ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/690/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М. А., секретар судового засідання Феденько Н. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 976,36 грн.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області подано позов Акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГО" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 976,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.08.2020 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначити на 22.09.2020.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2020 суд постановив розгляд справи відкласти на 20.10.2020.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, водночас надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі представника (від 08.10.2020 б/н; від 13.10.2020 вх. № 13818/20), яке судом приєднано до матеріалів справи.

Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився. Ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 12.08.2020 та 22.09.2020 повернулися на адресу суду із зазначенням в поштових довідках "адресата немає" та "інші причини повернення".

Судом здійснено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до витягу станом на 20.10.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Галицька", де зазначено місцезнаходження відповідача - 76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Василіянок, будинок 22, тобто адреса, яка вказувалась в позовній заяві та ухвалах суду, що надсилались відповідачу.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, як встановлено судом, ухвали по справі направлялась відповідачу за адресою місцезнаходження, яке зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вищезазначені обставини свідчать про належне виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення сторони, яка не з`явилась в судове засідання про вчинення судом певних процесуальних дій по даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні норми містяться в частині 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив таке.

09.09.2017 в м. Києві по проспекту Лобановського, 126А автомобілем марки Chevrolet Aveo, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований Акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГО" автомобіль марки Volkswagen Touareg, д/н НОМЕР_2 (договір страхування № 530536516.17), під керуванням водія ОСОБА_2 , отримав механічні ушкодження.

Відповідно до повідомлення про ДТП (європротокол), ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_1 .

На підставі рахунку від 12.09.2017 № АМ20676, страхового акту від 19.09.2017 № 1540731 було сплачено страхове відшкодування в розмірі 12 976,36 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 05.09.2017 № 7182.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки Chevrolet Aveo, д/н НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5782472.

Враховуючи той факт, що автомобіль марки Chevrolet Aveo, д/н НОМЕР_1 був забезпечений, а цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Галицька" за полісом № АК/5782472 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач звернувся до відповідача з претензією від 27.06.2018 № 2135 із необхідних переліком документів передбачених статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Докази направлення містяться в матеріалах справи.

Матеріали справи не містять доказів сплати суми страхового відшкодування.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими виходячи з наступного.

При вирішенні даного спору суд враховує положення ст. 174 Господарського кодексу України відповідно до якої господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування).

За договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 354 Господарського кодексу України). Вказане положення кореспондується зі ст. 979 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування".

Частиною 1 статті 355 Господарського кодексу України передбачено, що об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

В силу положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як визначено ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, до Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" перейшло право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька".

По факту ДТП водіями складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 09.09.2017.

Як встановлено ст. 33.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Аналогічна за змістом норма міститься у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до цієї Інструкції у Європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Суд зазначає, що схема ДТП та обставини при яких вона мала місце, свідчить про порушення водієм автомобіля марки Chevrolet Aveo, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, а відтак, про наявність вини останнього у ДТП, що також підтверджується записом "вину в ДТП визнаю" у пункті 14 "мої зауваження" Європротоколу.

Крім того, факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, враховуючи вищевикладене та з урахуванням приписів чинного законодавства, суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 09.09.2017 як належний доказ вчинення ДТП за участю автомобіля марки Chevrolet Aveo, д/н НОМЕР_1 та автомобіля марки Volkswagen Touareg, д/н НОМЕР_2 , та як належний доказ наявності вини водія ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д/н НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Галицька" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5782472, що підтверджується відомостями з Централізованої бази МТСБУ.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як встановлено судом, позивачем на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, рахунку від 12.09.2017 № АМ20676, страхового акта від 19.09.2017 № 1540731 сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу в сумі 12 976,36 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 05.09.2017 № 7182.

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення страхового відшкодування без врахування фізичного зносу.

Відповідно до пункту 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика) відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Отже, в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

У пункті 7.38. Методики вказано, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ.

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у справі від 01.02.2018 № 910/22886/16.

Як вбачається з Договору страхування № 530536516.17 забезпечений транспортний засіб Volkswagen Touareg, д/н НОМЕР_3 2013 року випуску. Тобто, в даному випадку експлуатація автомобіля не перевищує 7 років, відповідно коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АК/5782472 встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну в розмірі 100 000,00 грн, франшиза в розмірі 0,00 грн.

Суд зазначає, що реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/9396/17 від 13.03.2018).

В матеріалах справи наявне платіжне доручення про виплату страхового відшкодування.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів правової відповідальності винної особи розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 976,36 грн.

За правилами, встановленими ст. 129 ГПК України, судовий збір по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 236-238, 240-241 ГПК України

УХВАЛИВ:

позов Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" стягнення страхового відшкодування в сумі 12 976,36 грн задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76018; ідентифікаційний код 22186790) на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" (вул. Бульварно-Кудрявська, 33, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 16285602) 12 976,36 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят шість грн 36 коп.) страхового відшкодування та 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві грн 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.10.2020.

Суддя М. А. Шіляк