ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2020 р. Справа№ 911/1076/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Яременко З.І,

від відповідача - Терехова А.О.,

Бреус С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Рубікон"

на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2020 року (повний текст рішення складено 03.08.2020)

у справі №911/1076/20 (суддя Конюх О.В.)

За позовом Державного підприємства "Іванківське лісове господарство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Рубікон"

про стягнення 278 824, 79 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Державне підприємство "Іванківське лісове господарство" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Рубікон" про стягнення 278 824, 79 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач за отриманий товар відповідно до договору поставки від 11.03.2019 року № 103в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 238 824, 79 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог №358 від 30.06.2020 року, а.с. 133-134), яку позивач просить суд стягнути з відповідача із врахуванням пені і проценти річних та інфляційні втрати відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.07.2020 року позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Рубікон" на користь Державного підприємства "Іванківське лісове господарство" 188 594, 61 грн. основного боргу, 4 336, 51 грн. процентів річних, 2 853, 86 грн. інфляційних втрат, 2 936, 77 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що перевіривши розрахунок основного боргу із врахуванням часткових оплат після відкриття провадження у справі, матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано, що вартість поставленого та не оплаченого товару, строк оплати якого настав, становить 188 594, 61 грн. Місцевим господарським судом зазначено також те, що відповідно до умов договору поставки №103 від 11.03.2019 року відповідальність покупця за невиконання зобов`язання у вигляді неустойки (пені), що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання не передбачена, а тому суд відмовив у задоволенні вимог позивача про стягнення пені в розмірі 42 693, 35 грн. Також місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних за період 26.07.2019 року по 11.03.2020 року та інфляційних втрат за період серпень 2019 року - січень 2020 року та встановлено, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування грошовими коштами становить 4 410, 76 грн., однак оскільки суд не вправі виходити за межі позовних вимог до стягнення підлягають 4 336, 51 грн., а інфляційні втрати підлягають частковому задоволенню в сумі 2 853, 86 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "СВ Рубікон" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2020 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зі змісту скарги вбачається, що її доводи аналогічні доводам відзиву на позовну заяву, зокрема скаржник вважає, що разом з відповіддю на відзив, яку було подано до суду, позивачем було подано додаткові докази, які місцевий господарський суд прийняв до уваги та відхилив заперечення відповідача щодо подання позивачем інших копій ТТН-ліс за договором після закінчення строку для подання доказів. Також скаржник вважає, що надані позивачем акти звірки взаєморозрахунків не можуть вважатися підставою виникнення зобов`язання. Крім того відповідача наголошує, що товарно-транспортні накладні, надані позивачем не можуть вважатися доказами передачі у власність відповідачу товару, який є предметом договору поставки №103 від 11.03.2019 року. Й наостанок скаржник зазначає, що претензія на суму 238 594, 61 грн. була направлена відповідачу 30.08.2019 року та отримана останнім 10.09.2019 року, таким чином, на думку відповідача обов`язок щодо оплати поставленого товару настав 18.09.2019 року, водночас оскільки відповідач не визнає суму позову у зв`язку з ненаданням позивачем належних та допустимих доказів заборгованості в розмірі 102 377, 45 грн., нарахування 3% річних та інфляційних збитків на дану суму є безпідставними.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Рубікон" на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2020 року залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки, шляхом подання до суду доказів доплати судового збору у розмірі 4 405 грн. 16 коп.

22.09.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Рубікон" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі та доказами направлення апеляційної скарги позивачу у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Рубікон" на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2020 року у справі №911/1076/20 та призначено розгляд справи на 28.10.2020 року.

06.10.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 28.10.2020 року представники відповідача надали усні пояснення по справі, відповіли на запитання суду, просили задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.03.2019 року між ДП "Іванківське лісове господарство" (постачальник) та ТОВ "СВ Рубікон" (покупець) було укладено Договір поставки № 103 (далі Договір), згідно з яким постачальник зобов`язується відпустити покупцю товар - лісоматеріали круглі, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у порядку та на умовах, передбачених даним Договором. (а.с. 21).

Право власності на товар переходить до покупця з моменту фактичної передачі йому товару постачальником та підписання уповноваженими представниками сторін відповідних супровідних документів (пункт 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору сума цього Договору складається із загальної вартості товару, що буде відпущено покупцю згідно усіх відповідних супровідних документів.

Згідно з п. 2.2. договору ціна товару визначається згідно діючих цін на момент відвантаження товару, кількість, одиниці виміру якого визначається у протоколі погодження ціни (додаток № 1 до цього Договору), який є невід`ємною частиною даного Договору.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що платіж здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах 100% передоплати, або за усною згодою сторін, на умовах після оплати.

