ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

04.11.2020 Справа № 917/1745/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Автогаражного кооперативу "Автолюбитель Зірка" (вул. Вадима Пугачова, буд. 6-Ж, м. Кременчук, Полтавська область, 39623)

про стягнення 184 004,50 грн. заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку

встановив:

До господарського суду Полтавської області звернулася з позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу "Автолюбитель Зірка" про стягнення 184 004,50 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку з 25.06.2017 по 31.10.2020.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона була оформлена на виконання обов`язків голови правління та бухгалтера кооперативу згідно з п.7 ст. 24 Кодексу законів про працю України шляхом укладання цивільно-правової угоди; наказів про звільнення вона не отримувала; заробітна плата їй не виплачена.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020 даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М.

Суд зазначає, що в ст. 2 Господарського процесуального кодексу України вказано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Отже, корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно із положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, корпоративними є відносини між кооперативом та його членами та його членами, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності цієї юридичної особи.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 184 004,50 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку з 25.06.2017 по 31.10.2020.

Тобто, заявлений спір не є корпоративним, а відноситься до трудових спорів.

Перелік органів, які розглядають трудові спори, наведений у статті 221 Кодексу законів про працю України, відповідно до якого трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

В ст. 232 Кодексу законів про працю України зазначено, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами, зокрема:

1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються;

2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу;

3) керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Отже, відповідно до вимог п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів.

За п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Згідно з ч. 6 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суд роз`яснює, що даний спір відноситься до юрисдикції відповідного місцевого загального суду.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234, ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата підписання ухвали: 04.11.2020.

Суддя Т. М. Безрук