ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2020 р. Cправа № 902/706/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" (вул. Гагаріна, 6Б, смт. Десна, Вінницький район, Вінницька область, 23240)

до Фізичної особи - підприємця Палагнюк Ольги Іванівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 301911,70 грн,

за участю секретаря судового засідання Вознюк К.В.,

представників сторін:

позивача: Мельник Л.А. - згідно ордеру серії ВН № 1155554 від 15.07.2020;

відповідача: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" звернулося в Господарський суд Вінницької області із позовом до Фізичної особи - підприємця Палагнюк Ольги Іванівни про стягнення 376911,70 грн. - заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 3456 від 05.02.2020 року в частині проведення розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою від 17.07.2020 року відкрито провадження у справі № 902/706/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 13.08.2020 року.

В зв`язку із неявкою відповідача в підготовче засідання 13.08.2020 року та ненаданням останнім відзиву на позов, ухвалою суду від 13.08.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 08.10.2020 року.

08.10.2020 року представник позивача подав заяву від 07.10.2020 року про зменшення позовних вимог, мотивовану тим, що відповідач після відкриття провадження у справі частково погасив основний борг в сумі 75000,00 грн., а тому позивач на підставі п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, вважає за потрібне зменшити позовні вимоги в цій частині. З урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 273666,57 грн. - основного боргу, 11833,75 грн. - пені та 16411,38 грн. - 20% річних.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 46 ГПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Дослідивши надану позивачем заяву, суд визнав її як таку, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому, керуючись ч. 3 ст. 46 ГПК України, ухвалою від 08.10.2020 року прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" від 07.10.2020 року про зменшення розміру позовних вимог та визначив нову ціну позову з її урахуванням - 301911,70 грн.

Також ухвалою від 08.10.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 902/706/20 для судового розгляду по суті на 29.10.2020 р.

На визначену судом дату - 29.10.2020 року в судове засідання з"явився представник позивача. Відповідач правом участі в судовому засіданні представника не скористався.

Докази про вручення відповідачу ухвали суду від 08.10.2020 року в матеріалах справи відсутні, разом з тим, суд зазначає, що вказана ухвала направлялась останньому рекомендованою кореспонденцією на адресу вказану в позовній заяві, яка ідентична адресі місцезнаходження відповідача, зазначеній у витязі з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому суд також враховує, що копії попередніх ухвал, які направлялися на адресу відповідача - вул. Гагаріна, буд.12, с. Горбанівка, Вінницький район, Вінницька область, 23232, отримувалися останнім.

При неявці в судове засідання відповідача суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу/фізичну особі-підприємця, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останнього.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 08.10.2020 року про закриття провадження у справі та призначення судового засідання для розгляду справи по суті у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Крім того, неявка представника відповідача не є перешкодою для розгляду справи.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в сумі 301 911, 70 грн. та просив суд їх задоволити.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

05.02.2020 року між позивачем - ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" (в Договорі - "Постачальник") та відповідачем - ФОП Палагнюк Ольгою Іванівною (в Договорі - "Покупець") укладено Договір поставки № 3456.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов`язується постачати Покупцеві, а Покупець зобов`язується приймати від Постачальника та оплачувати Товар - продукцію переробки зернових відповідно до наданих Покупцем замовлень.

Постачання товару здійснюється партіями згідно письмових замовлень Покупця, за видатковою накладною (п.1.2. Договору).

У відповідності з пунктом 2.1.1. Договору поставка Товару здійснюється на території виробничих та/або складських приміщень та/або прилеглій до них території, які використовуються Постачальником та знаходяться в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області. Завантаження Товару в автомобільні транспортні засоби Покупця або призначеного ним перевізника здійснюється силами та засобами Постачальника. Витрати Постачальника, пов`язані із завантаженням Товару покладаються на Постачальника. Обов`язок Постачальника передати Товар Покупцеві (поставити Товар) вважається виконаним у момент його передачі Покупцю (працівникам та/або уповноваженимпредставникам Покупця) або призначеному ним перевізнику.

Строки поставки Товару узгоджуються сторонами додатково після отримання та підтвердження заявки Постачальником (п.2.2. Договору).

