з п. 4.1 Договору ціна товару по Договору становить 2 729 000,00 грн., крім того ПДВ 20% 545 800,00 грн. Всього ціна Договору 3 274 800,00 грн.

Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по Договору визначається Специфікацією № 1 (п. 4.2 Договору).

За умовами п. 5.1 Договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45-ти днів з дати поставки товару на склад вантажоодержувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Пунктом 5.4 Договору узгоджено, що датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця.

У відповідності до п. 6.4 Договору датою поставки товару вважається дата підписання вантажоодержувачем видаткової накладної.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його реєстрації в ДП «НАЕК «Енергоатом» за умови підписання його уповноваженими представниками та скріплення печатками і діє до 31.12.2019, в частині гарантійних зобов`язань до повного виконання (п. 11.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами викладено специфікацію № 1 на суму 3 274 800,00 грн.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 3 274 800,00 грн. згідно видаткової накладної № 67 від 22.07.2019, який відповідачем оплачено згідно платіжних доручень № 8358 від 01.11.2019 на суму 1 104 000,00 грн. та № 9168 від 27.11.2019 на суму 2 170 800,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманого згідно видаткової накладної № 67 від 22.07.2019 товару на суму 3 274 800,00 грн. здійснив з порушення обумовлених у Договорі строків, в зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 19 712,02 грн. та інфляційні втрати в розмірі 22 923,60 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем поставлено відповідачу товар за Договором на суму 3 274 800,00 грн. згідно видаткової накладної № 67 від 22.07.2019, підписаної сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 5.1 Договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45-ти днів з дати поставки товару на склад вантажоодержувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

При цьому, пунктом 5.4 Договору узгоджено, що датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем поставлений за Договором позивачем товар оплачено згідно платіжних доручень № 8358 від 01.11.2019 на суму 1 104 000,00 грн та № 9168 від 27.11.2019 на суму 2 170 800,00 грн., тобто з порушенням обумовленого у Договорі строку.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Посилання ж відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 судом відхиляються, з огляду на відмінність обставини у справі № 902/417/18 від обставин у даній справі, оскільки у справі № 902/417/18 предметом зокрема були вимоги про стягнення 40% річних, розмір яких відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України був узгоджений сторонами у Договорі, у даній же справі заявлено вимоги про стягнення 3% річних, при цьому, інфляційні втрати, заявлені у даній справі, не були предметом розгляду у справі № 902/417/18.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, судом здійснено перерахунок заявлених 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 19 712,02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 22 923,60 грн.

Суд також враховує, що нараховані та заявлені позивачем суми 3% річних та інфляційних втрат відповідають принципу пропорційності із розмір порушеного зобов`язання із здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар вартістю 3 274 800,00 грн.

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, що у пункті 1.2 Договору сторонами узгоджено, що обсяги закупівлі товару та загальну ціну по Договору може бути зменшено залежно від реального фінансування видатків, а отже будучи обізнаним про реальне фінансування та можливість виконання взятих на себе зобов`язань, відповідач не був позбавлений можливості зменшити обсяги закупівлі товару у межах реальних видатків.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код: 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20; ідентифікаційний код: 21313677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Атен» (03062, м. Київ, вул. Нивська, буд. 4-Г, приміщення 2М; ідентифікаційний код: 38871512) 3% річних в розмірі 19 712 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дванадцять) грн 02 коп., інфляційні втрати в розмірі 22 923 (двадцять дві тисячі дев`ятсот двадцять три) грн 60 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.11.2020

Суддя Л.Г. Пукшин