ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15.10.2020 Справа № 914/4/20
Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Демчук А.П., розглянувши матеріали заяви Приватної виробничої фірми М`ясопром від 01.10.2020 року (вх. № 2528/20 від 02.10.2020 року) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 914/4/20
за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Галичина-Захід, с. Кавсько, Стрийський район, Львівська область,
до відповідача: Приватної виробничої фірми М`ясопром, м. Рава-Руська, Жовківський район, Львівська область,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, м. Львів,
предмет позову: стягнення 1 960 638,12 грн.,
підстава позову: порушення умов договору поставки № 17-031 від 20.03.2017 року,
та за зустрічним позовом: Приватної виробничої фірми М`ясопром, м. Рава-Руська, Жовківський район, Львівська область,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Галичина-Захід, с. Кавсько, Стрийський район, Львівська область,
предмет спору: стягнення 279 423,14 грн.,
підстава позову: порушення умов договору поставки № 17-031 від 20.03.2017 року,
за участю представників:
позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Сеник Андрій Зіновійович - адвокат, довіреність від 09.09.2020 року,
відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Галайський Орест Вікторович - адвокат, ордер від 14.02.2020 року,
третьої особи: не з`явився.
У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Галичина-Захід до Приватної виробничої фірми М`ясопром за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про стягнення 1 960 638,12 грн. та за зустрічним позовом Приватної виробничої фірми М`ясопром до Товариства з обмеженою відповідальністю Галичина-Захід про стягнення 279 423,14 грн.
У судовому засіданні 29.09.2020 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі, яким у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, а зустрічний позов задоволено частково.
02.10.2020 року від Приватної виробничої фірми М`ясопром надійшла заява про стягнення 22 750,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу з долученням документів на їх підтвердження та з доказами надіслання такої заяви з додатками іншій стороні.
Ухвалою суду від 01.10.2020 року заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.10.2020 року.
У судове засідання 15.10.2020 року з`явилися представники сторін. Представник відповідача за первісним позовом підтримав подану суду заяву. Представник позивача за первісним позовом усно заперечив стосовно задоволення заяви та відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених Приватною виробничою фірмою М`ясопром, за рахунок іншої сторони з тих підстав, що договором не погоджено розмір плати за годину роботи адвоката, що у рахунку за квітень 2020 року безпідставно оцінено повторно вартість робіт по аналізу первинної документації та по підготовці відзиву, оскільки такі дії є тотожними, а також з тих підстав, що неможливо визначити співмірність вартості судових засідань у даній справі, адже деякі з них були недовготривалими.
ВИСНОВКИ СУДУ
Розглянувши заяву Приватної виробничої фірми М`ясопром про ухвалення додаткового рішення, дослідивши подані заявником докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Суд зазначає, що надаючи 29.04.2020 року у матеріали справи попередній орієнтований розрахунок судових витрат на суму 27 000,00 грн., Приватна виробнича фірма М`ясопром вказала, що належним чином обгрунтована заява з доказами понесення витрат на правову допомогу буде подана у порядку, визначеному ст. 129 ГПК України.
Враховуючи, що рішення у справі постановлено 29.09.2020 року, і заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами на підтвердження понесених стороною судових витрат подано відповідачем за первісним позовом 02.10.2020 року, суд зазначає, що заявником дотримано порядок, передбачений ст. ст. 129 та 221 ГПК України, та своєчасно надано відповідну заяву з доказами до суду.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Розглядаючи клопотання сторони, суд враховує положення ч. ч. 1-3 ст. 126 ГПК України. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд зазначає, що приписи частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України є аналогічними з приписами частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України.
