ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2020 р. Справа№ 911/869/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Янковська В.В., довіреність від 08.10.2020 року

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка"

на рішення господарського суду Київської області від 21.05.2020 року

у справі №911/869/20 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" "Нафтогаз України"

до комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка"

про стягнення 14 156,12 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія" "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Київської області із позовом до комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка" про стягнення 14 156,12 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 21.05.2020 року у справі №911/869/20 позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка" на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3 409, 12 грн. інфляційних втрат, 1 140, 66 грн. 3% річних, 9 606, 34 грн. пені.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором тому на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягнення інфляційна та 3% річних, також підлягає стягненню пеня на підставі ст.. 230 ГПК України та п.8 договору.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, комунальне підприємство Володарської селищної ради "Володарка" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 21.05.2020 року по справі №911/869/20 повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом не було взято до уваги те, що у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків, оскільки відповідач може здійснити такі розрахунки перед позивачем лише через поточний рахунок зі спеціальним режимом використання. Підписання сторонами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, свідчить про узгодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу. Зазначені обставини виключають застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені і нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка» та призначено розгляд справи на 15.09.2020 р.

15.09.2020 року справа було знята з розгляду, в зв`язку з перебуванням суддів головуючого судді на лікарняному. Ухвалою від 21.09.2020 розгляд справи призначено на 13.10.2020 року.

В судовому засіданні 13.10.2020 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення скасувати в позові відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 173,174).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.12.2015 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та КП Володарської селищної ради "Володарка" було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1300/16-ТЕ-17 (а.с.12).

За умовами зазначеного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.(п.1.1 договору).

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору Постачальник передає Споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) газ обсягом до 206,2 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями згідно наведеного графіку.

Згідно п. 5.2. договору ціна за 1 000 куб. метрів газу за цим договором в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) для підприємств, які приєднанні до газорозподільних мереж, становить 1 770,74 грн. крім того: збір у вигляді цільової надбавки до ціни на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20 %. До сплати за 1000 куб.м природного газу - 1 806,15 грн., крім того ПДВ - 20% - 361,23 грн., всього з ПДВ - 2 167,38 грн.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 8.2 Договору у разі не виконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язаний сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний дінь прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12. договору).

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природній газ у січні - березні 2016 року на загальну суму 406 443,13 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу. (а.с.24-26).

В подальшому між сторонами були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі постанова КМУ № 20).

Відповідачем виконувались обов`язки по оплаті послуг за отриманий газ, шляхом укладання протокольних рішень №970 від 18.03.2016 року, №1226 від 15.04.2016 року, №1516 від 18.05.2016 року, №1717 від 16.06.2016 року, №1870 від 18.07.2016 року, №2128 від 16.08.2016 року, №2980 від 21.11.2016 року (а.с.29,33,37,41,45,49,53).

За позицією позивача, оплата за поставлений природний газ за вказаний період була проведена в повному обсязі, однак із простроченням, заборгованість за поставлений газ погашена 16.12.2016 року. Відповідач розрахунки за переданий газ здійснював з порушенням строку, встановленого в п.6.1. договору, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача пеню та 3 % річних.

Позивач звернувся з позовними вимогами в зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання не виконав належним чином, за отриманий природний газ розрахувався з порушенням строків здійснення оплати природного газу встановлених умовами договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи належним чином доведено прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором постачання природного газу, тому на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягнення втратити від інфляції та 3% річних, також підлягає стягненню пеню на підставі ст.. 230 ГПК України та п.8 договору.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як передбачено змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Правовідносини у сфері постачання природного газу регулюються спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема Законом України «Про ринок природного газу», за приписами статті 1 якого оптовим продавцем є суб`єкт господарювання, який реалізує природний газ оптовому покупцю або постачальнику на підставі договору купівлі-продажу; постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Отже, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є оптовим продавцем природного газу, а відповідач, - постачальником природного газу кінцевим споживачам.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як було встановлено судом вище, за спірним договором передавався газ виключно для постачання побутовим споживачам.

