ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/3023/19

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/3023/19

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»,

м. Боярка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та

комунальних послуг, м. Київ

про стягнення 383 276 968,53 грн.

представники учасників справи:

від позивача: Мотлях О.О. - довіреність № 1-2056 від 28.12.2019, положення про

департамент судової роботи від 21.05.2019, посадова інструкція від

21.05.2019;

від відповідача: Вознюк Є.В. - адвокат, довіреність ДР-10-0120 від 02.01.2020;

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (надалі-відповідач) про стягнення 383 276 968,53 грн., з яких: 362 923 940,37 грн. заборгованості, 18 742 185,35 грн. пені та 1 610 842,81 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань з компенсації за добові небаланси за березень, квітень, травень та червень 2019 року, які на думку позивача мають бути сплачені відповідачем на підставі Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 за виставленими позивачем рахунками.

Ухвалою господарського суду від 10.12.2019 відкрито провадження у справі № 911/3023/19, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 10.01.2020.

26.12.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив вих. № 2412/12 від 24.12.2019 (вх. № суду 25678/19) на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Так, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що перелік послуг, які надаються замовнику, в укладеному між сторонами договорі є вичерпним і, що відповідачем послуги балансування і врегулювання небалансів не заявлялись; балансування газу є окремою від транспортування послугою та не є складовою послуги транспортування; у зв`язку із відсутністю між сторонами договору, який регулює добові небаланси та відсутність згоди на придбання природного газу у оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу, у відповідача відсутній обов`язок щодо його оплати; надані позивачем акти врегулювання щодобових небалансів не можуть вважатись належними доказами, на підставі яких можливо встановити наявність або відсутність обставин, на які посилається позивач, оскільки вони є односторонніми та підписаними лише з боку позивача.

10.01.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь(вх. № суду 533/20), на відзив, в якій позивач заперечуючи проти доводів відповідача зазначав про те, що добові небаланси виникли внаслідок безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи у відповідні періоди природного газу для покриття його власних виробничо-технологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи, у зв`язку з чим у відповідача виникли зобов`язання передбачені п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, вимоги якого є обов`язковими для відповідача в силу п. 2.6 договору; відповідач прийнявши від позивача послуги, погодив порядок визначення обсягу добового небалансу та порядку визначення плати за добовий небаланс.

Ухвалою суду від 10.01.2020 підготовче засідання у справі № 911/3023/19 було відкладено на 29.01.2020.

27.01.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові пояснення вих. № 2401/01 від 24.01.2020 (вх. № суду 1797/20), в яких останній підтримуючи заперечення наведені у відзиві також вказував на те, що для розрахунку добового балансу та добового небалансу на інформаційній платформі Оператор ГРМ використовує інформацію, що не відповідає значенням обсягу газу, які були завантаженні операторами ГРМ і в даному випадку є порушенням вимог п. 2 глави 4 розділу ХІІ Кодексу ГРМ; інформація отримана згідно з абз. 4 п. 4 глави 6 розділу ХІІ Кодексу ГТС повинна використовуватись лише для проведення попередньої щодобової алокації та не повинна використовуватись для визначення попереднього обсягу добового небалансу; відсутність у відповідача виникнення негативних добових небалансів.

В підготовчому засіданні 29.01.2020 судом оголошено перерву до 17.02.2020.

31.01.2020 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання від 24.01.2020 (вх. № суду 2325/20), підтримане представником в судовому засіданні 17.02.2020, про залучення до участі у справі і якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національну комісію, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. В обґрунтування свого клопотання, позивач вказував на те, що НКРЕКП є регулятором ціноутворення на природний газ, а також здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідач заперечував проти клопотання позивача щодо залучення до справи в якості третьої особи - Національну комісію, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, надавши через канцелярію суду відповідні заперечення від 05.02.2020 (вх. № суду 3518/20 від 14.02.2020).

Ухвалою суду від 17.02.2020 продовжений строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання у справі № 911/3023/19 відкладено на 11.03.2020, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національну комісію, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

11.03.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові пояснення вих. № 1003/03 від 10.03.2020 (вх. № суду 5356/20).

В підготовчому засіданні 11.03.2020 у справі № 911/3023/19 судом оголошено перерву на 30.03.2020.

Однак, судові засідання, призначені на 30.03.2020, у тому числі судове засідання з розгляду справи № 911/3023/19, господарським судом Київської області у складі судді Христенко О.О. не проводились з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» № 211 від 11.03.2020, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України № 9/рс-186/20 від 16.03.2020.

Ухвалою суду від 27.04.2020 судове засідання з розгляду справи № 911/3023/19 призначене у підготовчому засіданні на 25.05.2020.

