ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1518/20

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма Моторс" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Старотроїцька, буд. 42)

до Комунального підприємства "Міськсвітло" (07700, Київська обл., Яготинський р-н, м. Яготин, вул. Розумовського, буд. 5)

про стягнення 1386,31 грн. заборгованості згідно договору № 1423 від 27.11.2018 р. та акту виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., у тому числі - 1229,47 грн. основного боргу, 89,84 грн. інфляційних втрат та 67,00 грн. 3% річних,

секретар судового засідання: Павлюк В.Г.

від позивача: Грушовець А.С. (ордер АІ № 1001464 від 12.05.2020 р.);

від відповідача: Білаш В.М. (наказ № 1 від 01.02.1995 р.).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арма Моторс" (далі - ТОВ "Арма Моторс", позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Міськсвітло" (далі - КП "Міськсвітло", відповідач) про стягнення 1372,61 грн. заборгованості згідно акту виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., у тому числі - 1229,47 грн. основного боргу, 89,84 грн. інфляційних втрат та 53,30 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати наданих позивачем послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля відповідача, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 1372,61 грн. заборгованості згідно акту виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., у тому числі - 1229,47 грн. основного боргу, 89,84 грн. інфляційних втрат та 53,30 грн. 3% річних, а також судовий збір та витрати на правову допомогу.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену позивачем у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Арма Моторс" позовною заявою до Комунального підприємства "Міськсвітло" про стягнення 1372,61 грн. заборгованості згідно акту виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., у тому числі - 1229,47 грн. основного боргу, 89,84 грн. інфляційних втрат та 53,30 грн. 3% річних, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.06.2020 р. було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Слід зазначити, що згідно з пунктом 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 30.03.2020 р.) було передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

18.06.2020 р. Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 р.

Вказаним законом внесено зміни до п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, та встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 731-IX, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

03.07.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло пояснення № 02-21/30 від 01.07.2020 р. (вх. № 13574/20 від 03.07.2020 р.), за змістом якого відповідач зазначає, що 27.11.2018 р. між останнім та ТОВ "Арма Моторс" був укладений договір № 1423 технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу, загальна ціна якого складає 5290,30 грн. Як вказує відповідач, 30.11.2018 р. за ремонт автомобіля Renault Kango НОМЕР_2 ним було сплачено на користь позивача кошти в сумі 5290,30 грн. згідно акту виконаних робіт № ARM 0029274 від 27.11.2018 р., який був підписаний та скріплений печатками сторін.

Поряд з цим, КП "Міськсвітло", посилаючись на п. 5.1 договору № 1423 від 27.11.2018 р., вказує, що ТОВ "Арма Моторс" надає гарантії на виконані товариством роботи протягом 20 днів з дня підписання акту виконаних робіт. Однак, як стверджує відповідач, в день отримання автомобіля з ремонту знову була виявлена несправність, та, відповідно, його було повернуто позивачеві. КП "Міськсвітло" наголошує, що 03.12.2018 р., не порушуючи гарантійних термінів експлуатації, підприємство знову повернуло автомобіль з тією ж несправністю до ТОВ "Арма Моторс".

Як зазначає відповідач, на момент отримання автомобіля, а саме - 14.12.2018 р. та до квітня 2020 року жодних актів виконаних робіт та актів звірки від позивача КП "Міськсвітло" не отримувало, при цьому, разом з даною позовною заявою позивачем було надано копію акту виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. із сумнівним, на думку відповідача, підписом механіка та з відсутністю відбитку печатки підприємства.

Також відповідач стверджує, що підпис на вказаному акті № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. не є тотожним підпису механіка ОСОБА_1., який міститься у довіреності № 15 від 03.12.2018 р., виданій останньому.

З огляду на викладене, у зв`язку з відсутністю виконання відповідних робіт та відсутністю оригіналу акта виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., відповідач просить суд відмовити у задоволенні даного позову.

Враховуючи наведені відповідачем обставини, беручи до уваги предмет доказування у даній справі (обсяг та характер доказів у справі), з метою всебічного, об`єктивного та правильного вирішення спору, судом відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України було постановлено ухвалу від 16.07.2020 р. про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Окрім того, вказаною ухвалою було зобов`язано сторін надати суду для огляду оригінали акта виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. та довіреності № 15 від 03.12.2018 р., виданої механіку ОСОБА_1.

