ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року Справа № 918/290/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 07 липня 2020 року в справі №918/290/20 (суддя - Торчинюк В.Г.)

час та місце ухвалення: 7 липня 2020 року; м. Рівне, вул. Набережна, 26-А; повний текст рішення складено 13 липня 2020 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліспромсервіс ЛТД"

про стягнення заборгованості в сумі 307 587 грн 28 коп.

за участю представників сторін:

від Позивача - не з`явився;

від Відповідача - Михайлов В.О..

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» (надалі - Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліспромсервіс ЛТД» (надалі - Відповідач) про стягнення штрафу за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу №9008-ВЦ від 28 грудня 2018 року в сумі 307587 грн 28 коп..

Позовні вимоги вмотивовані тим, що між Позивачем та Відповідачем було укладено договір на постачання електричної енергії Відповідачу, за яким Позивач зобов`язався продавати Відповідачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Відповідача, а Відповідач, у свою чергу, оплатити вартість енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами цього договору. Відповідач приєднався до публічного договору Позивача про постачання електричної енергії Відповідачу. Відповідач повідомив Позивача про зміну електропостачальника. Позивач вказує, що, приєднавшись до умов договору, Відповідач зобов`язаний повідомити Позивача про дострокове припинення (розірвання) договору в місячний строк. Однак, Відповідач повідомив Позивача про припинення договору у строк, який менший одного місяця. У зв`язку з цим Позивач вважає, що Відповідач порушив умови договору, чим вчинив господарське правопорушення, а тому Позивач вважає, що має право стягнути з Відповідача штраф відповідно до пункту 13.3 договору та пункту 8 комерційної пропозиції, розмір якого, за розрахунками Позивача, складає 307 587 грн 28 коп..

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на Закон України "Про ринок електричної енергії", Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312, статті 525, 526, 530, 549, 610, 629, 631, 692 Цивільного кодексу України та статті 180, 193 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 7 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що договір про постачання електричної енергії достроково припинив свою дію внаслідок реалізації Відповідачем права на зміну електропостачальника, яке гарантовано чинним законодавством та умовами укладеного Договору. Разом з тим, місцевий господарський суд вказав, що виходячи з пункту 10.1 Договору, за яким Відповідач має право у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни, вказавши дату або строки, в які буде відбуватися така зміна, та вказав, що Відповідач повідомив Позивача про таку зміну у встановлений строк. За таких обставин суд не вбачав порушень з боку Відповідача, а відповідно і підстав для стягнення з Відповідача штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням судом першої інстанції, Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 7 липня 2020 року в справі №918/290/20 та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу Позивач обґрунтовує тим, що пунктом 13.7 Договору передбачено обов`язок Відповідача у місячний строк повідомити Позивача про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні. Також, Позивач стверджує, що Відповідач направляючи Позивачу повідомлення про намір укласти новий договір з новим електропостачальником, фактично повідомив про зміну змісту заяви-приєднання в частині умов постачання електричної енергії та договірних відносин. Як вказує апелянт, дії Відповідача по зміні постачальника призвели до зміни змісту заяви-приєднання і вже вказували на відсутність постачання електричної енергії та дії договору. Окрім того, апелянт зазначає, що Відповідач повідомив Позивача про припинення Договору у строк, який менший одного місяця.

Позивач вважає, що в діях Відповідача мають місце підстави, які дають Позивачу право стягнути з Відповідача штраф, відповідно до пункту 13.3 Договору та пункту 8 комерційної пропозиції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 7 вересня 2020 року прийнято справу №918/290/20 до провадження Північно-західного апеляційного господарського суду в складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача.

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в котрому Відповідач заперечив проти вимог апеляційної скарг та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначивши, що у разі дотримання Відповідачем порядку розірвання договору, Позивач не вправі на власний розсуд застосовувати штрафні санкції, як і не вправі обмежувати право споживача на вільний вибір постачальника. Вважає, що Відповідачем дотримано порядок зміни електропостачальника, що виключає можливість накладення на нього штрафних санкцій.

12 жовтня 2020 року ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було призначено справу №918/290/20 до розгляду на 28 жовтня 2020 року об 15:30 годин.

