РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.10.2020Справа № 910/8464/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Ваховської К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Державної компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36)

до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 26)

про розірвання договору та стягнення 1 070 000,00 грн.

за участю представників

від позивача: Попічко Р.Р.

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні 28.10.2020, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" про розірвання договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014 та стягнення 1 070 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки відповідач всупереч умовам договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014 не виконав зобов`язання щодо передачі результатів робіт у визначений сторонами строк, допустивши істотне порушення договору, у позивача виникло право на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України вимагати розірвання вищевказаного договору та стягнення попередньої оплати у розмірі 1 070 000,00 грн.

Одночасно з позовом Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватному акціонерному товариству "Завод "Кузня на Рибальському" в межах суми 1 089 203,00 грн, які знаходяться на будь-яких його рахунках в установах будь-яких банків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 суд відмовив Державній компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/8464/20 та постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 29.07.2020.

06.07.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач посилається на ч. 4 ст. 849 ЦК України, відповідно до якої замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитись від договору підряду, та зазначає, що вимога визнати збитками суму авансу, яка була сплачена позивачем за договором відповідачу, суперечить ст. 255 ГК України, оскільки повернення сум авансу, не входить до вичерпного переліку складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою у разі наявності спорів про відповідальність осіб внаслідок порушення ними зобов`язань.

28.07.2020 до канцелярії суду надійшла заява відповідача, у якій останній просить суд закрити провадження у справі, оскільки 22.07.2020 відповідач отримав від позивача заяву №USE-13.2-7589 від 16.07.2020 про відмову від спірного договору на підставі ст. 849 ЦК України.

29.07.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява позивача про зміну підстав позову, відповідно до якої останній вважає, що витрати, зроблені позивачем у розмірі 1 070 000,00 грн на здійснення попередньої оплати за роботи згідно договору, які так і не були виконані відповідачем, після того як договір було розірвано 22.07.2020 і зобов`язання за ним припинилось, є збитками в розумінні ст. 244 ГК України, а тому мають бути відшкодовані відповідачем.

У судовому засіданні 29.07.2020 суд на місці ухвалив прийняти заяву позивача про зміну підстав позову та відкласти підготовче засідання на 02.09.2020.

18.08.2020 через канцелярію суду надійшов відзив на заяву позивача про зміну підстав позову, у якому відповідач зазначає, що одностороння відмова позивача від договору, викладена в заяві №USE-13.2-7589 від 16.07.2020, не потребує узгодження відповідача, а тому договір є припиненим. Відповідач також звертає увагу на те, що заявлені позивачем збитки не підлягають задоволенню ще в силу того, що сплив строк позовної давності відповідно до вимог встановлених у ст. 261 ЦК України.

У судовому засіданні 02.09.2020 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 23.09.2020.

22.09.2020 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача (бездіяльність щодо виконання договору та повернення попередньої оплати) позивачу заподіяно збитки у розмірі 1 070 000,00 грн. Крім того, позивач зауважує, що заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки збитки у позивача виникли з 22.07.2020, а з 31.10.2014 року відповідачем було порушено право на вчасне отримання результатів робіт за договором.

У судовому засіданні 23.09.2020 суд на місці ухвалив долучити до матеріалів справи відповідь на відзив та відкласти підготовче засідання на 07.10.2020.

05.10.2020 від відповідача надійшли заперечення щодо відповіді на відзив, у яких останній повідомляє, що всі зобов`язання відповідача сплили внаслідок спливу строку позовної давності 31.10.2017, що обраховується з дати порушення ПрАТ "Завод "Кузня на Рибальському" 31.10.2014 умов п. 2.2. спірного договору.

У судовому засіданні 07.10.2020 суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті на 28.10.2020.

