ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2020 р. Справа№ 910/14062/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Попікової О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Кульчицької І.А.,

представників сторін:

позивача: не з`явились;

відповідача: Воскобойник М.Т.;

розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2020

у справі № 910/14062/20 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства "Промзв`язок"

про визнання недійсними рішень, прийнятих позачерговими загальними

зборами акціонерів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2020 у справі №910/14062/20 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не довів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 12.10.2020 поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2020 у справі №910/14062/20, розгляд справи призначено на 02.11.2020.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що невжиття заходів забезпечення позову (у разі задоволення позовних вимог) призведе до того, що всі рішення Наглядової ради, прийняті неповноваженим складом, підлягатимуть визнанню недійсними, в тому числі щодо збільшення статутного капіталу товариства шляхом додаткової емісії; відтак в подальшому буде складно повернути в попередній стан господарську діяльність, фінансовий стан, документацію після затвердження рішення про емісію акцій товариства; процес додаткової емісії акцій потребуватиме значних матеріальних витрат на організацію цього процесу, а діючі акціонери втратять значні кошти внаслідок знецінення їх акцій.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що ухвала місцевого суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і просив залишити вказану ухвалу без змін.

У судовому засіданні 02.11.2020 представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представники позивача в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Так, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу про призначення судового засідання на 02.11.2020 ОСОБА_1 отримав особисто 15.10.2020.

Будь-яких клопотань про відкладення судового засідання до апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних представників.

Частинами 1, 4 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановив місцевий суд та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Промзв`язок" про визнання недійсними рішень, прийнятих позачерговими загальними зборами акціонерів ПрАТ "Промзв`язок" від 14.02.2020, а саме просить суд:

- визнати недійсним з моменту прийняття рішення, прийняте на позачергових загальних зборах акціонерів ПрАТ "Промзв`язок" 14.02.2020, оформлене протоколом тимчасової лічильної комісії № 13 від 14.02.2020 за результатами голосування з питання №7 порядку денного: обрання Наглядової ради товариства, за результатами якого до складу Наглядової ради ПрАТ "Промзв`язок" обрано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

- визнати недійсним з моменту прийняття рішення, прийняте на позачергових загальних зборах акціонерів ПрАТ "Промзв`язок" 14.02.2020, оформлене протоколом тимчасової лічильної комісії №12 від 14.02.2020 за результатами голосування з питання №6 порядку денного: припинення повноважень та відкликання Наглядової ради товариства, за результатами якого припинено повноваження та відкликано Наглядову раду ПрАТ "Промзв`язок" у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 .

Разом з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд:

- заборонити до набрання законної сили судовим рішенням у справі державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії щодо реєстрації змін до статуту Приватного акціонерного товариства "Промзв`язок", пов`язаних зі збільшенням статутного капіталу товариства;

- заборонити Приватному акціонерному товариству "Промзв`язок" вчиняти дії щодо: звернення до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України із заявою та всіма необхідними документами для реєстрації випуску акцій та проспекту емісії на підставі рішень загальних зборів акціонерів ПрАТ "Промзв`язок"; вчинення будь-яких дій щодо приватного розміщення акцій на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ "Промзв`язок";

- заборонити Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку реєструвати звіт про результати закритого розміщення акцій емітента, реєструвати додатковий випуск акцій емітента, проспект емісії, вносити відповідні зміни до державного реєстру випуску акцій та видавати свідоцтво про реєстрацію додаткового випуску акцій Приватного акціонерного товариства "Промзв`язок", .

Заявник зазначає, що він є власником 692053 простих бездокументарних іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Промзв`язок", що складає 12,9293% від статутного капіталу товариства.

Заявник вважає, що оскаржувані рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ "Промзв`язок" від 14.02.2020 про обрання нового складу Наглядової ради товариства прийняті з порушенням ряду норм чинного законодавства та порушують корпоративні права заявника, а тому мають бути визнані недійсними в судовому порядку.

При цьому позивач вважає, що невжиття вказаних вище заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Н. проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, місцевий суд підставно визнав їх не обґрунтованими, оскільки заявник не надав доказів на підтвердження того факту, що невжиття запобіжних заходів порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, а також заходи до забезпечення позову, які просить вжити заявник, є неспівмірними з позовними вимогами (не стосується предмету поданого позову), що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів враховує посилання апелянта на те, що невжиття заходів забезпечення позову (у разі задоволення позовних вимог) призведе до того, що всі рішення Наглядової ради, прийняті неповноваженим складом підлягатимуть визнанню недійсними, в тому числі щодо збільшення статутного капіталу товариства шляхом додаткової емісії; відтак в подальшому буде складно повернути в попередній стан господарську діяльність, фінансовий стан, документацію після затвердження рішення про емісію акцій товариства; процес додаткової емісії акцій потребуватиме значних матеріальних витрат на організацію цього процесу, а діючі акціонери втратять значні кошти внаслідок знецінення їх акцій.

Водночас колегія суддів відзначає, що наведені доводи за своєю суттю повторюють усі доводи, котрі позивач зазначив у заяві про забезпечення позову, яка була належним чином та в повній мірі досліджена місцевим судом, за результатами чого останній надав їм вірну правову оцінку.

Крім того апеляційний суд бере до уваги таке. У даній справі позивач просить визнати недійсними рішення загальних зборів, пов`язані зі зміною складу Наглядової ради ПрАТ "Промзв`язок". Водночас у клопотанні про забезпечення позову позивач просить заборонити проводити реєстраційні дії щодо реєстрації змін до статуту Приватного акціонерного товариства "Промзв`язок", пов`язаних зі збільшенням статутного капіталу товариства; заборонити Товариству вчиняти дії щодо: звернення до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України із заявою та всіма необхідними документами для реєстрації випуску акцій та проспекту емісії на підставі рішень загальних зборів акціонерів ПрАТ "Промзв`язок"; вчинення будь-яких дій щодо приватного розміщення акцій на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ "Промзв`язок"; заборонити Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку реєструвати звіт про результати закритого розміщення акцій емітента, реєструвати додатковий випуск акцій емітента, проспект емісії, вносити відповідні зміни до державного реєстру випуску акцій та видавати свідоцтво про реєстрацію додаткового випуску акцій Приватного акціонерного товариства "Промзв`язок", .

Проте такі заходи забезпечення позову аж ніяк не співвідносяться з предметом позовних вимог - рішеннями про зміну складу Наглядової ради Товариства, тобто не мають зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог. Адже, як слідує зі змісту позовної заяви, клопотання про забезпечення позову, апеляційної скарги, рішення щодо збільшення статутного капіталу Товариства, додаткової емісії акцій Товариства та пов`язаних з нею дій не є предметом оскарження позивачем в даному спорі. При цьому у справі відсутні й будь-які докази, що такі рішення взагалі приймались загальними зборами акціонерів Товариства чи мають бути прийняті (внесені до порядку денного найближчих зборів акціонерів) в недалекому майбутньому.

А отже запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не відповідають і критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності. Апеляційний суд також зазначає, що апеляційна скарга не містить чітких посилань на те, які саме норми законодавства порушив місцевий суд, ухвалюючи оскаржувану ухвалу.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржник не надав суду апеляційної інстанції.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судове рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2020 у справі №910/14062/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2020 у справі №910/14062/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14062/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 03.11.2020.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

О.В. Попікова