Як вказує Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Як зазначалося вище, представник іншої сторони висловив усні заперечення стосовно заявленої заяви.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція підтримана та застосована у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
На підтвердження понесення відповідачем за первісним позовом витрат на правничу допомогу заявником подано договір № 28/01 про надання правової допомоги від 28.01.2020 року, укладений між Приватним підприємством Приватна виробнича фірма «М`ясопром» і Адвокатським об`єднанням «ВІ ЕС ДЖІ ПАРТНЕРС», акт прийняття виконаних робіт від 28.04.2020 року на загальну суму 14 400,00 грн. і рахунок № 28/04-02 від 28.04.2020 року на суму 14 000,00 грн., акт прийняття виконаних робіт від 16.09.2020 року на загальну суму 5 000,00 грн. і рахунок № 16/09-02 від 16.09.2020 року на суму 5 000,00 грн., акт прийняття виконаних робіт від 30.09.2020 року на загальну суму 3 750,00 грн. і рахунок № 30/09-01 від 30.09.2020 року на суму 3 750,00 грн., а також платіжні доручення від 15.05.2020 року на суму 14 000,00 грн., від 24.09.2020 року на суму 5 000,00 грн., від 30.09.2020 року на суму 3 750,00 грн. про сплату клієнтом Адвокатському об`єднанню вартості наданих послуг.
Правову допомогу клієнту надавав Галайський Орест Вікторович на підставі ордера від 14.02.2020 року, що долучений до матеріалів справи.
Так, договором про надання правової допомоги передбачено, що клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, зокрема, але не виключно: правову допомогу (юридичний супровід) щодо захисту прав та представництва інтересів клієнта при розгляді всіх справ (в т.ч., але не виключно, цивільних, господарських, адміністративних, справ про адміністративні правопорушення) в судах будь-якої інстанції, в тому числі в адміністративних, господарських судах, судах загальної юрисдикції, Верховному Суді, інших органах державної влади, в тому числі органах Національної поліції України, органах прокуратури будь-якого рівня, органах Міністерства юстиції України, органах нотаріату, в будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, в органах місцевого самоврядування та перед сторонами спору.
Відповідно до п. 4.1 договору виплати за цим договором складаються з: а) суми гонорару, що клієнт виплачує Адвокатському об`єднанню; б) сум, що клієнтом виплачуються Адвокатському об`єднанню як покриття фактичних витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим договором (поштові витрати, транспортні витрати та інші документальні витрати необхідні для виконання доручень клієнта).
Відповідно до п. 4.2 договору за надання правової допомоги клієнт виплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, який визначається відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт підписаного уповноваженими представниками сторін, або рахунку, виставленого Адвокатським об`єднанням для оплати погодинної роботи згідно із тарифами, погодженими сторонами.
За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість або здійснюється посилання на відповідний рахунок (п. 4.3).
Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п. 28 постанови).
На виконання умов договору, як вбачається із наданих актів від 28.04.2020 року, від 16.09.2020 року та від 30.09.2020 року, сторони підписали та склали акти про виконання виконавцем робіт (надання послуг) по договору про надання правової допомоги №28/01 від 28 січня 2020р., визначених у рахунку №28/04-02 від 28 квітня 2020р., у рахунку № 16/09-02 від 16.09.2020 року та у рахунку № 30/09-01 від 30.09.2020 року. Найменування та перелік послуг, наданих клієнту, зазначено у відповідних рахунках, що відповідає умовам договору. Зокрема, такими є:
аналіз первинної документації клієнта по взаємовідносинах з ТОВ «Галичина Захід» за Договором поставки №17-031 від 20.03.2017р., а також позовної заяви з додатками ТОВ «Галичина Захід» (1год.) - 1000,00 грн.,
консультування з питань стягнення заборгованості за договором поставки, а також стягнення збитків (0,5год.) - 500,00 грн.,
підготовка та надсилання адвокатських запитів з метою збору інформації та доказів (8шт.) 2год. - 2000,00 грн.,
підготовка та подача відзиву на позовну заяву в межах справи №914/4/20 (3 год.) - 3000,00 грн.,
підготовка та подача заперечень на відповідь на відзив в межах справи №914/4/20 (2год.) - 2000,00 грн.,
підготовка та подача зустрічного позову на позовну заяву ТОВ «Галичина Захід» в межах справи №914/4/20 (4год.) - 4000,00 грн.,
підготовка заяв з процесуальних питань в межах справи №914/4/20 (про витребування доказів, долучення доказів, залучення третьої особи, усунення недоліків, поновлення процесуальних строків) (1год.) - 1000,00 грн.,
ознайомлення з матеріалами справи 914/4/20 (0,5год.) - 500,00 грн.,
підготовка та подача відповіді на відзив на зустрічний позов в межах справи №914/4/20 (2год.) - 2000,00 грн.,
участь у судових засіданнях у справі №914/4/20 у Господарському суді Львівської області 19.02.2020р., 11.03.2020р., 13.05.2020р., 03.06.2020р., (4шт.) - 3000,00 грн.,
участь у судових засіданнях у справі №914/4/20 у Господарському суді Львівської області 18.06.2020р., 12.08.2020р., 26.08.2020р., 24.09.2020р., 29.09.2020р. (5шт.) - 3750,00 грн.