У судовому засіданні 28.10.2020 суд заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судове засідання явку уповноваженого представника повторно не забезпечив, клопотань щодо відкладення розгляду справи не направляв, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 120, з якого вбачається, що ухвалу суду від 07.10.2020 відповідач отримав 12.10.2020.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

16 липня 2014 року між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (надалі - замовник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Завод "Ленінська кузня" (надалі - виконавець, відповідач (найменування змінено на Приватне акціонерне товариство "Завод "Кузня на Рибальському" згідно рішення загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня" від 30.03.2017)) був укладений договір № USE-17.5-147-DK-14 (надалі- договір).

28 квітня 2017 року між замовником та виконавцем було укладено Угоду № USE-24-74-D-14 про підтвердження чинності укладених договорів, відповідно до п. 1 якої виконавець підтвердив, що є повним правонаступником усіх прав, обов`язків, зобов`язань та гарантій Публічного акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня".

Згідно з п. 2 Угоди сторони підтвердили чинність правовідносин, що виникли з договорів та відповідних додаткових угод до них, укладених між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" та Публічним акціонерним товариством "Завод "Ленінська кузня", що зазначені в Додатку 1 до Угоди. Зокрема, у п. 4 Додатку вказано договір від 16.07.2014 № USE-17.5-147-DK-14.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язався на свій ризик виконати повний обсяг робіт (надалі - "Роботи") з доопрацювання РКД (робоча конструкторська документація та експлуатаційна документація) і виготовлення виробу (Полегшений Бойовий Модуль, створений на базі автоматичного гранатомету УАГ-40, який є власністю Виконавця, надалі - "Виріб"), обладнаного системами, вузлами й агрегатами, тактико-технічні характеристики якого відповідають наведеним у Додатку № 1 до договору.

Замовник зобов`язався прийняти на умовах цього договору повністю виконані Роботи, результати яких відповідають п. 1.1 договору, та оплатити виконані Роботи в порядку та обсязі, визначеному у розділі 3 цього договору (пункт 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору замовник зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок виконавця ціну робіт, відповідно до розділу 3 цього договору.

Згідно з п. 2.2 Договору виконавець зобов`язався:

- виконати роботи з виготовлення доопрацьованого виробу та РКД у строк - не пізніше 31.10.2014, вимоги до РКД визначаються ДСТУ 3974- 2000;

- у 60-тиденний строк після набуття договором чинності розробити та надати замовнику на узгодження Програму проведення приймально-здавальних випробувань Виробу на полігоні виконавця;

- виконати роботи з підготовки, перевірки та налагодження усіх систем, вузлів та агрегатів Виробу, провести приймально-здавальні випробування на полігоні Виконавця в узгоджені сторонами строки, відповідно до Програми проведення приймально-здавальних випробувань Виробу;

- у 20-денний строк усунути усі зауваження, виявлені недоліки та невідповідності тактико-технічним специфікаціям щодо роботи систем, вузлів та агрегатів Виробу, у разі їх виникнення, під час проведення приймально-здавальних випробувань з відповідним коригуванням РКД Виробу;

- здійснювати авторське та конструкторське супроводження при виготовленні та адаптації Виробу до певних зразків озброєння.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна робіт включає у себе відшкодування витрат Виконавця та плату за виконані ним Роботи, що є предметом цього договору, і становить 891 666,67 грн., крім того, ПДВ 20% у сумі 178 333,33 грн. усього 1 070 000,00 грн.

Згідно з підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 договору попередню оплату у розмірі 100% від загальної ціни робіт за договором замовник здійснює протягом 5-ти банківських днів з дати підписання договору сторонами на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що після усунення виконавцем зауважень і недоліків, які/якщо були виявлені під час проведення приймально-здавальних робіт та коригування РКД, а також після проведення повторних випробувань, сторони підписують Акт здачі-прийомки виконаних робіт, зразок якого наведений у Додатку № 4 до договору.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, винна сторона відшкодовує спричинені цим прямі збитки. Усі збитки повинні бути підтверджені відповідними документами (пункт 5.1 договору).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у разі неспроможності виконавця виготовити Виріб, характеристики якого відповідатимуть наведеним у Додатку № 1 цього Договору, сплачені Замовником кошти мають бути повернуті у повному обсязі.

Згідно з пунктом 6.1 договору усі правовідносини, що виникають з цього договору і не врегульовані ним, регламентуються відповідними нормами чинного в Україні законодавства, а також застосованими до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 10.1 договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до остаточного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

На виконання умов п. 3.2. договору та на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури №00005 від 16.07.2014, позивач згідно платіжного дорученням № 1357 здійснив попередню оплату у розмірі 100% від загальної ціни робіт на суму 1 070 000,00 грн.

За доводами позивача, відповідач у визначені договором строки Програму проведення приймально-здавальних випробувань виробу на полігоні не надав, роботи з виготовлення доопрацьованого виробу та РКД у строк до 31.10.2014, як це встановлено в пункті 2.2 договору, не виконав, що стало наслідком допущення виконавцем істотних порушень умов договору.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про виконання встановленого договором обов`язку щодо виконання робіт, зокрема, листами від 30.10.2015 № USE-17.1-12481, від 17.11.2015 № USE-17.1-13338, від 25.01.2017 № USE-17.1-871, від 14.12.2017 № USE-17.1-14762, від 09.07.2018 №USE-17.1-7609, від 01.11.2018 №USE-17.1-12089, від 27.05.2019 №USE-17.1-6180.

Листом № 1/158 від 27.03.2017 відповідач повідомив позивача про те, що ним проведено попередні випробування виробу, за результатами яких необхідно провести як вдосконалення виробу, так і коригування технічних документів, програми та методики випробувань.

Крім того, листом № 1/535 від 26.07.2018 відповідач повідомив позивача про те, що виріб на даний час проходить підготовку до участі в параді на честь Дня Незалежності України, у зв`язку з чим позивачу запропоновано провести полігонні випробування виробу після закінчення вказаних заходів.

Листом №1/518/177 від 18.10.2019 відповідач надіслав позивачу на узгодження програму та методику полігонних випробувань виробу, за наслідками розгляду яких позивачем відповідно до листа № USE-17.1-14762 від 13.12.2019 було надано пропозицію до Програми.

04.03.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію №USE-13.2.-2624 з вимогою про розірвання Договору та повернення попередньої оплати за договором у розмірі 1 070 000,00 грн. Крім того, до вказаної претензії позивачем було додано підписану зі сторони позивача Додаткову угоду № 1 до договору про розірвання договору та припинення зобов`язань, що виникли з договору, з дати підписання вказаної Додаткової угоди № 1 до договору.

Дана претензія була отримана відповідачем 06.03.2020, що підтверджується реєстром № 111 (список 905) від 04.03.2020 про відправку рекомендованого поштового відправлення №020, фіскальним чеком №00113589 від 04.03.2020 та роздрукованим повідомленням з сайту ПАТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua).

Оскільки, за твердження позивача, вищевказана претензія була залишена з боку відповідача без відповіді та задоволення, зокрема, вимога щодо підписання Додаткової № 1 до договору про розірвання договору не виконана, кошти у розмірі 1 070 000,00 грн не повернуті, існують підстави для розірвання договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014 та стягнення вищевказаної суми в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, укладений між сторонами договір №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014, з урахуванням додаткових угод до нього, за своєю правовою природою є договором підряду.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частинами другою, четвертою статті 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Правовий аналіз положень ст. 849 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення ч.2 та ч.4 ст. 849 Цивільного кодексу України містять дві самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Так, у випадку відмови замовника від договору на підставі ч.2 вказаної статті, у зв`язку з порушенням підрядником строків виконання робіт, замовник має право на відшкодування збитків. Тоді як, ч.3 цієї статті надає можливість замовнику відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, у зв`язку з неналежними виконанням робіт за договором.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2020 на адресу відповідача надійшла заява позивача №USE-13.2-7589 від 16.07.2020 про відмову від договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014, у якій останній посилаючись на ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України повідомляє про свою відмову від договору підряду та просить відповідача повернути суму попередньої оплати за договором у розмірі 1 070 000,00 грн.