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Відповідача, в котрому, з підстав, зазначених у даному відзивів, Відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Позивача та залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зауважив, що при зміні електропостачальника Відповідачем було дотримано всіх вимог законодавства, а саме повідомлено Позивача про таку зміну за 26 днів до укладення нового договору та дотримано вимоги статтей 58-59 Закону України «Про ринок електричної енергії» (а.с. 140-147).

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій Позивач просив задоволити його апеляційну скаргу та скасувати рішення місцевого господарського суду, вказавши, що мотивом застосування до споживача у наведеному випадку штрафної санкції є необхідність дисциплінування споживача у спірних правовідносинах та забезпечення постачальникові певної прогнозованості та можливості планування стабільності ведення господарської діяльності.

Водночас, на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 27 жовтня 2020 року надійшло клопотання Позивача про відкладення, яке обгрунтовано тим, що на розгляді Верховного Суду знаходиться справа №918/808/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Кері Україна" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 354 912 грн 00 коп. та за зустрічною позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Кері Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсним пункту комерційної пропозиції з моменту укладення договору.

В судовому засіданні від 28 жовтня 2020 року було заслухано представника Відповідача, котрий заперечив проти задоволення такого клопотання Позивача про відкладення розгляду справи.

В той же час, згідно частин 1-4 статті 120 ГПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою; суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень; ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи.

Зі змісту ухвали від 7 вересня 2020 року вбачається, що суд в пункті 4 такої ухвали повідомив сторін про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вказана ухвала була направлена судом рекомендованими листом з повідомленнями про вручення на почтовий адрес вказаний в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції констатує, що в силу дії статті 273 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відтак суд констатує, що на даний момент вказаний строк не є продовженим.

Разом з тим, суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначене статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншим міркуваннями в судовому процесі. При цьому, апеляційний господарський суд наголошує на неможливості відкладення справи №918/290/20 до строку винесення і виготовлення повного тексту постанови Верховного суду в справі №918/808/19 без порушення судом визначеного законодавством строку розгляду апеляційної скарги.

При цьому, колегія апеляційного суду констатує і те, що у суду в даному випадку відсутній і обов`язок очікувати судове рішення, котре буде прийматися в майбутньому, та відсутня можливість зупинити апеляційне провадження за статтею 227 та 228 ГПК України.

З огляду на все вищезазначене, колегія апеляційного господарського суду відмовляє у задоволенні заяви про відкладення розгляду справи та вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Позивача за наявними в матеріалах справи доказами (адже в разі відкладення розгляду справи апеляційним господарським судом, буде порушено процесуальний строк розгляду апеляційної скарги) та зважаючи на те, що в матеріалах справи є апеляційна скарга Позивача, в якій висвітлена його позиція з-приводу позовної заяви та судового рішення.

В судовому засідання від 28 жовтня 2020 року було заслухано представника Відповідача, котрий заперечив проти задоволення апеляційної скарги Позивача та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Також Відповідач вказав, що враховуючи вимоги пункту 10.1 Договору Відповідач листом від 1 березня 2019 року повідомив Позивача про розірвання вказаного договору з 31 березня 2019 року (останній день постачання електричної енергії) та вказав про початок дії нового договору про постачання електричної енергії, рекомендованим листом з повідомленням.

Заслухавши представника Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Позивача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2018 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № 9008-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу (надалі Договір; а.с. 7 - 10).

Поміж тим, 28 грудня 2018 року Відповідач підписав заяву-приєднання до Договору, яка є додатком 1 до Договору, згідно з положеннями якої приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції постачальника (надалі Заява-приєднання; а.с. 11).

Відповідно до умов Заяви-приєднання, початок постачання - з 1 січня 2019 року. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому ПРРЕЕ порядку Позивач та Відповідач набувають всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами Договору та чинним законодавством України.

Згідно з умовами Договору, цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електроенергії, як товарної продукції, Відповідачу Позивачем електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Відповідача до умов цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що Позивач продає електричну енергію Відповідачу для забезпечення потреб електроустановок Відповідача, а Відповідач оплачує Позивачу вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

В силу дії пункту 13.1 Договору: цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Відповідач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Відповідачем заяви-приєднання (додаток 1 до Договору) і договірних величин споживання електроенергії (додаток 3 до Договору) та укладається на строк до 31 грудня 2019 року, але підлягає обов`язковому перегляду протягом 10 днів від дати, вказаної у пункту 2 Розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до комерційної пропозиції № 2.01/1 - РОЕК від 28 грудня 2018 року, Договір діє з моменту набрання чинності та до 31 грудня 2019 року.

За змістом пункту 13.5 Договору, дія Договору припиняється, зокрема, у випадку зміни електропостачальника.

В той же час, пунктом 6.1 підпункту 10, 13 Договору визначено, що: Відповідач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей Договір у встановленому цим Договором та чинним законодавством порядку; перейти на постачання електричної енергії до іншого електропостачальника, у разі наявності договору Відповідача про надання послуг з розподілу електричної енергії та відсутності припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим постачальником.

Відповідач, відповідно до пункту 10.1 Договору, має право у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни, вказавши дату або строки, в які буде відбуватися така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Зміна постачальника електричної енергії, згідно з пунктом 10.2 Договору, здійснюється відповідно до порядку, встановленого Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затвердженні постановою №312 від 14 березня 2018 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

У заяві-приєднання передбачено, що споживач зобов`язується у місячний строк повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених у заяві-приєднанні.

Згідно з абзацом 2 пункту 13.7 Договору, Відповідач зобов`язався у місячний строк повідомити Позивача про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору.

В силу дії пункту 9.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором, його додатками та чинним законодавством.

У пункті 13.3 Договору сторони погодили, що за умови дострокового розірвання Договору за ініціативою Відповідача, Відповідач зобов`язався сплатити Позивачу передбачені обраною Відповідачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення Договору.

Пунктом 8 комерційної пропозиції №2.01/1-РОЕК установлено, що у випадку неповідомлення (повідомлення з порушенням строків) Позивача про дострокове припинення (розірвання) Договору Відповідачем, Відповідач сплачує штраф у розмірі вартості електричної енергії, заявленої Відповідачем, як прогнозований обсяг споживання в місяці, в якому було подано повідомлення про дострокове припинення дії Договору.

Позивачем до матеріалів справи було долучено лист зі змісту якого слідує, що листом вих. № 01/03/01 від 1 березня 2019 року Відповідач повідомив Позивача про свій намір змінити постачальника на нового з 1 квітня 2019 року, який Позивач отримав 4 березня 2019 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції № 518 (а.с. 15).

2 березня 2020 року з метою досудового врегулювання спору Позивач надіслав Відповідачеві претензію про відшкодування штрафної санкції за дострокове розірвання Договору, у якій повідомив про нарахування штрафу за дострокове розірвання Договору в розмірі 367 400 грн та 138 330 грн збитків у вигляді упущеної вигоди, про що свідчить фіскальний чек (а.с. 17).

Відповіді Відповідача на вказану претензію матеріали справи не містять.

Позивач зважаючи на те, що Відповідач змінив постачальника електричної енергії з порушенням строків, установлених умовами Договору (повідомлено 4 березня 2019 року, новий договір укладено 1 квітня 2019 року, тобто за 26 днів, а не за місяць), звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку, права з позовом про стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 307 587 грн 28 коп..

Зважаючи на характер даних правовідносин, колегія суддів констатує, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із застосуванням штрафних санкцій за дострокове розірвання Договору про постачання електричної енергії, регулювання яких здійснюється Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затвердженні постановою № 312 від 14 березня 2018 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України.

За змістом статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії": договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Згідно зі статтею 58 Закону України "Про ринок електричної енергії": споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії", зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника.

За підпунктом 1.1.1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" цей нормативно-правовий акт регулює взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку (надалі Правила).

Згідно з підпунктом 1.2.15 Правил, укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із Договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Пунктом 3.1.8 Правил, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Підпунктом 5.5.1 Правил визначено, що споживач електричної енергії має право: на вибір електропостачальника змінювати електропостачальника на умовах, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії" та цими Правилами.

Порядок зміни споживачем електропостачальника врегульовано пунктом 6.1 Правил.

Так, підпунктом 6.1.1 Правил визначено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

Приписами підпункту 6.1.2 Правил передбачено, що процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії та учасниками роздрібного ринку електричної енергії, які задіяні у процесі зміни електропостачальника та забезпечують зміну та інформаційний обмін під час такої зміни на безоплатній основі.

За змістом підпункту 6.1.3 Правил, зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу. Якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

Зважаючи на заперечення Позивача, наведені в апеляційній скарзі, з-приводу несвоєчасного повідомлення Позивача про зміну елктропостачальника, зважаючи на докази долучені в матеріалах справи, в площинні дослідження умов Договору, колегія суддів констатує, що у Договорі, визначено строк його дії - до 31 грудня 2019 року (повідомлення Позивача здійснено 4 березня 2019 року, тобто більш ніж за 21 календарний день до закінчення строку дії Договору).

У свою чергу, процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується діями та передачею інформації між новим електропостачальником, адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку, попереднім електропостачальником тощо, про що свідчать підпункти 6.1.5-6.1.23 Правил.

Зокрема, датою початку процедури зміни електропостачальника вважається дата отримання всіх необхідних даних, передбачених підпунктом 6.1.5 цієї глави. Попередній електропостачальник після отримання від адміністратора комерційного обліку повідомлення про зміну електропостачальника повинен здійснити всі необхідні заходи щодо припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу зі споживачем на заплановану дату зміни електропостачальника. Новий електропостачальник на запит споживача повинен повідомляти його про етапи виконання процедури зміни електропостачальника. Датою зміни електропостачальника вважається дата зміни записів у реєстрах груп споживачів електропостачальників.

Із системного аналізу норми чинного законодавства України в контексті умов Договору, судовою колегією встановлено, що реалізація права Відповідача на вільну зміну електропостачальника забезпечується припиненням Договору з Позивачем за ініціативою Відповідача, що полягає у повідомленні Відповідачем саме нового електропостачальника про наміри змінити Позивача.

При цьому, а ні Законом України "Про ринок електричної енергії", а ні Правилами не визначено строків повідомлення споживачем попереднього електропостачальника про зміну електропостачальника, оскільки, як зазначалося, процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії, а дії самого споживача обмежуються повідомленням нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника (Правилами визначено лише загальний строк проведення процедури зміни електропостачальника, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення).

Що ж до обов`язку Відповідача (який має чинний Договір з фіксованим терміном (строком) дії) про повідомлення нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії, споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного Договору, то на переконання колегії суддів такий обов`язок, по-перше: стосується нового електропостачальника, а не Позивача у справі; по-друге, вказаний строк знаходиться у безпосередньому зв`язку із загальним строком процедури зміни електропостачальника, який, як зазначалося, не перевищує 21 календарний день.

Колегія суддів констатує, що відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У вказаних нормах наведено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому, колегія суддів зазначає, що припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору. При цьому зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором (аналогічну правову позицію щодо припинення зобов`язань по договору викладено у постанові колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 5 липня 2019 року № 916/1684/18).

Як установлено вище в даній судовій постанові, виходячи з умов Договору (підпункти 10, 13 пункту 6.2, пункти 10.1, 13.3, 13.5 Договору), колегія суддів приходить до висновку, що Відповідач наділений правом на дострокове розірвання Договору саме у зв`язку із зміною електропостачальника, що в свою чергу, є наслідком того, що Договір достроково припинив свою дію саме внаслідок реалізації Відповідачем свого права на зміну електропостачальника, яке гарантоване чинним законодавством та умовами укладеного Договору.

В той же час, Позивач в апеляційній скарзі покликається на підставність його позовних вимог щодо стягнення з Відповідача штрафних санкцій за дострокове розірвання Договору, з-приводу чого колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

В силу дії частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4156/18 зазначила, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою для застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій і конкретного їх розміру.

Відтак, вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з Відповідача штрафу, колегія суддів враховує таке.

В силу дії частини 1 статті 180 Господарського кодексу України та частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

В підтвердження своїх позовних вимог, Позивач вказує, що Відповідач, реалізувавши своє право на зміну електропостачальника, порушив умови Договору (пункт 13.7 Договору) та абзац 3 підпункту 6.1.3 Правил, в частині строку повідомлення про припинення дії Договору внаслідок зміни електропостачальника, а відтак на підставі пункту 13.3 Договору та пункту 8 комерційної пропозиції повинен сплати штраф у розмірі вартості електричної енергії, замовленої Відповідачем, як прогнозований договірний обсяг споживання у місяці, в якому Позивачем отримано повідомлення про дострокове припинення Договору.

В той же час, колегія суддів зауважує, що за вимогами статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору погоджуються сторонами у договорі.

Поміж тим, умова щодо застосування штрафної санкції за дострокове розірвання Договору міститься в пункті 13.3 Договору, який, у свою чергу, містить відсилання до умов комерційної пропозиції, зокрема пунктом 8 якої передбачено, що: у випадку неповідомлення (повідомлення з порушенням строків) Позивача про дострокове припинення (розірвання) договору Відповідачем, Відповідач сплачує штраф у відповідному розмірі.

Зі змісту пункту 8 комерційної пропозиції слідує, що штраф нараховується за наявності однієї з двох умов, а саме: неповідомлення Позивача про дострокове припинення (розірвання) Договору Відповідачем; повідомлення з порушенням строків.

Водночас Позивач у Договорі не передбачив її, а обумовлення ним у будь-якому іншому документі (окрім Договору) будь-яких інших умов, апріорі не доповнюють даний Договір новими умовами в тому числі й щодо відповідальності сторін (суд ще раз наголошує, що за змістом чинного Законодавства, в тому числі описаного вище, відповідальність у вигляді штрафу можливо застосувати виключно у випадку визначення такої відповідальності і права її застосування безпосередньо в договорі укладеному між сторонами.

Відтак для застосування штрафних санкцій має бути встановлена наявність зазначених підстав, обумовлених Договором, а зважаючи на їх відсутність в даній справі, то колегія суддів приходить до висновку, й про відсутність підстав для стягнення такого штрафу.

Окрім того, усе вищеописане спростовує доводи апеляційної скарги стосовно неповідомлення Позивача про дострокове припинення (розірвання) Договору, що й окремо спростовується повідомленням Відповідача про зміну постачальника електричної енергії № 01/03/01 від 1 березня 2019 року, в якому також зазначено про припинення дії Договору, укладеного з Позивачем, з 1 квітня 2019 року (а.с. 15).

Що ж до порушення строків Відповідачем при здійсненні такого повідомлення, то Позивач вказує, що таке повідомлення мало відбутися у місячний строк, як це обумовлено у пунктом 13.7 Договору та заяві-приєднанні.

Водночас, колегія суддів вважає таке обгрунтування безпідставним, оскільки вказаний строк стосується обов`язку Відповідача про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні, однак остання не містить ні строку дії Договору, ні строку повідомлення Відповідачем Позивача про дострокове розірвання Договору, що повністю нівелює доводи Позивача щодо порушення Відповідачем будь-яких строків в даній справі.

При цьому, колегія суддів в котре акцентує увагу, що пунктом 10.1 Договору визначено, що Відповідач має право у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни, вказавши дату або строки, в які буде відбуватися така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії), дані умови Договору були дотримані Відповідачем, а саме Відповідач повідомив Позивача про таку зміну у встановлений строк (повідомлено 4 березня 2019 року, новий договір укладено 1 квітня 2020 року, тобто за 26 днів).

Отже, зважаючи на все вищеописане в даній судовій постанові, колегія суддів прийшла до висновку, що у Позивача відсутні правові підставі для застосування такого виду відповідальності як стягнення штрафу саме зо дострокове припинення Договору, яке пов`язане із зміною постачальника.

Відтак, враховуючи усе вищеописане судова колегія відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу за дострокове розірвання Договору в сумі 307587 грн 28 коп..

Дане було вчинено місцевим господарським судом, відповідно, колегія суддів залишає судове рішення без змін.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання Позивача, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, та відхиляються з підстав, вказаних вище в даній постанові.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Позивача. згідно статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 07 липня 2020 року в справі №918/290/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 07 липня 2020 року в справі №918/290/20 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу №918/290/20 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.