22.05.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення (вх. № суду 9892/20), в яких останній, поміж іншого, вказує на те, що суб`єкти ринку природного газу, уклавши з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу та визначивши згідно з додатком № 1 до Кодексу ГТС, який є невід`ємною частиною договору, уповноважених осіб, які будуть мати доступ до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу, вчинили правочин, який є підставою для виникнення відповідних цивільних прав та обов`язків у сфері транспортування природного газу за наслідком вчинення такими уповноваженими особами користувача платформи дій, спрямованих на замовлення, надання та супроводження послуг транспортування природного газу, в т.ч. в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також інших дій передбачених Кодексом ГТС; у випадку наявності у оператора газорозподільної системи щодобових негативних небалансів, до нього застосовується плата за добовий небаланс та у нього виникає обов`язок з оплати таких щодобових небалансів.

Ухвалою суду від 25.05.2020 закрито підготовче провадження у справі № 911/3023/19, справу призначено до розгляду по суті на 17.06.2020.

17.06.2020 через канцелярію суду від третьої особи - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надійшли письмові пояснення вих. № 1235/15-20 від 11.06.2020 (вх. № суду 12064/20), в яких останній просив суд здійснювати розгляд справи з урахуванням наданих пояснень та без участі повноважного представника третьої особи. Водночас, третьою особою було зазначено, що у зв`язку із письмовою заявою АТ «Укртрансгаз» про здійснення заходу державного контролю та на підставі постанови НКРЕКП від 05.02.2019 за № 161 «Про проведення позапланової перевірки АТ «Укртрансгаз», у період з 08.04.2019 по 19.04.2019 було проведено позапланову перевірку дотримання АТ «Укртрансгаз» виконання вимог постанови НКРЕКП від 27.07.2018 за № 788 «Про накладення штрафу на АТ «Укртрансгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу» (із змінами) у частині забезпечення функціонування Інформаційної платформи Оператора газотранспортної системи у відповідності до вимог Кодексу ГТС.

Так, за результатами проведення позапланової перевірки було встановлено: «особистий кабінет оператора ГРМ в Інформаційній платформі не містить вкладку «Створити номінацію», що не дає можливості Оператору ГРМ подати номінацію у разі закупівлі природного газу для власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у власника природного газу у віртуальній торговій точці, що не відповідає вимогам абз. 1 п. 2 гл. 3 розділу IV Кодексу ГТМ, а саме інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладенням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у т.ч. для подання номінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансові гарантії), а також інших дій, передбачених Кодексом».

В судових засіданнях 17.06.2020 та 05.08.2020 судом оголошувалась перерва до 05.08.2020 та 02.09.2020 відповідно.

В судових засіданнях представником позивача підтримані позовні вимоги в повному обсязі вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав викладених у позові та відповіді на відзив; представник відповідача заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариство «Укртрансгаз» (змінено найменування на Акціонерне товариство «Укртрансгаз») (оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (змінено найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз») (замовник) було укладено Договір транспортування природного газу № (надалі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

В пункті 2.2 договору зазначено, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених договором.

Пунктом 2.3 договору визначені послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (п. 2.4 договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.5 договору).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 договору).

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.8 договору).

В пункті 3.2 договору зазначено, що оператор має право стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Разом з тим, пунктом 4.1 договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, зазначеними в цьому договорі; здійснювати додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п. 5.1 договору).

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п. 5.4 договору).

На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі -ЗВТ) (п. 5.5 договору).

Разом з тим пунктом 9.1 договору передбачено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою визначеною в п. 9.2 договору.

Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на веб-сайті (п. 9.3 договору).

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 договору).

Пунктом 17.3 договору передбачено, що у разі внесення та затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього Договору.

29.11.2017 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (змінено найменування на Акціонерне товариство «Укртрансгаз») (оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (змінено найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (замовник) було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, в якій пункт 9.4 розділу IX викладено в наступній редакції:

« 9.4. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.».

Так, позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень, квітень, травень, червень 2019 року виявив наявність у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за березень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 9 608 900,29 м. куб. на загальну вартість 92 721 890,49 грн.;

- за квітень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 12 874 016,00 м. куб. на загальну вартість 112 762 630,70 грн.;

- за травень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 14 455 224,00 м. куб. на загальну вартість 118 857 848,05 грн.;

- за червень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 4 447 718,17 м. куб. на загальну вартість 38 581 571,13 грн.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, позивач надав підписані одноособово позивачем акти врегулювання щодобових небалансів № 03-2019- за березень 2019 року, № 04-2019- за квітень 2019 року, № 05-2019- за травень 2019 року, № 06-2019- за червень 2019 року та коригуючий акт № 03-2019--05 за березень 2019 року до акту № 03-2019- за березень 2019 року, довідку №1 про добові небаланси Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат оператора газорозподільної системи за березень, квітень, травень та червень 2019 року, довідку № 2 про добові небаланси Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», що виникли внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газорозподільної системи за березень 2019 року, довідку № 3 про добові небаланси Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» за березень, квітень, травень, червень 2019 року, реєстри завантаження файлів до Інформаційної платформи.