Відповідно до п. 8.1., п. 8.2. Договору ціна кожного найменування товару і загальна вартість чергового постачання зазначені в рахунку-фактурі чи видатковій накладній, які є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони домовились, що даний пункт являє собою погодження договірної ціни. Загальна вартість Товару (ціна Договору) являє собою вартість всього Товару, який поставляється в межах даного Договору за всіма видатковими накладними.

В п.п. 9.1., 9.2. Договору сторони домовилися, що оплата Товару, який постачається за цим Договором повинна бути здійснена шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника та/або шляхом внесення готівкових коштів до каси Постачальника. Оплата Товару Покупцем повинна здійснюватись не пізніше 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту його поставки (відвантаження).

Відповідно до п.10.2. Договору у разі порушення строків проведення розрахунків за Товар, Постачальник має право вимагати від Покупця сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості Товару оплату якого прострочено, за кожен день прострочення, а також сплати 20 % процентів річних від простроченої суми.

Договір укладений на засадах доброї волі сторін, набуває чинності з моменту укладення, та діє до 31 грудня 2021 року (включно) (п.13.3. Договору).

На виконання умов договору позивач у період з 19.02.2020 р. по 07.04.2020 р. передав відповідачу, а останній отримав продукцію переробки зернових, а саме борошно вищого ґатунку "Пекарське" у мішках по 50 кг, загальною кількістю 79,3 тонни на загальну суму 641 774, 57 грн., що підтверджується видатковими накладними, довіреностями, а саме, згідно видаткових накладних:

- № РН00-900-01347 від 19.02.2020 року передано 1,5 т борошна на суму 12141,00 грн.;

- № РН00-900-01381 від 20.02.2020 року - 2,0 т борошна на суму 16188,00 грн.;

- № РН00-900-01425 від 21.02.2020 року - 2,0 т борошна на суму 16188,00 грн.;

- № РН00-900-01434 від 22.02.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24282,00 грн.;

- № РН00-900-01485 від 24.02.2020 року - 2,0 т борошна на суму 16188,00 грн.;

- № РН00-900-01533 від 25.02.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24282,00 грн.;

- № РН00-900-01593 від 26.02.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24282,00 грн.;

- № РН00-900-01633 від 27.02.2020 року - 2,0 т борошна на суму 16188,00 грн.;

- № РН00-900-01671 від 29.02.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24282,00 грн.;

- № РН00-900-01709 від 02.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24282,00 грн.;

- № РН00-900-01769 від 03.03.2020 року - 1,5 т борошна на суму 12000,00 грн.;

- № РН00-900-01855 від 04.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-01919 від 05.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-01964 від 07.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-02043 від 10.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-02108 від 11.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-02170 від 12.03.2020 року - 2,0 т борошна на суму 16000,01 грн.;

- № РН00-900-02253 від 14.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-02394 від 16.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,01 грн.;

- № РН00-900-02464 від 17.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-02465 від 17.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-02746 від 20.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,01 грн.;

- № РН00-900-02747 від 21.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,01 грн.;

- № РН00-900-02749 від 21.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,01 грн.;

- № РН00-900-03080 від 27.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-03087 від 28.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-03088 від 28.03.2020 року - 3,0 т борошна на суму 24000,00 грн.;

- № РН00-900-03557 від 07.04.2020 року - 3,15 т борошна на суму 27735,76 грн.;

- № РН00-900-03558 від 07.04.2020 року - 3,15 т борошна на суму 27735,76 грн.

Матеріали справи містять довіреності на отримання від позивача цінностей № 10 від 19.02.2020 року, № 11 від 19.02.2020 року, № 12 від 19.02.2020 року, № 13 від 19.03.2020 року, № 14 від 19.03.2020 року, № 15 від 19.03.2020 року.

Проте відповідач, на виконання взятих на себе зобов"язань, до подачі позову до суду частково сплатив позивачу лише 293108,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку з 01.01.2020 р. до 14.07.2020 р., а саме: 13.03.2020 р. сплатив позивачу 16188, 00 грн.; 16.03.2020 р. - 16188,00 грн.;17.03.2020 р. - 16188,00 грн.; 20.03.2020 р. - 45564,00 грн.; 27.03.2020 р. - 41000,00 грн.; 03.04.2020 р. - 65000,00 грн.; 06.042020 р. - 25000,00 грн.; 09.06.2020 р. - 9980,00 грн.; 16.06.2020 р. - 25000,00 грн.; 30.06.2020 р. - 30000,00 грн.

