ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020м. ДніпроСправа № 904/4664/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом Фізичної особи-підприємця БОНДАР ДМИТРА ВОЛОДИМИРОВИЧА

до ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ІГРЕНСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№133)"

про стягнення 142609,84грн., з яких 124107,00грн. основної заборгованості; 2288,86грн. трьох процентів річних; 16213,98грн. інфляційних втрат (договір №б/н від 26.09.2019 (поставка)

Представники: справу розглянуто без виклику представниківучасників справи

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Фізична особа-підприємець БОНДАР ДМИТРО ВОЛОДИМИРОВИЧ (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ІГРЕНСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№133)" (далі - відповідач) про стягнення 142609,84грн., з яких 124107,00грн. основної заборгованості; 2288,86грн. трьох процентів річних; 16213,98грн. інфляційних втрат (договір №б/н від 26.09.2019 (поставка).

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4664/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020.

Ухвалою від 31.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 30.09.2020.

09.09.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 09.09.2020 за вих.№б/н у якій позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути без участі представника позивача.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Господарський суд вирішив розгляд даної позовної заяви провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відтак, участь представника позивача не передбачена.

21.09.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 14.09.2020 за вих.№133/10-1440 у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив від 14.09.2020 за вих.№133/10-1440 прийнято до розгляду.

У відповідності до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, строк для розгляду справи по суті розпочато.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, шістдесятиденний строк з дня відкриття провадження у справі спливає 02.11.2020.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

30.10.2020 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

26.09.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупцем) укладено договір поставки №б/н (далі - договір).

За заявкою покупця здійснено поставку товару на загальну суму 30500,00грн., що підтверджується такими видатковими накладними:

1. Видаткова накладна №1713 від 26.09.2019 на суму 8390,00грн.;

2. Видаткова накладна №1714 від 26.09.2019 на суму 8390,00грн.;

3. Видаткова накладна №1815 від 04.10.2019 на суму 13720,00грн.

03.10.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупцем) укладено договір поставки №б/н (далі - договір).

За заявкою покупця здійснено поставку товару на загальну суму 73357,00грн., що підтверджується такими видатковими накладними:

1. Видаткова накладна №1813 від 03.10.2019 на суму 38568,50грн.;

2. Видаткова накладна №1880 від 08.10.2019 на суму 34788,50грн.

16.10.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупцем) укладено договір поставки №б/н (далі - договір).

За заявкою покупця здійснено поставку товару на загальну суму 20250,00грн., що підтверджується видатковою накладною №1970 від 16.10.2019 на суму 20250,00грн.

Позивач стверджує, що загальна вартість поставленого відповідачу товару складає 124107,00грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- три проценти річних за загальний період прострочення з 15.01.2020 по 26.08.2020 на загальну суму 2288,86грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з 15.01.2020 по 26.08.2020 на загальну суму 16213,98грн.

Короткий зміст заперечень відповідача та узагальнення його доводів.

Відповідач визнав, що позивач здійснив поставку товару на загальну суму 124107,00грн. за трьома аналогічними договорами.

Проте, відповідач вважає, що строк оплати товару не настав через те, що позивач не надав повного переліку документів передбачених пунктом 4.1 договорів, а саме рахунку.

Доводи позивача на відзив.

Відповідь на відзив не надійшла.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, предметом доказування у господарській справі є лише ті факти, які мають матеріально-правове значення, тобто факти без з`ясування яких не можна правильно вирішити справу по суті.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі такі:

1. Обставини укладання договору.

2. Природа договору.

3. Факт поставки товару.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

5. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, продавець) та відповідачем (далі - відповідач, покупець) (разом іменовані - сторони) укладено договір № від 26.09.2019 (далі - договір №1), договір № від 03.10.2019 (далі - договір №2), договір № від 16.10.2019 (далі - договір №3).

Предмет договору-1, договору-2 та договору-3. Продавець зобов`язується передати у власність покупця товар в обсязі, асортименті і терміни згідно умов даного договору, а покупець - забезпечити приймання та оплату товару (пункт 1.1 договорів).

Ціна договору-1. Сума договору 8390,00грн. в тому числі ПДВ (пункт 2 договору-1).

Ціна договору-2. Сума договору 38568,50грн. в тому числі ПДВ (пункт 2 договору-2).

Ціна договору-3. Сума договору 20250,00грн. в тому числі ПДВ (пункт 2 договору-3).