Згідно з п. 3.1. договору товар відпускається покупцю після оплати за товар. Або, у виняткових випадках, за згодою сторін, на умовах післяоплати згідно з п. 2.3. даного Договору.

Сторони також передбачили в пункті 3.2. договору, що товар відпускається партіями на складі постачальника протягом 10 днів після його оплати.

Товар вважається фактично переданим покупцю з моменту підписання уповноваженими представниками сторін відповідних супровідних документів (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 9.1. цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його тексту печатками сторін і діє до 31.12.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 669 516, 62 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи містяться товарно-транспортні накладні, а саме від 12.03.2019 року № 301097 на суму 37 887, 65 грн., від 12.03.2019 року № 301098 на суму 41 713, 63 грн., від 13.03.2019 року № 647627 на суму 41 264, 90 грн., від 13.03.2019 року № 677403 на суму 35 903, 22 грн., від 14.03.2019 року № 785768 на суму 44 417, 69 грн., від 14.03.2019 року № 883287 на суму 42 372, 43 грн., від 14.03.2019 року № 050400 на суму 44 266, 55 грн., від 15.03.2019 року № 647631 на суму 41 710, 44 грн., від 15.03.2019 року № 883296 на суму 39 737, 90 грн., від 18.03.2019 року № 583278 на суму 37 982, 38 грн., від 18.03.2019 року № 883312 на суму 38 116, 60 грн., від 18.03.2019 року № 301128 на суму 41 742, 97 грн., від 19.03.2019 року № 883321 на суму 30 164, 93 грн., від 19.03.2019 року № 132129 на суму 2 475, 68 грн., від 19.03.2019 року № 132130 на суму 1 921, 43 грн., від 19.03.2019 року № 301133 на суму 42 084, 26 грн., від 20.03.2019 року № 883327 на суму 43 038, 97 грн., від 20.03.2019 року № 301139 на суму 44 107, 93 грн., від 01.04.2019 року № 647644 на суму 46 742, 53 грн., від 01.04.2019 року № 647649 на суму 42 320, 87 грн., від 01.04.2019 року № 647653 на суму 43 375, 36 грн., від 01.04.2019 року № 748204 на суму 41 711, 56 грн., від 08.04.2019 року № 748263 на суму 14 007, 47 грн., від 23.04.2019 року № 766353 на суму 16 373, 26 грн., від 23.04.2019 року № 766355 на суму 5 059, 36 грн., від 23.04.2019 року № 766356 на суму 4 530, 16 грн., від 24.04.2019 року № 766361 на суму 16 304, 92 грн., від 24.04.2019 року № 766363 на суму 5 100, 30 грн., від 24.04.2019 року № 766364 на суму 4 551, 30 грн., від 26.04.2019 року № 301211 на суму 16 209, 00 грн., від 26.04.2019 року № 301214 на суму 9 514, 36 грн., від 02.05.2019 року № 301219 на суму 16 249, 96 грн., від 02.05.2019 року № 301212 на суму 9 414, 90 грн., від 03.05.2019 року № 301228 на суму 16 147, 80 грн., від 03.05.2019 року № 301230 на суму 9 535, 50 грн., від 06.05.2019 року № 301236 на суму 16 279, 20 грн., від 06.05.2019 року № 301241 на суму 9 595, 80 грн., від 07.05.2019 року № 883490 на суму 16 208, 56 грн., від 07.05.2019 року № 883496 на суму 4 717, 36 грн., від 07.05.2019 року № 883497 на суму 4 636, 81 грн., від 08.05.2019 року № 628749 на суму 16 205, 40 грн., від 08.05.2019 року № 628758 на суму 9 135, 00 грн., від 10.05.2019 року № 725643 на суму 16 289, 10 грн., від 10.05.2019 року № 725645 на суму 3 931, 20 грн., від 10.05.2019 року № 725646 на суму 5 191, 20 грн., від 15.05.2019 року № 647842 на суму 16 420, 51 грн., від 21.05.2019 року № 301297 на суму 16 259, 86 грн., від 21.05.2019 року № 301299 на суму 9 618, 76 грн., від 22.05.2019 року № 301304 на суму 16 377, 76 грн., від 22.05.2019 року № 301307 на суму 9 545, 86 грн., від 23.05.2019 року № 301315 на суму 16 208, 56 грн., від 23.05.2019 року № 301317 на суму 9 576, 00 грн., від 24.05.2019 року № 301324 на суму 16 279, 20 грн., від 27.05.2019 року № 301340 на суму 16 432, 20 грн., від 27.05.2019 року № 301344 на суму 9 590, 86 грн., від 28.05.2019 року № 725744 на суму 16 344, 47 грн., від 28.05.2019 року № 725745 на суму 4 364, 10 грн., від 28.05.2019 року № 725746 на суму 5 332, 50 грн., від 11.06.2019 року № 883664 на суму 16 344, 47 грн., від 11.06.2019 року № 883665 на суму 9 759, 60 грн., від 13.06.2019 року № 883676 на суму 16 344, 47 грн., від 13.06.2019 року № 883682 на суму 9 868, 06 грн., від 14.06.2019 року № 883684 на суму 9 651, 60 грн., від 14.06.2019 року № 883686 на суму 9 651, 60 грн., від 18.06.2019 року № 629092 на суму 4 064, 40 грн., від 18.06.2019 року № 629093 на суму 5 564, 26 грн., від 03.07.2019 року № 629272 на суму 16 432, 67 грн., від 04.07.2019 року № 766703 на суму 16 447, 96 грн., від 08.07.2019 року № 766717 на суму 4 657, 06 грн., від 08.07.2019 року № 766718 на суму 4 657, 06 грн., від 10.07.2019 року № 766725 на суму 8 870, 40 грн., від 10.07.2019 року № 766731 на суму 8 870, 41 грн., від 11.07.2019 року № 629400 на суму 16 422, 77 грн., від 12.07.2019 року № 132246 на суму 4 257, 01 грн., від 12.07.2019 року № 132248 на суму 4 967, 10 грн., від 12.07.2019 року № 132250 на суму 4 242, 60 грн., від 12.07.2019 року № 132251 на суму 4 967, 10 грн., від 15.07.2019 року № 766736 на суму 4 225, 96 грн., від 15.07.2019 року № 766737 на суму 4 876, 20 грн., від 15.07.2019 року № 766739 на суму 4 225, 96 грн., від 15.07.2019 року № 766740 на суму 4 876, 20 грн., від 16.07.2019 року № 766747 на суму 4 324, 50 грн., від 16.07.2019 року № 766748 на суму 4 657, 06 грн., від 16.07.2019 року № 766756 на суму 4 657, 06 грн., від 16.07.2019 року № 766758 на суму 4 657, 06 грн., від 17.07.2019 року № 766760 на суму 4 657, 06 грн., від 17.07.2019 року № 766761 на суму 4 657, 06 грн., від 17.07.2019 року № 766763 на суму 4 657, 06 грн., від 17.07.2019 року № 766764 на суму 4 657, 06 грн., від 18.07.2019 року № 766768 на суму 15 989, 40 грн., від 18.07.2019 року № 766773 на суму 16 426, 80 грн., від 19.07.2019 року № 883858 на суму 16 334, 56 грн., від 19.07.2019 року № 883870 на суму 16 460, 57грн., від 22.07.2019 року № 703036 на суму 16 414, 67 грн., від 22.07.2019 року № 703040 на суму 16 437, 61 грн., від 23.07.2019 року № 883881 на суму 16 213, 97 грн., від 23.07.2019 року № 883885 на суму 16 464, 60грн., від 24.07.2019 року № 301659 на суму 16 432, 20 грн., які складені за період березень 2019 року - липень 2019 року. (а.с. 36-46, 152-175).

