УХВАЛА

м. Київ

27.10.2020Справа № 910/9932/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судових засідань Лаврова В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом ОСОБА_1

до Торгово-промислової палати України

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд-лото КР»

про визнання сертифікату недійсним та його скасування

представники сторін:

від позивача - Тімченко М.Ю. (уповноважений представник);

від відповідача - Коваленко К.В. (уповноважений представник);

від третьої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Торгово-промислової палати України, третя особа - Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-лото КР» із вимогами визнати незаконним Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №8252 від 24.09.2018; визнати незаконним Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №8252 від 24.09.2018 та скасувати Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №8252 від 24.09.2018.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/871 від 28.07.2020 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи у зв`язку з перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

28.07.2020 за наслідками проведеного повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №910/9932/20 була передана на розгляд судді Маринченко Я.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі №910/9932/20 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

11.08.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

21.10.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, у якій відповідач зазначив, що зі змісту прохальної позовної заяви позивач просить суд визнати незаконним, недійсним та скасувати сертифікат Торгово-промислової палати України №8252 від 24.09.2018, у зв`язку з чим, відповідач вважає, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Представник позивача у підготовчому засіданні заперечував проти задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі. При цьому пояснив, що в іншому суді розглядається справа, за участі позивача, і з метою встановлення певних обставин, зокрема чи відповідає інформація, вказана у сертифікаті ТПП фактичним подіям, які мали місце, позивачем заявлено позов, що розглядається. Вказав, що встановлені судом обставини справи позивач має намір використати в ході розгляду іншої справи.

Представник відповідача у підготовчому засідання підтримав подане клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України та просив суд задовольнити вищезазначене клопотання та закрити провадження у справі.

Представник третьої особи у судове засідання 27.10.2020 не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Розглянувши заявлене клопотання відповідача про закриття провадження у справі суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивачем заявлено позов про визнання незаконним сертифіката №8252 від 24.09.2018 про форс-мажорні обставини, виданого Торгово-промисловою палатою України, визнання недійсним сертифіката №8252 від 24.09.2018 про форс-мажорні обставини, виданого Торгово-промисловою палатою України та скасування сертифіката №8252 від 24.09.2018 про форс-мажорні обставини, виданого Торгово-промисловою палатою України

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, юридична особа може звернутися з позовом до господарського суду лише у разі, якщо розгляд такого спору у господарському суді прямо передбачено Господарським процесуальним кодексом України та відповідним законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Відповідно до ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Приймаючи до уваги положення ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», суд відзначає про те, що сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по своїй суті є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з визначених питань та не є актом державного чи іншого органу, який може бути предметом оскарження в господарському суді, оскільки такий сертифікат не є актом, який сам по собі тягне за собою виникнення, зміну, припинення прав та обов`язків у будь-яких сторін, породження певних правових наслідків. Сертифікат, дійсність якого оспорюється не спрямований на регулювання суспільних відносин і не має обов`язкового характеру для суб`єктів таких відносин.

Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), як і інші докази при вирішенні судом спору про право оцінюється на предмет належності та допустимості й лише за наслідками такої оцінки суд вирішує питання про можливість звільнення боржника від відповідальності перед кредитором у зобов`язанні, застосовуючи відповідні приписи чинного законодавства.

З урахуванням викладеного вище, суд відзначає, що оскаржуваний сертифікат не є нормативним правовим актом, так як він не встановлює, не змінює і не скасовує норми права та неодноразово не застосовується; не є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), оскільки він сам по собі не породжує права і обов`язки для позивача та йому не адресований.

Окрім того, відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій України» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Окрім того, ч.ч. 1, 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Перелік категорій справ, які підвідомчі господарським судам наведено у ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача, позивачем оспорюється зміст сертифікату, виданого ТПП України, зокрема чи мали місце вказані події та чи є вони форс-мажорними.

Тобто позовні вимоги спрямовані на встановлення судом факту існування певних подій та їх оцінки, що не є юридичним спором між сторонами. При цьому факт існування певних подій і обставин є об`єктивним і не залежить від його відображення у будь-яких документах.

Отже, враховуючи, що спірний сертифікат не є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), не породжує прав і обов`язків для позивача та йому не адресований, а є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з визначених питань, не спрямований на регулювання суспільних відносин і не має обов`язкового характеру для суб`єктів таких відносин, а зміст позовної заяви зводиться до оспорення відображених у сертифікаті фактів та їх оцінки, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутній юридичний спір, підвідомчий судам.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Дослідивши викладені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що спір у даній справі не підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Разом з тим, враховуючи викладене, оскільки матеріали справи не містять клопотання позивача про повернення суми сплаченого судового збору за подання даного позову, судом не здійснюється розподіл судових витрат у даній справі.

Керуючись ст.ст.129, 177, п.2 ч.2 ст.185, 231, ч.2 ст.232, 233, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №910/9932/20 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в передбаченому законом порядку.

Дата складання повного тексту : 03.11.2020

Суддя Я.В. Маринченко