ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.11.2020 Справа № 5015/1652/11

Господарський суд Львівської області в складі судді Запотічняк О.Д.

розглянувши матеріали скарги: ОСОБА_1

на бездіяльність органу державної виконавчої служби: Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

у справі № 5015/1652/11

за позовом: Крамар Дмитра Володимировича , м.Львів

до відповідача: ОСОБА_1 , м.Стебник, Дрогобицький район

про стягнення 37537,56 грн.

за участю представників:

від скаржника(боржника) :

від стягувача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

встановив:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 5015/1652/11 за позовом: Крамар Дмитра Володимирович до ОСОБА_1 про стягнення 37537,56 грн.

За результатами розгляду справи, 12.04.2011 Господарським судом Львівської області ухвалено рішення яким позовні вимоги було задоволено та стягнено з ОСОБА_1 на користь Крамар Дмитра Володимировича - 37537,56 грн.

На виконання відповідного рішення, 10.05.2011 року Господарським судом Львівської області видано відповідний наказ, який було скеровано позивачу, як стягувачу, для пред`явлення його до виконання.

ОСОБА_1 звернулась в Господарський суд Львівської області із скаргою 06.10.2020 на бездіяльність Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), зокрема в межах виконавчого провадження №27205081 державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ 26.07.2011 року було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Зокрема, вказаною постановою державного виконавця було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить заявнику на праві спільної сумісної власності з іншими співвласниками, реєстраційний номер обтяження 11432463.

Ухвалою від 26.10.2020 суд прийняв до провадження скаргу та призначив її до розгляду на 05.11.2020.

04 листопада 2020 року на адресу суду надійшов відзив Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС на скаргу. Вимоги скаржника Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) не визнає повністю та заперечує проти скарги повністю з наступних підстав :

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 16.12.2013 в межах виконавчого провадження № 27205081, державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ при примусовому виконанні наказу № 5015/1652/11 виданого 10.05.2011 року Господарським судом Львівської області про стягнення з ФОП Осос Тетяни Павлівни на користь ФОП Крамар Дмитра Володимировича 38148 грн. 58 коп. боргу, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (транспортний засіб боржника не виявлений протягом року з дня оголошення). Також, в межах виконавчого провадження № 27205081, державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ 26.07.2011 винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 27205081, реєстраційний номер обтяження № 11432463.

Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень в межах виконавчого провадження № 42400780 (повторне пред`явлення вищевказаного виконавчого документа) згідно вищевказаного виконавчого документа з боржника частково стягнуто 12809 грн. 09 коп. на користь стягувача ФОП Крамар Д.В. згідно вищевказаного виконавчого документа. В межах виконавчого провадження № 42400780, державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ 07.03.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42400780 з накладенням арешту на майно боржника, реєстраційний номер обтяження № 4918035. 25.11.2014 - винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" відсутність у боржника майна).

Відповідач зазначив, що виконавчі провадження № 27205081 та № 42400780 (повторне пред`явлення) знищено за закінченням трирічного строку зберігання як завершені виконавчі провадження.

Разом з тим, Боржник ОСОБА_1 не виконала вимоги наказу №5015/1652/11 виданого 10.05.2011 року Господарським судом Львівської області в повному обсязі, залишок нестягнутої суми боргу на користь стягувача ФОП Крамар Д.В. згідно наказу № 5015/1652/11 виданого 10.05.2011 року Господарським судом Львівської області становить - 25339 грн. 58 коп.

В судове засідання 05.11.2020 з`явився представник позивача, надав пояснення по суті скарги . Відповідач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС за наявними в справі матеріалами.

Суд, заслухавши представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

За результатами розгляду справи №5015/1652/11, 12.04.2011 Господарським судом Львівської області ухвалено рішення яким позовні вимоги було задоволено повністю та стягнено з ОСОБА_1 на користь Крамар Дмитра Володимировича - 37537,56 грн.

На виконання відповідного рішення, 10.05.2011 року Господарським судом Львівської області видано відповідний наказ, який було скеровано позивачу, як стягувачу, для пред`явлення його до виконання.

