ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 Справа № 917/1311/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39610

до відповідача Кременчуцької гімназії № 12 Кременчуцької міської ради Полтавської області, вул. Володимира Великого 52, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 396 085,06 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники сторін:

від позивача: Черкова Н.Н. дов. №06/2411 від 24.06.2020 року

від відповідача: не з`явився

Обставини справи: 12.08.2020 року до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" до відповідача Кременчуцької загальноосвітньої школи I-III ступенів №12 Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення 396 085,06 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 13.08.2020 року судом прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Пунктом 4 ухвали від 13.08.2020 року суд встановив відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст.250 ГПК України).

27.08.2020 року відповідач звернувся до суду із заявою проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 31.08.2020 р. розгляд справи ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

03.09.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечує проти заявленого позивачем розміру пені за неналежне виконання умов договору № 1737 від 01.01.2010 р. та, посилаючись на скрутне матеріальне становище навчального закладу, відсутність вини установи в порушенні грошових зобов`язань за договором (відсутність бюджетного фінансування) та ступінь їх виконання, просить суд зменшити розмір пені на 90% (арк. с. 75-76).

14.09.2020 року позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечив проти зменшення розміру штрафних санкцій, які заявлені до стягнення (арк. с. 81-82).

14.09.2020 року від позивача до суду надійшла заява про зміну найменування відповідача (вих. № 38/340 від 03.09.2020 р.), згідно якої після направлення позовної заяви до суду відповідач листом від 10.08.2020 р. (вих .№ 01-09/204) повідомив, що згідно рішення XXXVI сесії Кременчуцької міської ради VII скликання від 24.04.2019 р. Кременчуцька загальноосвітня школа I-III ступенів №12 Кременчуцької міської ради Полтавської області перейменована на Кременчуцьку гімназію № 12 Кременчуцької міської ради Полтавської області (арк. с. 83).

Ухвалою суду від 29.09.2020 року суд замінив найменування відповідача у справі - Кременчуцька загальноосвітня школа I-III ступенів №12 Кременчуцької міської ради Полтавської області на - Кременчуцька гімназія № 12 Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 29.09.2020 року було оголошено перерву у засіданні до 13.10.2020 року.

Ухвалою від 13.10.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 03.11.2020 року.

23.10.2020 р. від відповідача надішли пояснення, в яких останній повідомляє суд, що відповідачем частково сплачено заборгованість, яка є предметом спору у даній справі, а саме: відповідачем сплачено 207 758,75 грн. На підтвердження даної обставини відповідач надав копії платіжних документів.

03.11.2020 року від позивача до суду надішли пояснення, в яких позивач повідомляє суд, що відповідачем після відкриття провадження у справі частково сплачено заборгованість, яка є предметом спору у даній справі, а саме: відповідачем сплачено 207 758,75 грн. боргу за спожиту теплову енергію. Станом на 28.10.2020 року залишок боргу за спожиту теплову енергію становить 161 458,18 грн. На підтвердження даної обставини позивач надав копії платіжних документів.

У судове засідання 03.11.2020 р. відповідач представництво не забезпечив, останній був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчать матеріали справи.

03.11.2020 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, цінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року ТОВ Кременчуцька ТЕЦ з 25.04.2019 року визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ Кременчуцька ТЕЦ (арк. с. 13).

До 25.04.2019 p., Виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука було AT Полтаваобленерго. Договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам були укладені з AT Полтаваобленерго, зокрема, Договір № 1737 від 01.01.2010 р. (арк. с. 6-11).

Враховуючи зміну виконавця послуг, між Виконавцем - АТ Полтаваобленерго, Споживачем Кременчуцькою загальноосвітньою школою I-III ступенів №12 Кременчуцької міської ради Полтавської області (перейменована на Кременчуцьку гімназію № 12 Кременчуцької міської ради Полтавської області) (далі - споживач) та Новим виконавцем - ТОВ Кременчуцька ТЕЦ (далі - постачальник) 03.07.2019 року було укладено Угоду № 1 про зміну сторони у зобов`язанні (далі - Угода, арк. с. 12).

Згідно п. 1 Угоди сторони домовилися, що Виконавець передає, а Новий виконавець приймає на себе всі права та обов`язки Виконавця, згідно Договору № 1737 від 01.01.2010 року та з 25.04.2019 року стає стороною Договору.

Пунктом 3 Угоди передбачено, що Споживач не заперечує проти заміни Виконавця на Нового виконавця в Договорі і, підписуючи зі своєї сторони цю Угоду, дає згоду на зміну сторони в порядку та на умовах, визначених цією Угодою.

Згідно п. 5 Угоди Споживач за отримані з 25.04.2019 р. послуги по Договору проводить розрахунки з Новим виконавцем на рахунок зазначений у даній Угоді. У зв`язку з початком надання послуг з 25.04.2019 р. першим розрахунковим періодом є період з 25.04.2019 р. по 31.05.2019 р. Споживач сплачує на користь Нового виконавця вартість отриманих послуг за період з 25.04.2019 р. по 31.05.2019 р. В подальшому розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 7 Угоди заміна Сторони у зобов`язанні за цією Угодою не тягне за собою жодних інших змін умов Договору окрім тих, що передбачені цією Угодою. Ця Угода вважається укладеною з моменту підписання Сторонами, починає діяти з 25.04.2019 року і діє протягом дії Договору (п. 8 Угоди).

Згідно п. 1.1 Договору № 1737 від 01.01.2010 року (далі - Договір) Теплопостачальна організація зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до ЗУ Про теплопостачання № 2633-IV від 02.06.2005 року та діючого законодавства України.

Додатком № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної Споживачу за поточний рік відповідно до тарифів, діючих на момент укладання Договору, а Додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, п. 2.2.2 Договору та Додатку № 4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію до Договору.

Згідно з п. 23 Правил - розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 2 Додатку № 4 до Договору - Споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає покази станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку та надає її Теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії. Наявність приладу обліку на об`єкті Споживача вказано в Додатку № 1 до Договору.

Згідно пункту 1 Додатку № 4 до Договору - Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми заборгованості на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання). За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації.

На виконання умов Договору, позивач з жовтня 2019 р. по березень 2020 р. поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 789 102,99 грн., що підтверджується копіями актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії (копії яких наявні у матеріалах справи, арк. с. 35-38).

В дотримання умов Договору позивачем було надіслано відповідачеві вищезазначені акти та відповідні рахунки на оплату отриманої ним теплової енергії. Матеріалами справи підтверджується направлення зазначених рахунків та актів відповідачеві (арк. с. 21-34).

В порушення умов Договору відповідач, систематично порушував терміни оплати за теплову енергію, встановлені Договором, що підтверджується виставленими рахунками та документами про їх отримання.

Так, за спожиту теплову енергію за січень, лютий та березень 2020 року, відповідачем не сплачена вартість послуг в сумі 369 216,93 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості (арк. с.18).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з про стягнення з відповідача 396 085,06 коп. заборгованості, в тому числі : вартість спожитої теплової енергії в сумі 369 216,93 грн., пеню в розмірі 15 802,85 грн., інфляційні нарахування в розмірі 5656,30 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 5408,98 грн.

Позивач, як докази обґрунтованості позовних вимог, надав копії : Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1737 від 01.01.2010 року з додатками № 1, № 2, № 3 та № 4; Угоди № 1 від 03.07.2019 року про зміну Сторони у зобов`язанні; рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року; Розрахунок суми заборгованості за спожиту теплову енергію; Розрахунок суми нарахованої пені за несвоєчасну оплату теплової енергії; Розрахунок суми нарахованої інфляції за несвоєчасну оплату теплової енергії; Розрахунок суми нарахованих 3% річних за несвоєчасну оплату теплової енергії; Детальний розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію; Пояснення щодо нарахувань пені, індексу інфляції, 3% річних; Рахунки за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року; копії реєстрів про надсилання (надання) рахунків та Актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року; копії Актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року; копія даних по опаленню згідно показників приладу обліку теплової енергії за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року; копія наказу ТОВ КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ від 23.04.2019 року № 200 Про введення в дію тарифів на послугу на теплову енергію для споживачів; копії платіжних документів про сплату рахунків за спожиту теплову енергію; копія листа № 38/2691 від 15.07.2020 року про направлення Відповідачеві для сплати рахунків; Рахунок № 1737 від 03.07.2020 року на борг за користування тепловою енергією; Рахунок № 1737 від 03.07.2020 року на пеню, інфляційні нарахування та 3% річних від простроченої суми, Докази направлення відповідачеві листа № 38/691 від 15.07.2020 року разом з рахунками - копія поштової квитанції з копією опису вкладень.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

За приписами ст. 1 Закону України № 2633-ІV від 02.06.2005 р. "Про теплопостачання" (із змінами та доповненнями, далі Закон України "Про теплопостачання") тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України надані позивачем послуги не оплатив, заборгованість відповідача станом на 03.07.2020 р. складала 369 216,93 грн.

Проте, під час розгляду даної справи, відповідачем було сплачено 207 758,75 грн. за отримані послуги, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень (арк. с. 109-113), а тому в частині позовних вимог щодо стягнення 207 758,75 грн. основного боргу між сторонами відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині вимог відповідно до п. 2 ст. 231 ГПК України.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 161 458,18 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовуються, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 5656,30 грн. інфляційних втрат за загальний період з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року та 5408,98 грн. трьох процентів річних за загальний період з 02.11.2019 року по 03.07.2020 року (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманої теплової енергії за кожний окремий місяць та проведених відповідачем проплат), суд визнає його правильним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 6 Додатку № 4 до Договору, п. 4.2.2 Договору № 1740 від 01.01.2010 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді, за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань : платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у сумі 15 802,85 грн. за загальний період з 02.11.2019 року по 11.03.2020 року (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманої теплової енергії за кожний окремий місяць та проведених відповідачем проплат), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення пені на 90%, оскільки відповідач є комунальним освітнім закладом, є бюджетною неприбутковою установою, заборгованість виникла не з вини відповідача, а внаслідок відсутності бюджетного фінансування.

У статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Враховуючи ступінь виконання боржником зобов`язань за укладеним договором; те, що відповідач є бюджетною організацією та шкільним виховним, соціально-значущим закладом, керуючись ч. 2 ст. 233 ГК України, суд дійшов висновку про наявність виключних обставин, які дають підстави для зменшення розміру пені на 50% та стягнення з відповідача 7 901,42 грн. пені. Дана сума, на думку господарського суду, є достатньою мірою відповідальності для відповідача за порушення умов договору та несвоєчасну оплату поставленої теплової енергії позивачем.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості спожитої теплової енергії в сумі 161 458,18 грн., пені в розмірі 7901,42 грн., 5656,30 грн. інфляційних втрат та 5408,98 грн. трьох процентів річних є обґрунтованими, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача 207 758,75 грн. заборгованості, провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю предмету спору. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 7 Закону України Про судовий збір (із подальшими змінами та доповненнями) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 р. у справі №917/1068/17.

Керуючись ст.ст.129, 231,232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Кременчуцької гімназії № 12 Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Володимира Великого 52, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код 24827843) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область,39600, ідентифікаційний код 42225136):

- вартість спожитої теплової енергії в сумі 161 458,18 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в AT Ощадбанк м. Полтава, МФО 331467, ;

- пеню в розмірі 7 901,42 грн., 5 656,30 грн. інфляційних втрат та 5 408,98 грн. 3% на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в Полтавському відділенні AT БАНК КРЕДИТ ДНІПРО м. Полтава, МФО 305749, ;

- судовий збір в розмірі 3 519,41 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в Полтавському відділенні AT БАНК КРЕДИТ ДНІПРО м. Полтава, МФО 305749, .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 207 758,75 грн. закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору.

4. В іншій частині позову відмовити в задоволенні вимог.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в Полтавському відділенні AT БАНК КРЕДИТ ДНІПРО м. Полтава, МФО 305749 з Державного бюджету України 2421,87 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням № від 10.07.2020 року.

Повне рішення складено 05.11.2020 року

Суддя Тимощенко О.М.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.