У судовому засіданні 13.08.2020 р. представник позивача підтримувала позовні вимоги у повному обсязі, а також, на виконання ухвали суду від 16.07.2020 р., надала для огляду оригінали акта виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. та довіреності № 15 від 03.12.2018 р., виданої КП "Міськсвітло" механіку ОСОБА_1.; керівник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у поясненні № 02-21/30 від 01.07.2020 р. (вх. № 13574/20 від 03.07.2020 р.).

Судове засідання з розгляду справи відкладалося.

28.08.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло пояснення № 02-21/33 від 27.08.2020 р. (вх. № 18121/20 від 28.08.2020 р.), яке за змістом аналогічне викладеному в поясненні № 02-21-30 від 01.07.2020 р. (вх. № 13574/20 від 03.07.2020 р.). Окрім того, відповідач зазначає, що підприємство фінансується з бюджету, тому оплата за виконані роботи проводиться через установу Держказначейства тільки згідно договору № 1423 та акту виконаних робіт, оформлених належним чином і скріплених печатками обох сторін.

07.09.2020 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь б/н, б/д (вх. № 18908/20 від 07.09.2020 р.) на відзив, за змістом якої позивач просить стягнути з Комунального підприємства Яготинської міської ради "Міськсвітло" заборгованість за актом виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., та зазначає, що твердження відповідача щодо загальної суми, вказаної у договорі ТОтРТ3 № 1423 від 27.11.2018 р., не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п. 2.2 договору № 1423 від 27.11.2018 р. ціна договору складається із сум вартості кожного замовлення на послуги технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, а виправлення, зроблені відповідачем «від руки» у договорі № 1423, не можуть братися до уваги, оскільки такі виправлення відсутні у договорі позивача та останнім не погоджувалися. Окрім того, відповідачем внесено правку рукописним записом в пункт 6.1, де додано, що договір діє до 31.12.2018 р., що також не відповідає дійсності та є підробленням документу.

30.09.2020 р. до господарського суду Київської області від ТОВ "Арма Моторс" надійшла заява б/н, б/д (вх. № 20966/20 від 30.09.2020 р.) про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вважає за необхідне уточнити позовні вимоги, зазначивши, що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору АСС № 1423 від 27.11.2018 р. в частині розрахунків за надані позивачем послуги з ремонту автомобіля, зокрема, за актом виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., у зв`язку з чим ТОВ «Арма Моторс» просить суд стягнути з КП Яготинської міської ради «Міськсвітло» заборгованість за вказаним договором та актом виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., що становить 1229,47 грн., пеню в сумі 220,51 грн., втрати від інфляції в сумі 89,84 грн., 3% річних в сумі 67,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

При цьому, слід зазначити, що приписами ГПК України, зокрема, статтею 46 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

У поданій позивачем заяві про уточнення позовних вимог йдеться не лише про зміну розміру позовних вимог - зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога про стягнення основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних, а й про заявлення додаткової вимоги про стягнення 220,51 грн. пені, що протирічить приписам ст. 46 ГПК.

Відтак, заява позивача про уточнення позовних вимог приймається судом в частині, і розгляд справи здійснюється в наступній редакції позовних вимог (з урахуванням частини вимог заяви позивача б/н, б/д (вх. № 20966/20 від 30.09.2020 р.)), а саме - про стягнення з відповідача 1229,47 грн. основного боргу, 89,84 грн. інфляційних втрат, 67,00 грн. 3% річних, а також 2102,00 грн. судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

08.10.2020 р. до господарського суду Київської області від КП Яготинської міської ради «Міськсвітло» надійшли пояснення № 02-21/36 від 06.10.2020 р., відповідно до яких відповідач зазначав, що у відповіді на відзив ТОВ «Арма Моторс» вказує, що акт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. підписаний механіком та скріплений печаткою КП «Міськсвітло», однак на даний час акту виконаних робіт скріпленого печатками, на який вказує ТОВ «Арма Моторс», підприємству КП «Міськсвітло» не пред`явлено. При цьому, в довіреності № 15 від 03.12.2018 р. вказаний рахунок № VSK004869 від 27.11.2018 р. на суму 5290,30 грн., який було оплачено відповідачем, у зв`язку з чим КП Яготинської міської ради «Міськсвітло» просить суд відхилити позовну заяву ТОВ «Арма Моторс» про стягнення заборгованості з КП «Міськсвітло», як не обґрунтовану.

У судовому засіданні 19.10.2020 р. представник позивача підтримувала позовні вимоги у повному обсязі; представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

У судовому засіданні 19.10.2020 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

27 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Арма Моторс" (виконавець) та Комунальним підприємством "Міськсвітло" (замовник) було укладено договір № 1423 технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з технічного обслуговування та ремонту ТЗ чи їх складових частин (послуги), а замовник бере на себе зобов`язання прийняти та оплатити послуги, надані за цим договором, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що вартість послуги погоджується сторонами щодо кожного виду робіт і вказується в замовленнях, які є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності з п. 2.1 договору вартість робіт, запасних частин та витратних матеріалів визначається виконавцем на момент формування замовлення на послуги та вказується в рахунку-фактурі, який формує виконавець на підставі цього замовлення.

Ціна договору складається із сум вартості кожного замовлення на послуги (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 2.3 договору замовник сплачує виконавцеві повну вартість наданих послуг та використаних запасних частин протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт, якщо інше не погоджено сторонами. Оплата замовлених запасних частин здійснюється на умовах попередньої оплати.

Умовами п. 2.5 договору встановлено, що послуги вважаються наданими з моменту підписання сторонами (уповноваженими представниками сторін) акту виконаних робіт, якщо інше не погоджено цим договором.

Відповідно до п. 3.2 договору виконавець зобов`язаний перед формуванням замовлення надати замовнику (або його повноважний представнику на підставі довіреності) необхідну інформацію щодо вартості робіт, запасних частин та матеріалів, а також строків виконання робіт.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що виконавець має право у разі виявлення необхідності виконання додаткових робіт призупинити надання послуг до прийняття із замовником узгодженого рішення, у тих випадках, коли такі роботи виявленні після формування замовлення та впливають на ресурс встановлених запчастин в процесі ремонту, в тому числі тих, що обслуговувалися й впливають на подальшу безпечну експлуатацію ТЗ. Повідомлення здійснюється шляхом направлення листа засобами електронного зв`язку на адресу вказану замовником під час формування замовлення засобами телефонного зв`язку.

У відповідності з п. 3.5 договору неотримання від замовника у зазначений у цьому п. 4.2 договору строк повідомлення про погодження проведення додаткових робіт, або відмови від них, розцінюється за умовами цього договору як відмова замовника від їх проведення.

Згідно з п. 4.6 договору при виявленні недоліків щодо якості та об`єму робіт замовник повинен зазначити про такі в акті виконаних робіт. Якщо замовником було підписано акт виконаних робіт без внесення в нього зауважень щодо комплектності та стану ТЗ, виконавець є таким, що надав послуги у відповідності до замовлення та умов договору.

Відповідно до п. 5.1 договору умови гарантії виконавця базуються на умовах гарантії, наданої виробником та ДСТУ-2322-93: 20 календарних днів з дати підписання акту виконаних робіт або не більше 1500 км. пробігу в залежності від того, що наступить раніше - на регулювальні роботи.

Цей договір вступає в силу і є обов`язковим з дати його підписання сторонами та діє 12 місяців з моменту його підписання (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.7 договору будь-які доповнення та зміни в цей договір вносяться в письмовій формі і підписуються уповноваженими представниками сторін.

Як стверджує позивач, на виконання умов договору, згідно з актом виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. ТОВ «Арма Моторс» було надано відповідачу послуги з обслуговування автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 на загальну суму 1229,47 грн. Вищезазначений акт виконаних робіт було підписано механіком КП «Міськсвітло» ОСОБА_1 на підставі виданої підприємством довіреності № 15 від 03.12.2018 р.

Позивачем, за його твердженням, взяті на себе зобов`язання було виконано в повному обсязі, оскільки жодних зауважень щодо якості та об`єму виконаних робіт ТОВ «Арма Моторс» від відповідача не надходило, відповідачем роботи були прийняті, проте їх вартість не сплачена.

