УХВАЛА

м. Київ

03.11.2020Справа № 910/16866/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс»

Представники учасників справи: не викликались

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) шляхом:

-накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Айбокс» у розмірі 166 231 162,95 грн., які обліковуються на банківських рахунках:

-IBAN № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Айбокс Банк» (ідентифікаційний код 21570492, МФО: 322302);

-IBAN № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Айбокс Банк» (ідентифікаційний код 21570492, МФО: 322302);

-IBAN № НОМЕР_3 , відкритий у ПАТ «Айбокс Банк» (ідентифікаційний код 21570492, МФО: 322302);

-IBAN № НОМЕР_4 , відкритий у АТ «А-Банк» (ідентифікаційний код 14360080, МФО: 307770);

-IBAN № НОМЕР_5 , код валюти: 980; 840, відкритий у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (ідентифікаційний код 23494714, МФО: 300346);

-IBAN № НОМЕР_6 , відкритий у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (ідентифікаційний код 23494714, МФО: 300346);

-IBAN № НОМЕР_7 , відкритий у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (ідентифікаційний код 23494714, МФО: 300346);

-IBAN № НОМЕР_8 , код валюти: 980; 840; 978; 643, відкритий у АТ «ОТП БАНК» (ідентифікаційний код 21685166, МФО: 300528);

-IBAN № НОМЕР_9 , відкритий у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (ідентифікаційний код 23494714, МФО: 300346);

-IBAN № НОМЕР_10 , відкритий у ПАТ «Айбокс Банк» (ідентифікаційний код 21570492, МФО: 322302);

-IBAN № НОМЕР_11 , відкритий у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (ідентифікаційний код 23494714, МФО: 300346);

-IBAN № НОМЕР_12 , відкритий у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (ідентифікаційний код 23494714, МФО: 300346);

-IBAN № НОМЕР_13 , відкритий у ПАТ «Айбокс Банк» (ідентифікаційний код 21570492, МФО: 322302),

або на будь-якому іншому рахунку, який буде виявлено у ході виконавчого провадження.

Розглянувши подану заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд зазначає таке.

Заявник має намір звернутися з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» боргу на загальну суму 162 373 533,55 грн., що складається з 74 829 150,72 грн. основного боргу, нарахованих з 04.02.2015 року по 30.10.2020 року інфляційних втрат у розмірі 74 664 526,59 грн. та 3 % річних у розмірі 12 879 856,24 грн.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає наступне.

13.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айбокс» було укладено Договір кредитної лінії №НКЛ-2002859 (далі - Договір кредитної лінії).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредитної лінії, 25.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № П 2002859-6.

У зв`язку з невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Айбокс» зобов`язань за Договором кредитної лінії, та з метою погашення відповідної заборгованості, 04.02.2015 року Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», на підставі положень Договору поруки № П 2002859-6 від 25.06.2014, було здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , який відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», грошових коштів у сумі 4 157 175,04 доларів США (що, згідно умов Договору поруки, по курсу 18,00 грн. за 1 долар США становить 74 829 150,72 грн.) з призначенням платежу «погашення простроченої заборгованості за Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року», що підтверджується випискою по особовому рахунку та листом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» від 04.02.2015 року №2/01-17/1360/3.

У зв`язку з списанням Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» з рахунку ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості по Договору кредитної лінії, за твердженням заявника, ОСОБА_1 набув статусу кредитора до позичальника в межах погашеної суми заборгованості по Договору кредитної лінії, тобто з 04.02.2015 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» виникли зобов`язання перед ОСОБА_1 на загальну суму 74 829 150,72 грн.

Заявник зазначає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» наявні значні борги перед фізичними особами-поручителями за Договором кредитної лінії у розмірі понад 212 183 851,85 грн.

Означене, на думку заявника, свідчить про ухилення відповідача від виконання взятих на себе грошових зобов`язань та наявність ризиків неотримання позивачем від відповідача грошових коштів.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами першою, третьою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими заявником вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Станом на день розгляду заяви, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» не погашена, що свідчить про неналежне та умисне невиконання зобов`язань з його боку.

Оскільки сума майбутнього позову є досить значною для заявника, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс» уникає виконання свого зобов`язання, тобто діє недобросовісно, є підстави вважати, що при невжитті заходів забезпечення позову виконання рішення буде ускладнено, а тому заявник вбачає необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Айбокс».

Таким чином, фактичними обставинами спірних правовідносин підтверджується існування реальної загрози нівелювання мети звернення з майбутнім позовом до суду - стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» грошових коштів, адже навіть у випадку задоволення такого позову - грошові кошти можуть бути, в тому числі, виведені з рахунків, спрямовані на погашення заборгованості перед контрагентами Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс».

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При цьому, позивач має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

Згідно з п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

Можливість обмеження права розпоряджання рахунком установлено ст. 1074 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, кореспондентському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми або коли інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

З огляду на викладене, суд вважає, що співмірним та адекватним заходом із позовними вимогами, направленим на ефективне поновлення в правах, є саме накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» у розмірі 74 829 150,72 грн., які були списані з рахунку заявника на погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» за Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року.

При цьому, судом також враховано співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та наслідків накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс».

Крім того, суд відзначає, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти в розмірі 74 829 150,72 грн., які були списані з рахунку заявника на погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» за Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року, які застосовуються судом, не позбавляють Товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс» його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, не перешкоджатимуть Товариству з обмеженою відповідальністю «Айбокс» займатись господарською діяльністю.

Суд відмовляє у задоволенні заяви про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на конкретно визначених заявником рахунках, та вважає за необхідне накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» в межах суми 74 829 150,72 грн., які будуть виявлені на будь-яких рахунках державним чи приватним виконавцем у ході виконавчого провадження, оскільки заявником не надано суду належних та допустимих доказів належності зазначених заявником рахунків Товариству з обмеженою відповідальністю «Айбокс».

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 7, 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З приводу зустрічного забезпечення, суд зазначає, що відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 136, 137, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

2.Вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Айбокс» (01103, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18, ідентифікаційний код 34046074) у розмірі 74 829 150 (сімдесят чотири мільйони вісімсот двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят) гривень 72 коп., що знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

3.У іншій частині заяви - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс» (01103, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18, ідентифікаційний код 34046074).

Ухвала набирає законної сили 03.11.2020 та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення вказаної ухвали до виконання - протягом трьох років з наступного дня після набрання цією ухвалою законної сили, тобто до 03.11.2023

Повний текст ухвали складено та підписано 03.11.2020

Суддя Сергій Васильович Стасюк