Згідно зі статтею 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005 було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі Порядок), яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору позивач поставив відповідачу протягом січня - березня 2016 року природний газ на загальну суму 406 443,13 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу:

від 31.01.2016 року на суму 166 399,72 грн.; (а.с.24)

від 29.02.2016 року на суму 122 010,42 грн.; (а.с.25)

від 31.03.2016 року на суму 118 032,99 грн.; (а.с.26)

За отриманий природний газ відповідач розрахувався повністю, але оплата здійснювалася несвоєчасно.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій від 11.01.2005 № 20, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Департаментом фінансів Київської обласної держадміністрації , комунальним підприємством Володарської селищної ради «Володарка» та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" були підписані Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України:

- №970 від 18.03.2016 року на суму 33 116,31 грн. за природний газ 2016 року згідно з договором від 21.12.2015 №1300/16-ТЕ-17, із записом в графі «Призначення платежу»: Постанова уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2016 рік» ;

- №1226 від 15.04.2016 року на суму 60 000 грн. за природний газ за 2016 рік, згідно з договором від 21.12.2015 №1300/16-ТЕ-17, із записом в графі «Призначення платежу»: Постанова уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2016 рік» ;

- №1516 від 18.05.2016 року на суму 63 600 грн. за природний газ за 2016 рік, згідно з договором від 21.12.2015 №1300/16-ТЕ-17, із записом в графі «Призначення платежу»: Постанова уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2016 рік» ;

- №1717 від 16.06.2016 року на суму 74 300 грн. за природний газ за 2016 рік, згідно з договором від 21.12.2015 №1300/16-ТЕ-17, із записом в графі «Призначення платежу»: Постанова уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2016 рік» ;

- №1870 від 18.07.2016 року на суму 64 700 грн. за природний газ за 2016 рік, згідно з договором від 21.12.2015 №1300/16-ТЕ-17, із записом в графі «Призначення платежу»: Постанова уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2016 рік» ;

- №2128 від 16.08.2016 року на суму 53 900 грн. за природний газ за 2016 рік, згідно з договором від 21.12.2015 №1300/16-ТЕ-17, із записом в графі «Призначення платежу»: Постанова уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2016 рік» ;

- №2980 від 21.11.2016 року на суму 56 800 грн. за природний газ за 2016 рік, згідно з договором від 21.12.2015 №1300/16-ТЕ-17, із записом в графі «Призначення платежу»: Постанова уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2016 рік» ;

Згідно розділу 1 вищевказаних протокольних рішень, предметом спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі постанова КМУ № 20).

В розділі 3 протокольних рішень зазначено, що з метою реалізації цього спільного протокольного рішення сторони зобов`язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим спільним протокольним рішенням.

Отже згідно даного пункту сторони зобов`язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою спільним протокольним рішенням.

Укладаючи спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання електроенергію.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20. Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з п.п.2.1-2.3 вищевказаного Порядку, постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акту звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктом 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Водночас відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 №705 "Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій", у пункті 7 в абзаці 4 слова "за згодою учасників" виключено, а також, доповнено пункт абзацами такого змісту: "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку. Так, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України, а тому є обов`язковими для виконання всіма сторонами.

Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі договору.

Господарський суд помилково не дав належної оцінки діючому законодавству та безпідставно не прийняв до уваги спільні протокольні рішення.

Згідно виписки з рахунку позивача (а.с. 57):

кошти згідно протокольного рішення № 970 від 18.03.2016 року в сумі 33116,31 грн. надійшли на рахунок позивача 29.03.2016 року,

кошти згідно протокольного рішення № 1226 від 15.04.2016 року в сумі 60 000 грн. фактично надійшли 21.04.2016 року,

кошти згідно протокольного рішення № 1516 від 18.05.2016 року в сумі 63 600 грн. фактично надійшли 25.05.2016 року,

кошти згідно протокольного рішення № 1717 від 16.06.2016 року в сумі 74 300 грн. фактично надійшли 29.06.2016 року,

кошти згідно протокольного рішення № 1870 від 18.07.2016 року в сумі 64 700 грн. фактично надійшли 26.07.2016 року,

кошти згідно протокольного рішення № 2128 від 16.08.2016 року в сумі 53 900 грн. фактично надійшли 23.08.2016 року,

кошти згідно протокольного рішення № 2980 від 21.11.2016 року в сумі 58 800 грн. фактично надійшли 16.12.2016 року

Доказів порушення саме відповідачем строків оплати, встановлених протокольними рішеннями, не надано.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання", оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації.

Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р. затверджено "Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки" (далі - Порядок).

Згідно з п. 3 Порядку, теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі" (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Відповідно до пункту 7 Порядку, теплопостачальні і теплогенеруючі організації та їх структурні підрозділи інформують споживачів про відкриті в уповноваженому банку спеціальні рахунки для оплати спожитої теплової енергії та наданих комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

За приписами пункту 8 Порядку, усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів. У разі коли у платіжному дорученні (касовому документі) споживача теплової енергії або комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води реквізити рахунка одержувача коштів за теплову енергію та/або комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води не відповідають реквізитам спеціального рахунка, відкритого теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, банк (підприємство поштового зв`язку або орган Казначейства), що приймає платіжний документ, повертає його без виконання з надісланням відповідного повідомлення споживачеві.

Згідно з пунктом 9 Порядку, уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

Як зазначено у пункті 12 Порядку, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі комісія або НКРЕКП) на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця:

1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів:

- на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації;

- на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками);

- на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи);

- на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи);

- на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями;

2) затверджує реєстр нормативів;

3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи;

4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

На підставі пункту 13 Порядку, уповноважений банк, згідно з умовами договору банківського рахунку, здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме:

- до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня;

- до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

З п.23 Порядку вбачається, що на поточний рахунок теплопостачальної або теплогенеруючої організації розподіляються кошти, що складаються з витрат на оплату праці у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу, гривень (без урахування податку на додану вартість); витрати на внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування працівників у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу, гривень (без урахування податку на додану вартість); витрати на сплату податків та зборів у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу; витрати на обслуговування та повернення кредитів міжнародних фінансових організацій, залучення яких узгоджено Комісією, у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу, гривень (без урахування податку на додану вартість); витрати на фінансування інвестиційних програм, які схвалені Комісією та за якими відповідно до Порядку зарахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням у сфері теплопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2013 р. N 750 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 82, ст. 3043), відкрито відповідні спеціальні рахунки в уповноважених банках, у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу, гривень (без урахування податку на додану вартість).

Згідно виписки Операції за Договором № 1300/16-ТЕ-17 з березня по листопад вбачається, що розрахунки між відповідачем та позивачем за Договором № 1300/16-ТЕ-17 проводилися шляхом розподілу коштів на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р. на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП, з дотриманням умов п. 6.2. Договору.

Відповідно до ст. 6 Господарського кодексу України (далі - ГК України) свобода підприємницької діяльності обмежується відповідними законами, крім того господарювання в Україні може мати обмеження з боку держави (державних органів) для регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави.

Згідно зі ст. 7 ГК України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

На підставі ч. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.07.2019р. у справі № 918/553/18, від 17.12.2019р. у справі № 922/932/19.

При цьому, навіть дотримання запропонованого державою алгоритму дій для забезпечення розрахунків за договорами купівлі-продажу природного газу між постачальником зі спеціальними обов`язками та споживачем не створює передумов для безумовного своєчасного перерахування коштів на рахунок продавця природного газу у встановленому порядку. Відповідач не може керуватися загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд за наявності покладених на нього зобов`язань з безперебійного забезпечення споживачів теплопостачанням, оскільки повинен діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулює енергетичну галузь.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 908/2304/18

Оскільки оплата за спожитий природний газ здійснювалась на підставі спільних протокольних рішень, а також в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП у відповідності до умов п. 6.2. Договору, на які відповідач не міг вплинути то у позивача були відсутні правові підстави для нарахування відповідачу 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженого рішення наведеного не врахував, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2017 р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка" на рішення господарського суду Київської області від 21.05.2020 року у справі № 911/869/20 задовольнити.

Рішення господарського суду Київської області від 21.05.2020 року у справі № 911/869/20 скасувати та прийняте нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул.. Б.Хмельницького, 6, ) на користь комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка" (09300, Київська області, Володарський р-н, смт Володарка, провулок Перемоги, буд 3, ) 3 153,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Київської області.

Матеріали справи № 911/869/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко