ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Справа № 296/8199/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Василишин А.Р. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Котюбіна А.О.

за участю представників сторін:

від органу прокуратури: Кректун О.А.

від позивачів: Нечипорук В.О. (НКРЕКП),

від відповідача 1: Довгалюк Р.О., Кучерук М.Г.

від відповідача 2: Козир В.К.

від третіх осіб: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Житомирської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Житомирської області, постановлену 03.08.2020 року суддею Давидюком В.К. у м. Житомир (повний текст ухвали складено 06.08.2020 року) у справі № 296/8199/17

за позовом Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради,

2) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в особі Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Житомирській області

3) Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради;

до відповідача-1 Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз";

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут";

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Керівник Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в особі Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Житомирській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради звернувся із позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", ТОВ "Житомиргаз збут" про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 03.08.2020 у справі № 296/8199/17 позов залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Мотивуючи прийняту ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що прокурором не підтверджено доказами наявність підстав для представництва інтересів держави в суді.

Не погоджуючись з ухвалою суду, виконувач обов`язків керівника Житомирської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить останню скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументуючи скаргу зазначає, що судом невірно оцінено обставини надсилання прокурором повідомлення № 10162вих-17 від 18.10.2017 позивачам, внаслідок чого помилково зроблено висновок про направлення останнього лише до суду разом з позовними матеріалами. Відмічає, що сформовані прокурором обгрунтування необхідності захисту інтересів держави при первісному поданні позову до суду загальної юрисдикції за правилами ЦПК України, цілком відповідали рішенню Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 1-1/99. Надаючи оцінку повноваженням НКРЕКП, як органу уповноваженому державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов помилкових висновків про те, що остання не має права на звернення до суду з відповідним позовом. Разом з цим, судом залишено поза увагою повноваження інших позивачів - Житомирської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради, чим фактично відмовлено останнім в доступі до правосуддя.

В судовому засіданні представник прокуратури підтримав доводи апеляційної скарги та просить її задоволити.

Позивач - НКРЕКП у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів прокурора заперечує, мотивуючи тим, що останній необгрунтовано зазначив про бездіяльність державного органу у спірних правовідносинах. Вказує, що закон про НКРЕКП (в редакції на момент подання позову) наділяв комісію повноваженнями звертатися до суду з позовом виключно у випадку відмови Ліцензіата сплатити штраф, який накладено відповідним рішенням НКРЕКП (ст. 22 Закону). На сьогоднішний день визначено ще одну підставу для звернення до суду, а саме про стягнення несплаченого внеску на регулювання. Наведене свідчить про те, що у діях НКРЕКП відсутні ознаки бездіяльності, що могла бути виражена у вигляді неподання позову до суду щодо дій ПАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Житомиргаз Збут", які ймовірно незаконно встановлюють загальбудинкові лічильники обліку та проводять нарахування відповідно до їх показів. Відтак, відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі НКРЕКП. Поряд з цим вважає, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини про відсутність належного повідомлення прокурором позивачів перед зверненням до суду. З огляду на вказане просить залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Відповідач - АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" у поданому відзиві також вважає доводи прокурора безпідставними та необгрунтованими. Звертає увагу, що висновки суду першої інстанції цілком відповідають правовим позиціям Великої палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18, а також іншим постановам Верховного Суду в даній категорії справ. Просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Позивачем - Житомирською міською радою надіслано до суду клопотання, в якому остання підтримує апеляційну скаргу прокуратури та просить її задоволити.

Третьою особою - ОСОБА_1 надіслані до суду пояснення, відповідно до яких остання підтримує апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для подальшого розгляду.

Інші учасники справи письмових відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзиви на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне.

Матеріалами справи стверджується, що у жовтні 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира керівник Житомирської місцевої прокуратури подав позовну заяву в інтересах держави в особі територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в особі Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Житомирській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради звернувся із позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", ТОВ "Житомиргаз збут" про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії (а.с. 1-19 т. 1).

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

З аналізу вказаної норми випливає наступне:

1) прокуратура повинна звернутись до органу, в інтересах якого вважає за необхідне звернутись до суду, з клопотанням про захист порушених прав даного органу;

2) орган зобов`язаний розглянути звернення і надати свою реакцію: вважати, що права не порушено або повідомити прокуратуру, що орган звернеться самостійно до суду за захистом своїх прав;

3) у випадку ігнорування, орган прокуратури може набути відповідного статусу.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Відповідну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Матеріалами справи стверджується, що звертаючись до Корольовського районного суду м. Житомира з позовною заявою (від 19.10.2017 №10176вих17), Житомирська місцева прокуратура додала повідомлення в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", адресовані Житомирській міській раді, Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в особі Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Житомирській області, та Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради (а.с 23-25 т.1), яке Корольовський районний суд м. Житомира надіслав адресатам водночас з позовною заявою та ухвалою про відкриття провадження у справі від 20.10.2017 (а.с. 19, 40 т.1).

В даному випадку суд першої інстанції вірно відмітив, що звертаючись до суду з вказаним позовом, Житомирська місцева прокуратура надіслала повідомлення про захист порушених прав позивачів безпосередньо до суду, що є порушенням.

Посилання апелянта на те, що дане повідомлення було надіслано окремо згідно реєстрів про відправку кореспонденції, судом до уваги не приймається, оскільки повідомлення датоване 18.10.2017, а позовна заява надійшла до суду 19.10.2017. Зазначене свідчить про відсутність розумного строку на розгляд повідомлення органами, яким останнє адресоване, а також його зміст не вказує на необхідність вчинення останніми певних дій з метою усунення порушень.

Відносно листа від 19.08.2017 №8356вих17 до Житомирської міської ради, до якого додано проект позовної заяви (а.с. 111-127 т. 8), місцевий господарський суд вірно зауважив, що прокурор не надав доказів його направлення або вручення органу місцевого самоврядування. Водночас такий лист не надсилався Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в особі Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Житомирській області, та Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради.

При цьому судом правильно оцінено повноваження та функції НКРЕКП відповідно до положень Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

Згідно з п.6 ч. 2 ст. 17 вказаного Закону (в редакції, чинній від 11.06.2017), регулятор має право звертатися до суду з підстав, передбачених законом, та здійснювати захист своїх прав та законних інтересів у суді.

Аналізуючи ч. 5 ст. 22 Закону (в редакції, чинній від 11.06.2017), регулятор наділений повноваженнями звертатися до суду з позовом у разі відмови від сплати штрафу та пені суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг.

Посилання прокурора в позовній заяві лише на ч.1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" та п. 2.1.3 Положення про Сектор Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Житомирській області не є достатнім для твердження, що встановлення загальнобудинкових вузлів обліку природного газу на багатоповерхових житлових будинках порушують інтереси держави в особі як Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, так і в особі Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Житомирській області.

Відтак, суд першої інстанції правильно оцінив наявні в матеріалах справи докази в підтвердження дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та підставно дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду з огляду на допущені порушення.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України (п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Житомирської області від 03.08.2020 року відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обгрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Житомирської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 03 серпня 2020 року у справі №296/8199/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №296/8199/17 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "29" жовтня 2020 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Демидюк О.О.