ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. Справа №921/134/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів О.П. Дубник

М.І. Хабіб,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінсоле» (надалі ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле») б/н від 03.03.2020 року (вх. № 01-05/897/20 від 04.03.2020 року)

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 24.02.2020 року (суддя В.Л. Гевко; повний текст ухвали складено 24.02.2020 року)

за заявою ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле» від 13.02.2020 року (вх. №1272 від 21.02.2020 року) про забезпечення позову

у справі № 921/134/20

за позовом: ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Щедра Нива» (надалі ТзОВ «Агрофірма «Щедра Нива»)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» (надалі ПП «Захід-Агроінвест»)

про стягнення заборгованості у сумі 55249716,71 грн., з яких: 40000000,00 грн. - основний борг, 7815560,45 грн. - відсотки за користування кредитом, 7434156,26 грн. - пеня,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Ярмусь В.Д. адвокат (ордер серія АА № 033495 від 25.08.2020 року);

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви

21.02.2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле» звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до ТзОВ «Агрофірма «Щедра Нива» про стягнення заборгованості в сумі 55249716,71 грн.

Разом із позовною заявою ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле» подало до господарського суду Тернопільської області заяву б/н від 13.02.2020 (вх. № 1272 від 21.02.2020) про забезпечення позову, в якій Товариство просило суд застосувати, як вид забезпечення позову, арешт майна та грошових коштів ТзОВ «Агрофірма «Щедра Нива» в межах суми у розмірі 55249716,71 грн.

Заява мотивована тим, що 20.03.2017 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ПП «Захід-Агроінвест» (Позичальник) укладено кредитний договір №K-LVO-150 з додатковими угодами та додатками до нього, відповідно до умов якого АТ «ПУМБ» Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 40000000,00 грн., а Позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором 2. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за зазначеним вище кредитним договором між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Щедра Нива» (Поручитель) укладено договір поруки № П-LVO- 149/4 від 20.03.2017, з додатковими угодами та додатками до нього. В подальшому, 15.11.2019 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (Первісний кредитор) на підставі договору про відступлення права вимоги № 2254/61.1 відступило ТзОВ «Фінансова Компанія «Фінсоле» (Новий кредитор) усі права вимоги за кредитними договорами, укладеними з ПП «Захід-Агроінвест» (Боржник), та всі права вимоги за договорами, укладеними на забезпечення виконання кредитних договорів. Заявник стверджує, що Банк належним чином виконав свої обов`язки за кредитним договором, відкривши Позичальнику позичкові рахунки та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у межах встановленого ліміту. У свою чергу, ПП «Захід-Агроінвест» (Боржник) у встановлений договором строк своїх зобов`язань за кредитним договором перед Новим кредитором не виконало, у зв`язку з чим, станом на 20.11.2019 (включно) утворилась прострочена заборгованість. На думку позивача, незастосування заходів забезпечення позову може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24.02.2020 року у справі №921/134/20 (суддя В.Л. Гевко) відмовлено позивачу: Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" у задоволенні заяви від 13.02.2020 (вх.№1272 від 21.02.2020) про забезпечення позову. Судовий збір у розмірі 1051,00 грн. покладено на заявника - позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не подано належних доказів на підтвердження того, що існують реальні обставини, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, чи вказують на реальну існуючу загрозу у поновленні (утрудненні в поновленні) порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її необґрунтованою, прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права, при порушенні норм процесуального права. Зокрема зазначає, що з урахуванням правовідносин, які склалися між сторонами, майнового характеру позовних вимог та їх суттєвого розміру існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову. Скаржник стверджує, що відповідач протягом більше ніж пів року не виконує зобов`язання щодо повернення коштів за кредитним договором, ігнорує вимоги Банку про сплату заборгованості. Причини прострочення повернення коштів не аргументує, будь-яких пропозицій щодо врегулювання спору мирним шляхом не вносить. На думку скаржника, судом першої інстанції не враховано, що пропоновані позивачем заходи до забезпечення позову адекватні і співмірні із заявленими вимогами. Також при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів особи. Просить скасувати ухвалу господарського суду Тернопільської області від 24.02.2020 про відмову в забезпеченні позову у справі №921/134/20.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Зокрема зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач реалізував будь-яке майно чи планує дії по підготовці до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Відповідач звертає увагу, що у вимогах до форми і змісту заяви про забезпечення позову, передбачених ст. 139 ГПК України значиться і про пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, проте позивачем не було запропоновано альтернативного забезпечення. На думку відповідача, позивачем не доведено, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа не надала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач (скаржник) не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника. На адресу суду надійшло клопотання б/н від 22.10.2020 (вх. № 01-04/6166/20 від 22.10.2020) про розгляд справи № 921/134/20 без участі представника ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле» у зв`язку із запровадженням на території України карантину, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену корона вірусом COVID-19.