17.04.2020 р. ТОВ «Арма Моторс» було направлено на адресу КП «Міськсвітло» лист № 1604/1 від 16.04.2020 р., відповідно до якого позивач зазначав, що у грудні 2018 року ТОВ «Арма Моторс» було надано послуги з ремонту транспортного засобу - автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , який належить КП «Міськсвітло», що підтверджується актом виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. на суму 1229,47 грн., проте надані послуги оплачено не було, у зв`язку з чим позивач просив відповідача сплатити протягом 3-х днів з моменту отримання даної претензії на користь ТОВ «Арма Моторс» 1229,47 грн.

Відповідь на претензію отримано не було, заборгованість не сплачено.

Отже, оскільки КП «Міськсвітло» не було сплачено виконавцеві кошти за договором № 1423 технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу від 27.11.2018 р. та актом № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., ТОВ «Арма Моторс» і звернулося з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи правову природу укладеного договору, дослідивши права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини надання послуг та підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ст. 854 ЦК України).

У відповідності з п. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п. 1 ст. 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що уповноваженим представником КП "Міськсвітло" 27.11.2018 р. було підписано акт виконаних позивачем робіт № ARM 0029274 на суму 5290,30 грн., яка була оплачена відповідачем, однак 03.12.2018 р. при отриманні автомобіля було встановлено ту саму несправність, у зв`язку з чим автомобіль залишився у позивача, що підтверджується тим, що в підписаному акті від 27.11.2018 р. та наданому позивачем акті від 03.12.2018 р. зазначено один і той же пробіг автомобіля. З моменту отримання автомобіля безпосередньо керівником відповідача, а саме - 14.12.2018 р., та до квітня 2020 року жодних актів виконаних робіт та актів звірки від позивача КП "Міськсвітло" не отримувало, а підпис на акті № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., на переконання відповідача, не є тотожним підпису механіка ОСОБА_1., який міститься у довіреності № 15 від 03.12.2018 р., виданій останньому. У зв`язку з відсутністю виконання відповідних робіт та відсутністю оригіналу акта виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., відповідач просив суд відмовити у задоволенні даного позову.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Судом встановлено, що на виконання укладеного між сторонами договору № 1423 від 27.11.2018 р., 27.11.2018 р. КП «Міськсвітло» та ТОВ «Арма Моторс» було підписано акт виконаних робіт № ARM 0029274 на суму 5290,30 грн.

30.11.2018 р. за ремонт автомобіля Renault Kango НОМЕР_2 КП «Міськсвітло» було сплачено на користь позивача кошти в сумі 5290,30 грн. (платіжне доручення № 218 від 29.11.2018 р.) згідно акту виконаних робіт № ARM 0029274 від 27.11.2018 р., який був підписаний уповноваженими представниками та скріплений печатками сторін.

Окрім того, матеріали даної справи містять копію акту виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. на суму 1229,47 грн., підписаного зі сторони КП «Міськсвітло» невідомою особою (відсутнє прізвище та ініціали), на якому відсутній відтиск печатки підприємства. Оригінал вказаного акту було оглянуто судом.

Позивач вказував, що з боку відповідача акт від 03.12.2018 р. підписаний механіком ОСОБА_1 на підставі довіреності від 03.12.2018 р., виданої КП «Міськсвітло».

При цьому, матеріали справи містять копію довіреності № 15 від 03.12.2018 р., видану КП «Міськсвітло» на ім`я механіка ОСОБА_1 на отримання від ТОВ «Арма Моторс» цінностей за рах. № VSK0048269 від 27.11.2018 р. (оригінал оглянуто судом).

Як з`ясовано судом, ТОВ «Арма Моторс» було виставлено КП «Міськсвітло» рахунок № VSK0048269 від 27.11.2018 р. (згідно документу «замовлення-наряд № ARM 0029274 від 21.11.2018 р.») на суму 5290,30 грн., а також рахунок № VSK0049056 від 03.12.2018 р. (згідно документу «замовлення-наряд № ARM 0029771 від 27.11.2018 р.») на суму 1229,47 грн.

Однак, до справи не надано ані документу «замовлення-наряд № ARM 0029274 від 21.11.2018 р.», ані документу «замовлення-наряд № ARM 0029771 від 27.11.2018 р.».

Водночас, суд звертає увагу, що за довіреністю № 15 від 03.12.2018 р. КП «Міськсвітло» уповноважило механіка ОСОБА_1 на отримання від ТОВ «Арма Моторс» цінностей за рах. № VSK0048269 від 27.11.2018 р. (тобто на суму 5290,30 грн.).

Довіреності відповідача на отримання від ТОВ «Арма Моторс» цінностей згідно рахунку № VSK0049056 від 03.12.2018 р., який є одностороннім документом позивача, матеріали справи не містять.

Як зазначалось вище, умовами п. 2.5 договору встановлено, що послуги вважаються наданими з моменту підписання сторонами (уповноваженими представниками сторін) акту виконаних робіт, якщо інше не погоджено цим договором.

До матеріалів справи не додано жодних документів, якими відповідач уповноважував би будь-яку особу на замовлення робіт (послуг), прийняття робіт (послуг) та підписання акту про прийняття робіт (послуг) на суму 1229,47 грн.

Поряд з цим, факт виконання робіт (надання послуг) на зазначену вище суму, яку заявлено до стягнення у даній справі, відповідач заперечує.

Суд відзначає, що за приписами ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації, власника, на їх проведення.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

З огляду на викладене, всі господарські операції повинні підтверджуватися первинними документами. До таких документів, зокрема, належать: видаткова та податкова накладні, рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна, акт виконаних робіт або акт приймання виконаних робіт, банківські виписки, платіжні доручення, оборотно-сальдові відомості, касові ордери (прибутковий та видатковий), бухгалтерська довідка.

Отже, документальним підтвердженням виконання сторонами умов договору є належним чином оформлені первинні документи.

За своєю правовою природою акт виконаних робіт є первинним документом, оскільки підтверджує факти підприємницької діяльності, що впливають на стан майна, містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Відповідно, до оформлення акту виконаних робіт застосовуються вимоги, встановлені діючим законодавством.

З урахуванням зазначеного, суд констатує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання робіт (надання послуг) за актом виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. на суму 1229,47 грн. та прийняття їх зі сторони замовника уповноваженою на це особою, оскільки матеріали справи не містять замовлення-наряду на суму 1229,47 грн., не містять довіреності, якою б КП «Міськсвітло» уповноважувало свого представника на отримання матеріальних цінностей згідно рахунку № VSK0049056 від 03.12.2018 р. на суму 1229,47 грн., а сам акт виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р. не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документу, як прізвище та ініціали особи, яка його підписала, посади та відбитку печатки підприємства відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги товариства є недоведеними та необґрунтованими.

При цьому, суд відзначає, що роботи, за які позивач просить суд стягнути кошти з відповідача, не належать за змістом укладеного договору ні до додаткових робіт, оскільки за приписами п. 3.5 договору замовник повинен погодити такі роботи (матеріали справи такого погодження не містять), ні до гарантійних робіт, оскільки це заперечує сам позивач.

Поряд з цим, суд відхиляє посилання відповідача на ту обставину, що сторонами було визначено ціну договору в розмірі 5290,30 грн., оскільки вказана сума була внесена у його примірник договору рукописним способом і не відповідає примірнику оригіналу договору, наданого позивачем (підписаного та скріпленого печатками сторін), в той час як за умовами згадуваного вище п. 6.7 договору будь-які доповнення та зміни в цей договір вносяться в письмовій формі і підписуються уповноваженими представниками сторін.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1229,47 грн. основного боргу задоволенню не підлягають.

Позивачем також було заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, в задоволенні якої судом відмовлено, суд дійшов висновку, що похідні вимоги про стягнення з відповідача 67,00 грн. 3% відсотків річних та 89,84 грн. інфляційних втрат також задоволенню не підлягають.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи документів та доводів учасників процесу була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем у даній справі, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма Моторс" до Комунального підприємства "Міськсвітло" про стягнення 1386,31 грн. заборгованості згідно договору № 1423 від 27.11.2018 р. та акту виконаних робіт № ARM 0029771 від 03.12.2018 р., у тому числі - 1229,47 грн. основного боргу, 89,84 грн. інфляційних втрат та 67,00 грн. 3% річних, відмовити повністю.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29.10.2020 р.

Суддя В.М. Бабкіна