Матеріали справи місять також довіреності №73 від 03.07.2019 року, №11 від 11.03.2019 року, №20 від 01.04.2019 року, №33 від 02.05.2019 року та №52 від 11.06.2019 року на отримання ОСОБА_1 лісоматеріалів круглих хвойних порід за договором поставки №103 від 11.03.2019 року. (а.с. 47, 148-151).

Крім того позивачем надано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 року по 03.03.2020 року за договором №103 від 11.03.2019 року та акт звірки взаєморозрахунків за період липень 2019 року - жовтень 2019 року за договором №103 від 11.03.2019 року відповідно до яких кінцеве сальдо становить 228 594, 61 грн. (а.с. 28-29, 52).

Позивач з метою досудового врегулювання спору, звертався до відповідача з претензіями №411/2 від 30.08.2019 року (а.с. 30), №482/6 від 01.10.2019 року (а.с. 32) та №134/1 від 24.02.2020 року (а.с. 34). Докази направлення вказаних претензій наявні в матеріалах справи (а.с. 31, 33, 35).

Зі змісту вищевказаних претензій позивач просив відповідача протягом 5-ти банківських днів, з моменту отримання даної претензії, перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму боргу.

Окрім того в матеріалах справи наявні платіжні доручення №346 від 22.07.2019 року на суму 125 000, 00 грн., №379 від 31.07.2019 року на суму 50 000, 00 грн., №550 від 21.10.2019 року на суму 10 000, 00 грн., №1214 від 20.05.2020 року на суму 10 000, 00 грн., №1278 від 28.05.2020 року на суму 10 000, 00 грн., №1344 від 05.06.2020 року на суму 10 000, 00 грн. та №1368 від 11.06.2020 року на суму 10 000, 00 грн. (а.с. 117-123) з яких вбачається, що відповідачем здійснено розрахунок з позивачем за отриманий товар на підставі договору поставки №103 від 11.03.2019 року всього на суму 225 000, 00 грн.