10 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства із заявою з проханням зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 26.07.2011 ВП №27205081, реєстраційний номер обтяження 11432463, та зняти арешт з усього нерухомого майна, належного мені, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 07.03.2014 ВП №42400780.

У відповідь на вказану вище заяву Західне міжрегіональне управління Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби, надіслав листа від 16.09.2020 №33181 де зазначено, що 16.12.2013 в межах виконавчого провадження № 27205081, державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ при примусовому виконанні наказу №5015/1652/11 виданого 10.05.2011 року Господарським судом Львівської області про стягнення з з ФОП Осос Тетяни Павлівни на користь ФОП Крамар Дмитра Володимировича - 38148,58 коп.боргу, винесено постанову про повернення виконавчого документах стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (транспортний засіб боржника не виявлений протягом року з дня оголошення). Також, в межах виконавчого провадження № 27205081, державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ 26.07.2011 винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 27205081, реєстраційний номер обтяження № 11432463.

Так, позивач звернувся з позовом до суду про зняття арешту рухомого та нерухомого майна, яке належить Осос Тетяні Павлівні.

Відповідно до положень ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 4 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Водночас, частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб .

Як зазначає відповідач, 16.12.2013 в межах виконавчого провадження № 27205081, державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ при примусовому виконанні наказу № 5015/1652/11 виданого 10.05.2011 року Господарським судом Львівської області про стягнення з ФОП Осос Тетяни Павлівни на користь ФОП Крамар Дмитра Володимировича 38148 грн. 58 коп. боргу, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (транспортний засіб боржника не виявлений протягом року з дня оголошення). Також, в межах виконавчого провадження № 27205081, державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ 26.07.2011 винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 27205081, реєстраційний номер обтяження № 11432463.

В межах виконавчого провадження № 42400780 (повторне пред`явлення вищевказаного виконавчого документа) згідно вищевказаного виконавчого документа з боржника частково стягнуто 12809 грн. 09 коп. на користь стягувача ФОП Крамар Д.В. згідно вищевказаного виконавчого документа. В межах виконавчого провадження № 42400780, державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ 07.03.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42400780 з накладенням арешту на майно боржника, реєстраційний номер обтяження № 4918035. 25.11.2014 - винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" відсутність у боржника майна).

Як було зазначено відповідачем, виконавчі провадження № 27205081 та №42400780 (повторне пред`явлення) знищено за закінченням трирічного строку зберігання як завершені виконавчі провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV(в редакції, що діяла на момент винесенння постанов про повернення виконавчого документа стягувачу) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав арешт, накладений на майно боржника знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Таким чином, твердження скаржника Осос Тетяни Павлівни щодо обов`язку у державного виконавця зняти арешт з майна боржника при винесенні постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП № 42400780 та ВП № 27205081 суперечить вимогам положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV які такого обов`язку не містять.

Згідно ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Дослідивши долучені до матеріалів позовної заяви докази, суд не знайшов доказів виконання боржником ОСОБА_1 вимог наказу № 5015/1652/11 виданого 10.05.2011 року Господарським судом Львівської області в повному обсязі.

Як зазначив Дрогобицький міськрайонний відділ ДВС залишок нестягнутої суми боргу на користь стягувача ФОП Крамар Д.В. згідно наказу № 5015/1652/11 виданого 10.05.2011 року Господарським судом Львівської області становить - 25339 грн. 58 коп.

Відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відтак, суд дійшов висновку, що підстави для скасування арешту на майно позивача на даний час відсутні, а дії судового виконавця відповідають вимогам закону.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу, що в національному законодавстві на конституційному рівні закріплено принцип обов`язкового виконання рішення суду, зокрема в ч.5 ст.124 Конституції України зазначається, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України4. Зазначений принцип законодавець деталізує у ст.115 Господарського процесуального кодексу, зазначивши, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"1, ч.2, 4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року - судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Враховуючи наведене, суд розглянувши позовні вимоги, вважає такі необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами, а тому заявлені вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 162, 172, 339-341 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У х в а л и в :

1. Відмовити в задоволенні скарги про бездіяльність органу Державної виконавчої служби, зареєстрованої за Вх.№ 2550/20 від 06.10.2020.

Ухвала набирає сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя О.Д. Запотічняк