Спростовуючи заперечення відповідача за зустрічним позовом, висловлені усно в судовому засіданні 15.10.2020 року, представник заявника звернув увагу, що вартість роботи адвоката за одну годину роботи визначені у відповідних рахунках і така становить 1 000,00 грн. за 1 годину робити та 750,00 грн. за один судодень, без прив`язки до тривалості судового засідання. Оскільки виставлені рахунки оплачені клієнтом, то така умова визнається та погоджена сторонами договору. Щодо вартості роботи адвоката за визначені судові засідання, суд зазначає, що такі відображені стороною правильно та відповідно до обставин розгляду справи, а судове засідання 03.06.2020 року, яке було призначене, однак не відбулося, виправдано включене до кількості засідань, оскільки не відбулося не через відсутність представника позивача, а у зв`язку з тимчасовою відсутністю судді, пов`язаною з відпусткою, тобто з незалежних від сторони причин.
Суд звертає увагу, що інших заперечень, крім висловлених у судовому засіданні представником позивача за первісним позовом, сторона не надала і достатніх обгрунтувань неспівмірності заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не навела.
Крім цього, аналізуючи розмір витрат, понесених на правову допомогу Приватним підприємством Приватна виробнича фірма «М`ясопром» як відповідачем за первісним позовом і позивачем за зустрічним позовом у даній справі, з урахуванням наведених критеріїв, визначених ч. 5 ст. 129 ГПК України, та у співвідношенні із наданими Адвокатським об`єднанням і прийнятими клієнтом видами правової допомоги, суд зазначає, що заявлені до стягнення витрати на правову допомогу є обґрунтованими, реальними, та становлять розумний розмір витрат, які підлягають стягненню з іншої сторони за розгляд даної справи. Суд також зазначає, враховуючи зокрема підхід, викладений у постанові від 29.04.2020 року у справі № 920/13/19 (п. 36), що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22 750,00 грн. становить 1,02 % від загальної ціни позову за первісним та зустрічним позовами (2 240 061,26 грн), що відповідає необхідним критерієм співмірності.
Так, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначалося вище, згідно з рішенням суду від 29.09.2020 року у задоволенні первісного позову відмовлено, а у зустрічний позов задоволено частково. Водночас, враховуючи, що первісний та зустрічний позови розглядались спільно в одному провадженні і обсяг надання послуг Приватному підприємству Приватна виробнича фірма «М`ясопром» визначався необхідністю вчинення одночасних дій щодо захисту як сторони відповідача за первісним позовом, так і сторони позивача зо зустрічним позовом, то безпідставним буде використання пропорційності лише задоволених зустрічних позовних вимог чи лише результату вирішення первісного позову. Тому суд, враховуючи ціну позову за первісним позовом, рішення за яким прийнято на користь заявника, та враховуючи частково задоволені позовні вимоги за зустрічним позовом, доходить висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню пропорційно до задоволених вимог на користь заявника у співвідношенні із загальною ціною первісного та зустрічного позовів, а саме на 95,33 %, що становить 21 687,58 грн.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що заява Приватного підприємства Приватної виробничої фірми М`ясопром від 01.10.2020 року про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 914/4/20 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 126, 129, 221 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Приватної виробничої фірми М`ясопром від 01.10.2020 року (вх. № 2528/20 від 02.10.2020 року) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 914/4/20 задовольнити частково.
3. У задоволенні вимоги про стягнення 1 062,42 грн. витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 27.10.2020

Суддя Р.І. Матвіїв