Строк. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, але у будь-якому разі до повного виконання зобов`язань (пункт 10.1 договору №1, договору №2 та договору №3).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

За договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 265 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт поставки товару.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Умови та терміни поставки врегульовано розділом 3 договору №1, договору №2 та договору №3, а саме поставка проданого за цим договором товару буде проводитися автомобільним транспортом продавця (пункт 3.1 договорів). Покупець приймає товар по факту поставки згідно з видатковою накладною (пункт 3.2 договорів). Товар вважається прийнятим, коли він фактично переданий на склад покупця і представниками сторін підписана видаткова накладна (пункт 3.3 договорів).

На виконання умов укладеного між сторонами договору №1 позивач передав відповідачу товар на загальну суму 30500,00грн., що підтверджується:

1. Видаткова накладна №1713 від 26.09.2019 на суму 8390,00грн.;

2. Видаткова накладна №1714 від 26.09.2019 на суму 8390,00грн.;

3. Видаткова накладна №1815 від 04.10.2019 на суму 13720,00грн.

На виконання умов укладеного між сторонами договору №2 позивач передав відповідачу товар на загальну суму 73357,00грн., що підтверджується:

1. Видаткова накладна №1813 від 03.10.2019 на суму 38568,50грн.;

2. Видаткова накладна №1880 від 08.10.2019 на суму 34788,50грн.

На виконання умов укладеного між сторонами договору №3 позивач передав відповідачу товар на загальну суму 20250,00грн., що підтверджується видатковою накладною №1970 від 16.10.2019 на суму 20250,00грн.

Видаткові накладні підписані представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Отже, факт поставки товару визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 2.4 договору визначено, що покупець зобов`язаний оплатити всю суму, яка зазначена у рахунку-фактурі та/або видатковій накладній на кожну партію товару, протягом 30 календарних днів включно, починаючи з дня, що слідує за днем поставки (продаж товару у кредит з відстроченням платежу).

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити його вартість.

Пунктом 4.1 договору №1, договору №2 та договору №3 визначено, що оплата товару здійснюється покупцем по факту поставки протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати поставки товару, по мірі надходження бюджетних коштів та на підставі належним чином оформлених накладних та рахунків продавця.

Строк оплати є таким, що настав.

Товар поставлено на загальну суму 124107,00грн.

Доказів оплати товару в сумі 124107,00грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідачем не надано.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 124107,00грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (статті 525, 526 Цивільного кодексу України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 15.01.2020 по 26.08.2020 на загальну суму 2288,86грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з 15.01.2020 по 26.08.2020 на загальну суму 16213,98грн.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та встановив його неточність. Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, господарський суд визнав обґрунтованим розміром - 1486,11грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ ВІДПОВІДАЧА.

Ненадання рахунка - фактури, у контексті спірних правовідносин, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунка - фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити грошові кошти за договором. Близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 зі справи №918/537/18, від 29.08.2019 зі справи №905/2245/17, від 26.02.2020 зі справи №915/400/18, від 29.04.2020 зі справи №915/641/19.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1918,18грн., з урахуванням того, що 89,67% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 232-233, 236-242, 247-248, 252, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця БОНДАР ДМИТРА ВОЛОДИМИРОВИЧА (Місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ІГРЕНСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№133)" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49115, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ БЕХТЕРЕВА, будинок 5; Ідентифікаційний код юридичної особи: 08563027) про стягнення 142609,84грн., з яких 124107,00грн. основної заборгованості; 2288,86грн. трьох процентів річних; 16213,98грн. інфляційних втрат (договір №б/н від 26.09.2019 (поставка) задовольнити частково.

Стягнути з ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ІГРЕНСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№133)" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49115, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ БЕХТЕРЕВА, будинок 5; Ідентифікаційний код юридичної особи: 08563027) на користь Фізичної особи-підприємця БОНДАР ДМИТРА ВОЛОДИМИРОВИЧА (Місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 124107,00грн. (сто двадцять чотири тисячі сто сім грн. 00 коп.) основної заборгованості; 2288,86грн. (дві тисячі двісті вісімдесят вісім грн. 86 коп.) трьох процентів річних; 1486,11грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят шість грн. 11 коп.) інфляційних втрат; 1918,18грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять грн. 18 коп.) судового збору.

В частині стягнення з ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ІГРЕНСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№133)" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49115, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ БЕХТЕРЕВА, будинок 5; Ідентифікаційний код юридичної особи: 08563027) на користь Фізичної особи-підприємця БОНДАР ДМИТРА ВОЛОДИМИРОВИЧА (Місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 14727,87грн. інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 30.10.2020.

Суддя І.В. Петренко