Господарський суд Рівненської області
"29" жовтня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/380/20
Господарський суд Рівненської області у складі головуючий суддя Торчинюк В.Г., при секретарі судового засідання Фесюк О. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Журавлина"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна"
про зобов`язання вчинити дії
Сторони не забезпечили явку сторін
28 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" про зобов`язання вчинити дії, на переконання позивача відповідачем неналежно виконуються умови договору про незалежну майстерню від 03 травня 1999 року, в частині поставки запасних частин, чим порушено норми законодавства, зокрема статтю 526 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 травня 2020 року відкрито провадження у справі 918/380/20, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26 травня 2020 року.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Журавлина" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" про зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду.
Крім того, ухвалою суду призначено до розгляду у судовому засіданні на 29 жовтня 2020 року розгляд питання щодо розподілу судових витрат, для надання можливості позивачу подати свої заперечення, або ж письмові пояснення щодо поданої відповідачем заяви про розподіл судових витрат.
21 жовтня 2020 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.
29 жовтня 2020 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.
29 жовтня 2020 року на електронну адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення в яких останній просить суд залишити без задоволення клопотання позивача про розподіл судових витрат.
У судове засідання 29 жовтня 2020 року представники сторін не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про місце дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.
У відповідності до частини 4 статті 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи зазначену норму права, суд розглядає питання, щодо розподілу судових витрат без уповноважених представників сторін.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання щодо розподілу судових витрат, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Як свідчать матеріали справи, 05 жовтня 2020 року відповідачем по справі подано клопотання про долучення доказів в якому останній просить суд стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати в розмірі 86 487 грн. 47 коп.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд вбачає, клопотання та докази, щодо понесених судових витрат були подані відповідачем у визначені законодавством строки.
Згідно з частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина 3 статті 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Оскільки позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, враховуючи положення частини 3 статті 130 ГПК України, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат понесених відповідачем у даній справі.
В силу частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відтак до судових витрат. Порядок відшкодування витрат на правничу допомогу врегульовано статтею 126 Господарського процесуального кодексу України. Так, частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до частини 3статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 4 та 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог статті суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа Гімайдуліна і інші проти України від 10.12.2009, справа Баришевський проти України від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: East/West Alliance Limited проти України від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; Ла-вентс проти Латвії від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі № 915/237/18.
Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 звернув увагу на необхідність оцінки дій адвоката (щодо вивчення апеляційної скарги, підготовки до судового засідання, відзиву на апеляційну скаргу, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції тощо) за критерієм обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.
Згідно п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах (в редакції, чинній до 15.12.2017).
Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
Розглядаючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд надає оцінку наявним в матеріалах справи доказам.
Матеріалами справи містять Договір про надання правової допомоги № 19.12.1 від 03 грудня 2019 року (а.с. 171 - 174) між Адвокатським об`єднанням "ВБ ПАРТНЕРС" та ТОВ "Сканія Україна", відповідно до якого, Адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правову допомогу (здійснити певні дії та/або здійснити певну діяльність) передбачену цим договором та додатковими угодами до нього, а Клієнт зобов`язується оплатити послуги Адвокатського об`єднання та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором та додатковими угодами до нього (пункт 1.1 договору).
Крім того, матеріалами справи стверджено, 25 травня 2020 року між тими ж сторонами було підписано додаткову угоду № 3 до зазначеного договору (а.с. 171), якою доповнено пункт 1.2 договору, зокрема зазначено супровід двох додаткових справ: 918/379/20 та 918/380/20.
Пунктом 2 додаткової угоди сторони визначили, що вартість юридичних послуг становить 150 євро (4 500 грн. 00 коп.) за годину витраченого часу на надання таких послуг.
Після надання послуг за даною Додатковою угодою Сторони зобов`язані підписати акт надання послуг. Акт підписується Сторонами щомісячно. Сторони за згодою можуть підписати акти за інший період (пункт 3 додаткової угоди).
Всі розрахунки за даною Додатковою угоди здійснюється виключно в гривні на підставі рахунку, наданого Адвокатським об`єднання, протягом десяти днів після підписання рахунку (пункт 4 додаткової угоди).
Судом встановлено, на виконання умов договору 11 серпня 2020 року між сторонами було підписано акт № 4 приймання-передачі юридичних послуг до Договору №19.12.1 від 03 грудня 2019 року, щодо наданих послуг по справі 918/380/20, за яким загальна вартість наданих послуг становить 86 487 грн. 47 коп. (а.с. 175).
За наслідками підписаного акту № 4 приймання-передачі юридичних послуг, адвокатське об`єднання виставило для ТОВ "Сканія Україна" рахунок № 3 (а.с. 177).
Отже, відповідачем оплачено для адвокатського об`єднання 86 487 грн. 47 коп., що стверджується матеріалами справи.
Оцінюючи надані докази, суд зазначає наступне.
У даній справі позовна вимога є немайного характеру, щодо зобов`язання вчинення дій, також, судом враховано, що представниками відповідача були подані наступні документи: відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів, клопотання про долучення доказів.
Матеріалами справи стверджено, що по справі було здійснено п`ять судових засідань на яких був присутній представник позивача (самопредставництво), проте процесуальні документи готувалися та подавалися за підписом адвокатів Адвокатського об`єднання "ВБ ПАРТНЕРС".
Отже, на усіх судових засіданнях був присутній представник ТОВ "Сканія Україна" (самопредставництво), що свідчить про те, що адвокатське об`єднання виключно готувало документи по справі, однак не представляло інтересів ТОВ "Сканія Україна" у судових засіданнях, а тому адвокатське об`єднання не витрачало кошти та час на транспортування до міста Рівного у Господарський суд Рівненської області на засідання суду.
Також суд, приймає до уваги ті обставини, що справа № 918/380/20 не є складною, не має публічного інтересу, по своїй суті не є складною, підставою позову є угода про незалежну майстерню та її невиконання (зобов`язання виконати умови останньої).
Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявні в матеріалах справи Договір про надання правової допомоги з додатковою угодою, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання виконаних робіт, рахунок та платіжне доручення, які зазначалися вище - не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі за рахунок іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Адвокат та Клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, вправі погодити між собою розмір та вартість такої допомоги. Клієнт має право погодитись або не погодитися із запропонованими тарифами (вартістю послуг) зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору - клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.
Проте, інший учасник у справі, на якого просить Клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу - не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати усю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування суд має виходити з критерію розумності їх розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На переконання суду, розумним розміром судових витрат відповідача, враховуючи ту обставину, що останній здійснював самопредставництво, а адвокатське об`єднання виключно готувало документи по справі, який слід покласти до відшкодування за рахунок позивача, в даному випадку є сума 9 800 грн. 00 коп.
Суд наголошує, інші заявлені витрати на послуги адвоката є надмірно високими та становитимуть значний тягар для учасника справи, що суперечить принципу розподілу витрат.
За наведеного у сукупності, суд констатує, що витрати на правничу допомогу, які просить позивач відшкодувати за рахунок відповідача, не є співмірними, та не відповідають категорії та складності справи.
Заявлена відповідачем вимога, відповідно до ст. 129 ГПК України про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, в розмірі 9 800 грн. 00 коп. У задоволенні решти вимог - суд відмовляє.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 120, 123, 129, 178, 233, 238, 239, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сканія Україна" про розподіл судових витрат задоволити частково.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено 04.11.2020 року.
Суддя В. Г. Торчинюк
Віддруковано 3 примірники:
1 - до справи;