Також після подачі позову до суду відповідач сплатив позивачу 75 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16 від 11.08.2020 року.

Всього відповідачем сплачено позивачу 368108,00 грн.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем на момент винесення рішення складає 274666, 57 грн.

22.06.2020 року сторони підписали акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2020 р. по 22.06.2020 р., згідно якого сальдо на користь ТОВ "ВКХП № 2" станом на 22.06.2020 р. складає 378666,57 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 242 від 19.06.2020 року про здійснення погашення заборгованості за Договором в сумі 378666,57 грн., яку останній згідно його відмітки на вимозі, отримав 22.06.2020 року.

Непроведення відповідачем в повному обсязі розрахунків за отриману продукцію і стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості сторін на власний розсуд визначати умови договору, які і становлять його зміст. Винятком є умови, які конкретно передбачені законом щодо того чи іншого виду договорів.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по його прийняттю за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання перед позивачем як постачальником по оплаті отриманого товару.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобов`язання за договором поставки в частині проведення розрахунків за поставлений товар виконувалися відповідачем частково.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд, прийшов до висновку, що позивачем правомірно заявлено позовну вимогу про стягнення 273666, 57 грн. - основного боргу.

Вказане вище є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Поряд з цим, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 11833, 75 грн. - пені та 16411, 38 грн. - 20% річних.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.10.2. Договору у разі порушення строків проведення розрахунків за Товар, Постачальник має право вимагати від Покупця сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості Товару оплату якого прострочено, за кожен день прострочення, а також сплати 20 % процентів річних від простроченої суми.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення пені та 20% річних відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення сум пені, 20% річних встановив, що виходячи із суми основного боргу 413646,57 грн. за період прострочення з 29.04.2020р. до 09.06.2020 р. розмір пені складає 7594,82 грн., 20% річних - 9493,53 грн.; із суми основного боргу 403666,57 грн. за період прострочення з 10.06.2020 р. до 16.06.2020 р. розмір пені складає 1014,68 грн., 20% річних - 1544,08 грн.; із суми основного боргу 378666,57 грн. за період прострочення з 17.06.2020 р. до 30.06.2020 р. розмір пені складає 1738,14 грн., 20% річних - 2896,90 грн.; із суми основного боргу 348666,57 грн. за період прострочення з 01.07.2020р. до 13.07.2020 р. розмір пені складає 1486,12 грн., 20% річних - 2476,87 грн.

Всього нараховано пені на суму 11833, 75 грн. та 16411, 38 грн. - 20% річних від простроченої суми.

Тому позов в цій частині також підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме: 11833, 75 грн. - пені та 16411, 38 грн. - 20 % річних.

Приписами статтей 74, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч наведеним вище нормам, відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог.

Зважаючи на наведене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Слід звернути увагу, що при прийнятті рішення суд керувався таким.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що законним є рішення, ухвалене господарським судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно із ч.4 ст.4 ГПК України суд, зокрема, застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд зважає на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Як визначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України", яке 10.05.2011 року набрало статусу остаточного, одним із критеріїв обґрунтованості судового рішення є те, щоб продемонструвати сторонами, що вони почуті.

В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 року та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998 року).

Враховуючи вище викладене, рішення господарського суду відповідає завданням господарського судочинства, що цілком узгоджується із положеннями ст. 2 та ч. 3 ст.236 ГПК України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір із нової ціни позову покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76 - 79, 91, 123, 129, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Палагнюк Ольги Іванівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів №2" (код за ; адреса: вул. Гагаріна, 6Б, смт. Десна, Вінницький район, Вінницька область, 23240) 273666,57 грн (двісті сімдесят три тисячі шістсот шістдесят шість гривень 57 копійок) основної заборгованості, 11833,75 грн (одинадцять тисяч вісімсот тридцять три гривні 75 копійок) пені, 16411,38 грн (шістнадцять тисяч чотириста одинадцять гривень 38 копійок) 20% річних та 4528,67 грн на відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 03 листопада 2020 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Гагаріна, 6Б, смт. Десна, Вінницький район, Вінницька область, 23240)

3 - відповідачу (вул. Гагаріна, буд.12, с. Горбанівка, Вінницький район, Вінницька область, 23232)