В судовому засіданні представник відповідача просив залишити без змін ухвалу господарського суду Тернопільської області від 24.02.2020 у справі № 921/134/20, апеляційну скаргу ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле» без задоволення.

Третя особа ПП «Захід-Агроінвест» не забезпечила явку уповноваженого представника в судове засідання, про причини неявки не повідомила.

При цьому суд враховує, що ухвала Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 року про відкладення розгляду справи № 921/134/20 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України (№92067881), тобто є загальнодоступною.

Також, третій особі ПП «Захід-Агроінвест» було вручено ухвали Західного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 року, 22.06.2020 року та від 25.08.2020 року про відкладення розгляду справи (рекомендовані поштові відправлення №№ 863, 253, 112).

Учасники справи зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи.

Отже, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності третьої особи.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст.137 ГПК України).

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, серед іншого, з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитисьза кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

З урахуванням вищенаведеної процесуальної норми, колегія суддів приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на самих лише припущеннях позивача. Позивач повинен довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу.

Предметом позову у справі №921/134/20 є стягнення з ТзОВ «Агрофірма «Щедра Нива» (Поручитель) на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле» (Кредитор) заборгованості в сумі 55249716,71 грн.

Зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову не видно, чи вживалися Банком заходи щодо стягнення заборгованості з Позичальника (боржника).

Відповідно до частин 1-3 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частинами 1-5 статті 543 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Ліквідація солідарного боржника - юридичної особи, смерть солідарного боржника - фізичної особи не припиняють обов`язку решти солідарних боржників перед кредитором та не змінюють його обсягу та умов виконання.

З матеріалів оскарження ухвали господарського суду Тернопільської області від 24.02.2020 року у даній справі вбачається, що заявник у поданій заяві про забезпечення позову зазначає про наявний борг, який добровільно не сплачений Поручителем.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, серед іншого, зазначає про те, що згідно з інформацією з Державного реєстру реречових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №212421143 від 14 червня 2020 року іпотечне нерухоме майно, що належало позичальнику ПП «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ», перейшло у власність ТзОВ «ЛАН-ІОЛ» код 32418189 на підставі договорів купівлі-продажу, які були укладені в період з 13 по 18 грудня 2019 року. Також, за твердженням відповідача, у вказаний період відбулось відчуження і всього рухомого майна, яке перебувало в заставі Банку. Ці обставини, на його переконання, спростовують факт наявності заборгованості за кредитним договором перед позивачем і відповідно не дають підстав стягнення боргу за договором поруки, укладеним з відповідачем, в зв`язку з повним погашенням за рахунок майна ПП «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ».

Разом з тим, з матеріалів оскарження ухвали господарського суду Тернопільської області від 24.02.2020 року у даній справі вбачається, що заявником не доведено належними та допустимими доказами обставин, які б свідчили, що відповідачем вчиняються дії, зокрема щодо реалізації свого майна, чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання власних коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного зобов`язання. Такі докази до заяви про вжиття заходів для забезпечення позову додано не було. Заявник лише зазначає, що є наявним борг і він добровільно не сплачений Поручителем.

При цьому, в силу положень частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову, та на які така сторона посилається.

Проте, заявником не наведено жодних доводів, як і не надано доказів на підтвердження того, що існують реальні обставини, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог чи вказують на реальну інснуючу загрозу у поновленні чи утрудненні в поновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Іншою підставою для забезпечення позову, на думку заявника, є те що у даному спорі має місце значний розмір ціни позову і відповідно цей спір має важливе значення для позивача.

Однак, названі обставини, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, не можуть бути самостійними, достатніми підставами, які б вказували на те, що в подальшому рішення суду через значний розмір ціни позову може бути утрудненим до виконання або утрудненим буде відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Оскільки, заявником не доведено суду, що відповідачем на даний час вчиняються дії по виведенню власних коштів та майна з метою невиконання своїх зобов`язань перед позивачем.

Усі вищеописані обставини справи в їх сукупності підтверджують правомірність висновку місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Фінсоле» від 13.02.2020 року про забезпечення позову у справі № 921/134/20.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують висновків, покладених в основу оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Ухвала господарського суду Тернопільської області від 24.02.2020 року у справі №921/134/20 прийнята у відповідності до норм процесуального права, яку необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 136, 137, 140, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінсоле» б/н від 03.03.2020 року (вх. № 01-05/897/20 від 04.03.2020 року) залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Тернопільської області від 24.02.2020 року у справі №921/134/20 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.П. Дубник

Суддя М.І. Хабіб