Суд зазначає, що наведеною нормою врегульований випадок, коли одностороння відмова замовника від договору підряду не ставиться в залежність від наявності порушення договірних відносин з боку підрядника, тобто, у даному випадку, одностороння відмова є безпідставною з точки зору закону.

Таким чином, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

В силу ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відтак, оскільки реалізація передбаченого ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України права позивача на односторонню відмову від договору є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду справи договір №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014 є розірваним (припиненим).

Таким чином, вищевказані норми закону та обставини справи, а саме наявність односторонньої відмови позивача від договору підряду та її одержання відповідачем, свідчать про припинення зобов`язань сторін, які виникли в силу укладеного між ними договору підряду, а відтак, предмет спору щодо розірвання договору у даній справі відсутній.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині вимог позивача про розірвання договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014.

З огляду на відмову позивача від договору підряду у зв`язку з направленням заяви №USE-13.2-7589 від 16.07.2020, позивач отримав право вимагати відшкодування збитків, що складають розмір перерахованих коштів на виконання умов договору підряду (попередня оплата) у сумі 1 070 000,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондує положенням статті 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Тобто, положеннями частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України законодавцем визначено більш широке поняття збитків при їх відшкодуванні за наслідками порушення умов договору підряду, де відшкодуванню підлягають і витрати зроблені замовником на виконання договірних зобов`язань.

Як встановлено судом, договірні зобов`язання між сторонами за договором №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014 припинилися 22.07.2020, внаслідок отримання відповідачем заяви №USE-13.2-7589 від 16.07.2020 про відмову від договору.

Нормами глави 83 Цивільного кодексу України урегульовано питання повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, навіть тоді коли правова підстава, на якій набуте майно, згодом відпала.

Так, частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною другою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України, предметом регулювання якої є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У відповідності до вимог п.3 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів належного виконання відповідачем зобов`язань із виконання робіт за договором, припиненого згідно зі статтею 849 ЦК України, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення 1 070 000,00 грн підлягають задоволенню із застосуванням норм частини статті 1212 ЦК України.

При цьому, посилання відповідача на пропущення позивачем строку позовної давності щодо стягнення 1 070 000,00 грн не приймаються судом до уваги, з огляду на наступне.

Стаття 256 Цивільного кодексу України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.2. договору відповідач зобов`язаний був виконати роботи з виготовлення доопрацьованого виробу та РКД у строк - не пізніше 31.10.2014.

Відповідач у своїх заперечення зазначає, що строк позовної давності обраховується з дати порушення ПрАТ "Завод "Кузня на Рибальському" зобов`язань за п. 2.2. договору, а саме з 31.10.2014, відтак, останній сплив 31.10.2017.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, в період дії договору між сторонами здійснювались неодноразові письмові перемовини щодо виконання умов договору, зокрема, на підставі листа № 1/158 від 27.03.2017 відповідач повідомив позивача про те, що ним проведено попередні випробування виробу, за результатами яких необхідно провести як вдосконалення виробу, так і коригування технічних документів, програми та методики випробувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що у даному випадку дії відповідача свідчать про переривання перебігу строку позовної давності.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до п. 10.1. договору сторони передбачили, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до остаточного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Таким чином, приймаючи до уваги умови договору, дії сторін на його виконання, а також факт припинення дії договору внаслідок односторонньої відмови до нього, суд дійшов висновку про відсутність спливу строку позовної давності, встановленої ст. 257 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Державної компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 231, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження в частині позовних вимог про розірвання договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 26, ідентифікаційний код 14312364) на користь Державної компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ідентифікаційний код 21655998) грошові кошти у розмірі 1 070 000 (один мільйон сімдесят тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 16 050 (шістнадцять тисяч п`ятдесят) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.11.2020

Суддя Л. Г. Пукшин