ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020м. ДніпроСправа № 904/3793/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Божедарівської селищної ради, смт. Божедарівка Криничанського району Дніпропетровської області

до Селянського (фермерського) господарства "Ранок", с. Болтишка Криничанського району Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Криничанської районної державної адміністрації, смт. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 1067 та зобов`язання передати земельну ділянку

Представники:

від позивача: Амельченко А.С., ордер АР № 1024754 від 29.09.2020, адвокат;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Божедарівська селищна рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 1067 (запис державної реєстрації договорів оренди землі № 00158 від 17.09.2012), укладений між Криничанською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством "Ранок";

- зобов`язати Селянське (фермерське) господарство "Ранок" передати позивачу земельну ділянку площею 50 га кадастровий номер :02:002:0321.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оспорюваний правочин укладено із порушенням законодавства, яке діяло на час його укладання.

Ухвалою господарського суду від 20.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 11.08.2020; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Криничанську районну державну адміністрацію.

Ухвалою господарського суду від 11.08.2020 за клопотанням позивача продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 01.10.2020.

Ухвалою господарського суду від 01.10.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 22.10.2020.

Відповідач - Божедарівська селищна рада та третя особа - Криничанська районна державна адміністрація явку повноважних представників у призначене судове засідання не забезпечили, витребувані судом документи не надали.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду від 01.10.2020 завчасно надіслана відповідачу та третій особі за їх місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Повідомлення про вручення відповідачу та третій особі ухвали суду від 01.10.2020 або конверт із вказаною ухвалою на адресу господарського суду не надходили.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На підтвердження направлення відповідачу і третій особі ухвали суду від 01.10.2020 до матеріалів справи долучена належним чином засвідчена копія реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованої пошти по Україні з повідомленням від 16.10.2020 № 245.

Крім того, на адресу суду повернулись конверти з ухвалами від 20.07.2020 та від 11.08.2020, що направлялись відповідачу, з відміткою відділення поштового зв`язку Повернуто за закінченням встановленого строку зберігання.

Також, згідно із поштовим повідомленням № 525 ухвала суду від 20.07.2020 отримана третьою особою 25.07.2020, а згідно із поштовим повідомленням № 139 ухвала суду від 11.08.2020 отримана третьою особою 20.08.2020.

За визначенням п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи, оскільки за вказаних вище підстав, вони вважаються повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 22.10.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є наявність/відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 1067 та застосування наслідків його недійсності.

Так, судом встановлено, що 29.11.2011 між Криничанською районною державною адміністрацією (орендодавець, третя особа) та Селянським (фермерським) господарством "Ранок" (орендар, відповідач) укладено договір оренди земельної ділянки № 1067 (далі договір).

Згідно з п. 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства із земель державної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Покровської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

За умовами п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка, яка розташована за межами населеного пункту загальною площею 50 га, у тому числі ріллі 50 га.

Договір укладено на 49 років (п. 8 договору).

Відповідно до п. 15 договору земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Криничанському районі Дніпропетровської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 00158 від 17.09.2012.

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки відповідач отримав від третьої особи у користування земельну ділянку загальною площею 50 га, кадастровий номер :02:002:0321, для ведення фермерського господарства.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-60/15-19-сг від 09.01.2019 із земель державної власності в комунальну власність Божедарівської селищної ради передано земельну ділянку площею 50 га, кадастровий номер :02:002:0321, що підтверджується актом приймання-передачі від 09.01.2019 та витягом з додатку до нього.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.07.2020 № НВ-020 Божедарівською селищною радою зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Листом за № 6000-05-35-401/0/297-20 від 27.05.2020 Криничанська районна державна адміністрація повідомила, що при укладенні договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 1067 процедура проведення земельних торгів не застосовувалась.

Позивач вважає, що спірний договір є недійним, оскільки він укладений із порушенням чинного на той час законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

За приписами ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на момент укладення договору) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на момент укладення договору) відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на момент укладення договору) передбачено, що право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на момент укладення договору) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на момент укладення договору) після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Зі змісту положень ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на момент укладення договору) вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на момент укладення договору) можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство має бути зареєстроване в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу землекористувачем земельної ділянки є фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.

Надання (передача) фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

За приписами ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладення договору) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладення договору) не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Таким чином, на момент укладення договору земельну ділянку для ведення фермерського господарства Криничанська районна державна адміністрація могла передати у власність або користування на підставі звернення громадянина.

Отже, проаналізувавши вищенаведені норми, суд доходить висновку, що передати земельну ділянку для ведення фермерського господарства можливо було лише фізичній особі.

Однак, спірна земельна ділянка для ведення фермерського господарства була передана в оренду Селянському (фермерському) господарству "Ранок", тобто юридичній особі.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства, у порядку, визначеному законом, на конкурентних засадах. Саме така позиція викладена, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 619/1680/17-ц та від 15.01.2020 у справі № 698/119/18.

Однак, листом за № 6000-05-35-401/0/297-20 від 27.05.2020 Криничанська районна державна адміністрація повідомила, що при укладенні договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 1067 процедура проведення земельних торгів не застосовувалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відтак, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними і настання відповідних наслідків.

На момент укладення спірного договору його зміст суперечив положенням статей 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на момент укладення договору).

Крім того, згідно зі ст.ст. 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на момент укладення договору) відповідач не мав достатнього обсягу прав для укладання спірного договору.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що договір оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 1067 є недійсним.

Також, підлягає задоволенню вимога про повернення позивачу спірної земельної ділянки, як похідна від основної вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 1067.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Божедарівської селищної ради до Селянського (фермерського) господарства "Ранок", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Криничанської районної державної адміністрації, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 1067 та зобов`язання передати земельну ділянку задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 1067 (запис державної реєстрації договорів оренди землі № 00158 від 17.09.2012), укладений між Криничанською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством "Ранок".

Зобов`язати Селянське (фермерське) господарство "Ранок" (52362, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Болтишка, вул. Ватутіна, 79, ) повернути Божедарівській селищній раді (52323, Дніпропетровська область, Криничанський район, смт. Божедарівка, вул. Чкалова, 17А, ) земельну ділянку площею 50 га кадастровий номер :02:002:0321.

Стягнути із Селянського (фермерського) господарства "Ранок" (52362, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Болтишка, вул. Ватутіна, 79, ) на користь Божедарівської селищної ради (52323, Дніпропетровська область, Криничанський район, смт. Божедарівка, вул. Чкалова, 17А, ) 4 204 грн. 00 коп. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 29.10.2020

Суддя І.А. Рудь