Позивач надав копії рахунків від 31.03.2019 № 03-2019- про оплату добових небалансів за березень 2019 року на суму 98 895 045,43 грн.; від 30.04.2019 № 04-2019- про оплату добових небалансів за квітень 2019 року на суму 112 762 630,70 грн.; від 31.05.2019 № 05-2019- про оплату добових небалансів за травень 2019 року на суму 118 857 848,05 грн.; від 30.06.2019 № 06-2019- про оплату добових небалансів за червень 2019 року на суму 38 581 571,13 грн.

У довідках про добові небаланси за відповідні місяці на зазначені суми вказано, що доказами, які підтверджують наявність обсягів, використаних оператором ГРМ є технічні акти приймання-передачі природного газу та реєстр завантаження файлів до інформаційної платформи.

В підтвердження своєї позиції позивач надав роздруківки з Інформаційної платформи - електронної платформи в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується позивачем, як оператором газотранспортної системи та яка передбачена у Кодексі ГТС, та диск з відповідними документами, які підписані електронним цифровим підписом з даними з цієї ж Інформаційної платформи, за якою ведеться електронний облік транспортування природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В ч. 1 ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до постанови НКРЕКП № 2497 від 30.09.2015 є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2015 між позивачем та відповідачем було укладено Договір транспортування природного газу № у відповідності до типової форми договору транспортування природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497.

Зазначеним договором встановлено, що додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. Зазначено, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Доказів укладення додатків 1, 2 та 3 до договору транспортування природного газу № 151200723 від 17.12.2015 до суду не надано.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Цивільного кодксу України та Господарського кодексу України.

Пунктами 7, 45 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

В силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Функціонування газотранспортної системи України регламентується Кодексом газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493. Кодекс також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Відповідно до п. 2 глави 1 розділу ІV Кодексу газотранспортної системи правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством / оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497.

Згідно п. 1 глави 1 розділу VІІІ Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.

Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Відповідно до п. 4 глави 3 розділу І Кодексу газотранспортної системи експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно абзацу 36 п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи визначено, що:

алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу;

базова ціна газу - ціна природного газу, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю, транспортування та зберігання природного газу;

балансування - системи діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;

місце приєднання (точка приєднання) - запроектована або існуюча межа балансової належності об`єктів замовника приєднання;

місячна номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

розподіл потужності - частина договору транспортування, яка визначає порядок та умови надання і реалізації права на користування договірною потужністю, яке надається замовнику транспортування у визначеній точці входу або точці виходу.

Частиною 1 ст. 23 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що оператор газотранспортної системи є юридичною особою, яка не є складовою вертикально інтегрованої організації і здійснює свою господарську діяльність незалежно від діяльності з видобутку, розподілу, постачання природного газу, діяльності оптових продавців. Оператор газотранспортної системи не може провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

З часу укладення договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № , на який посилається позивач, змінилося законодавство, яке регулює відносини між позивачем (оператор ГТС) та відповідачем (оператор ГРМ).

Постановою НКРЕКП "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років" від 27.12.2017 № 1437 було внесено міни в Кодекс газотранспортної системи та відбулося запровадження добового балансування на ринку природного газу України. Перехід на добове балансування передбачає, що взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС. Пунктом 11 вказаної постанови НКРЕКП від 27.12.2017 №1437 передбачено обов`язок оператора газотранспортної системи (позивача) з 01 серпня 2018 року надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими цією постановою. В даній редакції типового договору передбачений, в тому числі порядок оплати добових небалансів.

Доказів укладення договору транспортування природного газу в новій редакції (після внесення змін в законодавство) до суду не надано.

Положеннями глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС Кодекс ГТС передбачено, що плату за добові небаланси може вносити і Оператор ГТС і Замовник (залежно від того обсяг небалансу є позитивним чи негативним).

Договір передбачає плату за послугу балансування (місячний небаланс), яку вносить лише Замовник (п. 9.1 Договору).

Відповідно до п. 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Однак, як встановлено та зазначено вище, між сторонами відсутній договір, який би передбачав врегулювання добових небалансів та відсутня згода на придбання природного газу в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу.

Позивач не надав жодних первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій кожної доби (на періоді в добу, оскільки відповідно до п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС "період балансування" - газова доба (D)).

Суд зауважує, що додані односторонні акти врегулювання добових небалансів за газовий місяць не містять відомостей про джерела внесення в них інформації. Так само як і коригуючі акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць - ці акти не містять пояснень чому відбулися коригування, тим самим - ставлять під сумнів достовірність інформації, зазначеної в основних актах.

Про відсутність у позивача права складати односторонні коригуючі акти про надані послуги зазначено у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 927/276/18, від 10.04.2019 у справі № 924/447/18, від 12.06.2019 у справі № 920/344/18, від 09.10.2019 у справі № 922/1382/18.

Двосторонні акти приймання-передачі природного газу, як і інші документи складені АТ "Київоблгаз" і долучені до позову складалися на виконання вимог п. 5 глави 1 розділу XII Кодексу ГРМ (порядок документального оформлення приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до ГРМ між Оператором ГТС та Оператором ГРМ) та не мають відношення до послуг з добового балансування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Положеннями ч.ч. 1, 2, 3 ст. 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Так, при укладанні договору транспортування природного газу сторони визначили, що предметом відповідного договору є: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Такі послуги надаються оператором на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

В свою чергу п. 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи в редакції від 28.04.2017 встановлено, що алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці.

З огляду на вищевикладене, з 28.04.2017 обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи було покладено на Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

Відсутність Додатку 3 вказує на неузгодженість сторонами при підписанні Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 переліку комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу та їх характеристик: назв ПППГ (ГРС, ПВВГ), місця встановлення та типу ВОГ (до/після вузла редукування), Pmax абсолютного (МПа), максимальної витрати (об`єму) газу комерційним вузлом обліку за добу за стандартних умов, реквізитів Акта розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін (№, дата), як це передбачено Додатками до типового договору.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами договору, який би регулював відносини щодо врегулювання добових небалансів.

Складені позивачем односторонні акти врегулювання щодобових небалансів не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу.

Правові висновки щодо обов`язковості документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 916/2090/16.

Дії позивача при складанні односторонніх актів врегулювання щодобових небалансів (коригуючих актів), розрахунків та рахунків, в яких визначено вартість послуг балансування, свідчать про порушення позивачем порядку надання послуг балансування, всіх допустимих термінів та строків передбачених умовами договору та нормами Кодексу ГТС, правил балансування визначених Законом України «Про ринок природного газу», відсутність обґрунтування реальних витрат, що в свою чергу унеможливило своєчасного самостійного врегулювання небалансу відповідачем.

Таким чином, проаналізувавши наявні докази в матеріалах справи суд вважає за неможливе перевірити, який саме обсяг газу позивач облікував в системі, який, на думку останнього, відповідач використав за період з березня по червень 2019 року, в тому числі безпідставно відібраного відповідачем з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами.

Позивач зазначає про функціонування інформаційної платформи та беззаперечність інформації, наданої з її ресурсів.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення вих. № 1235/15-20 від 11.06.2020 (вх. № суду 12064/20 від 17.06.2020) третьої особи - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в яких третя особа зазначила, що на підставі постанови НКРЕКП «Про проведення позапланової перевірки АТ «Укртрансгаз» від 05.02.2019 № 161, у період з 08.04.2019 по 19.04.2019 було проведено позапланову перевірку дотримання АТ «Укртрансгаз» виконання вимог постанови НКРЕКП «Про накладення штрафу на АТ «Укртрансгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу» від 27.07.2018 № 788 (зі змінами) у частині забезпечення функціонування Інформаційної платформи оператора газотранспортної системи у відповідності до вимог Кодексу ГТС.

Результати перевірки НКРЕКП АТ «Укртрансгаз» оформлені актом від 19.04.2019 № 161 (копія наявна в матеріалах справи). В акті встановлено, що особистий кабінет Оператора ГРМ в інформаційній платформі не містить вкладку "Створити номінацію", що не дає можливості оператору ГРМ подати номінацію у разі закупівлі природного газу для власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у власника природного газу у віртуальній торговій точці, що не відповідає вимогам абзацу першого пункту 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГTC, а саме інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом". У зв`язку із зазначеним НКРЕКП було прийнято постанову НКРЕКП "Про здійснення заходів державного регулювання до AT "Укртрансгаз" № 664 від 26.04.2019 відповідно до положень якої AT "Укртрансгаз" мало до 20.05.2019 привести свої дії у відповідність до вимог Кодексу ГТС.

Наведені обставини свідчать про те, що Інформаційна платформа Оператора ГТС на якій учасники ринку мали б вчиняти добові балансуючі дії в період до 20.05.2019 року не виконувала своїх функцій належним чином по відношенню до Оператора ГРМ. Тому в Оператора ГТС в цей період не було передбаченого законодавством інструменту для вчинення добових балансуючих дій по відношенню до Оператора ГРМ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про стягнення 383 276 968,53 грн. відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 03.11.2020.

Суддя О.О. Христенко