Отже, спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що на думку позивача відповідач за отриманий товар відповідно до договору поставки від 11.03.2019 року № 103 в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 238 824, 79 грн.

Втім, відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог в своїй апеляційній скарзі вказує, що надані позивачем акти звірки взаєморозрахунків не можуть вважатися підставою виникнення зобов`язання, а товарно-транспортні накладні, надані позивачем не можуть вважатися доказами передачі у власність відповідачу товару, який є предметом договору поставки №103 від 11.03.2019 року.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи умови пункту 3.1. договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що умови укладеного між сторонами договору містять нечітко визначені умови оплати у разі, якщо товар поставляється без попередньої оплати.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2, ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, у разі, якщо інший строк оплати не встановлений договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання покупцем, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення частини другої ст. 530 ЦК України до визначення строку оплати у правовідносинах купівлі-продажу взагалі не застосовуються, а можуть застосовуватися лише для визначення строку поставки (ст. 663 ЦК України).

Згідно зі статтею 263 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, строк оплати поставленого товару настав наступного для після поставки товару за кожною з накладних в порядку ст. 692 ЦК України.

Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства аграрної політики та продовольства України, від 29.11.2013 року № 961/707 затверджено спеціалізовану форму товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс), що додається (пункт 1) та встановлено, що товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) за формою, затвердженою пунктом 1 цього наказу, є обов`язковою для державних лісогосподарських підприємств (структурні підрозділи: лісництва, склади, цехи) при обліку, первинному відпуску та перевезенні деревини автомобільним транспортом (пункт 2).

Також Наказом затверджено Інструкцію щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс).

Вказана спеціалізована форма товарно-транспортної накладної ТТН-ліс формується та друкується лише у єдиній державній системі електронного обліку, містить штрих-код документа (у форматі 2D), який використовується для оперативного зчитування інформації, а також є надійним засобом захисту документа від підробки, є обов`язковою для державних лісогосподарських підприємств, відтак є належним доказом господарських операцій між позивачем та відповідачем з поставки деревини.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів зазначає, що надані позивачем товарно-транспортні накладні (а.с. 36-46, 152-175) є належним доказом того, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар відповідно до договору поставки №103 від 11.03.2019 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом на посилання правового висновку викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 924/233/18, а саме те, що акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано будь-яких доказів звернення до позивача стосовно поставки неякісного товару або ж взагалі щодо відсутності поставки товару за договором поставки №103 від 11.03.2019 року.

Отже, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відтак, з наданих позивачем доказів вбачається, що станом на 03.03.2020 року за відповідачем наявна заборгованість по договору №103 від 11.03.2019 року в розмірі 228 594, 61 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Таким чином, наявність зобов`язання у відповідача щодо проведення платежів за отриманий товар випливає безпосередньо зі змісту ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

З викладеного вище, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку щодо настання строку оплати поставленого товару наступного дня після поставки товару за кожною з накладних в порядку ст. 692 ЦК України, що спростовує доводи скаржника про настання обов`язку з оплати поставленого товару з 18.09.2019 року.

Отже, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати вартості отриманого товару настав.

З огляду на вище встановлені та наявні докази в матеріалах справи, часткову сплату боргу відповідачем в розмірі 40 000, 00 грн., колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив, що загальна сума боргу відповідача за поставлений згідно з договору поставки №103 від 11.03.2019 року товар склала 188 594, 61 грн.

Щодо посилання скаржника на безпідставного прийняття судом першої інстанції товарно-транспортних накладних разом із відповіддю на відзив колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 3 ст. 166 ГПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою ст. 165 ГПК України, відтак, до відповіді на відзив додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення позивача (пункт 1 частини 6 ст. 165 ГПК України).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно встановив, що подання позивачем до відповіді на відзив копій оплачених ТТН-ліс, щодо яких відсутній спір, було обумовлено необхідністю спростування наведених у відзиві неправдивих відомостей про стан розрахунків міх сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності заявленого до стягнення боргу станом на день подачі позову до суду підтверджується матеріалами справи, що наведено вище у даній постанові.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4 336, 51 грн. за період з 26.07.2019 року по 11.03.2020 року та інфляційних втрат в розмірі 2 853, 86 грн. за період серпень 2019 року - січень 2020 року.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Рубікон" на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2020 року у справі №911/1076/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2020 року у справі № 911/1076/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №911/1076/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.10.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко