ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020м. ДніпроСправа № 904/5814/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» с. Проліски Бориспільського району

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Кам`янське

про стягнення суми в розмірі 618920грн., 3% річних в розмірі 31564грн.08коп., суми інфляційної складової в розмірі 30220грн.16коп.

за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Кам`янське

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» с. Проліски Бориспільського району

про визнання недійсним договору №0310018 від 10.10.2018.

Представники:

від позивача за первісним: Дацко В. А., довіреність №45 від 19.12.2019; адвокат

від відповідача за первісним: Биструшкін О.С., ордер №1011346 від 20.12.2019, адвокат

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» звернулось до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 618920грн., неустойки в розмірі 31719грн.65коп., 3% річних в розмірі 13887грн.55коп. та суми інфляційної складової в розмірі 16177грн.04коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язання з виконання робіт за договором №0310018 від 10.10.2018, розірвання позивачем договору в односторонньому порядку, ігнорування відповідачем вимоги позивача про повернення сплачених коштів в якості попередньої оплати.

На підтвердження викладених в позові обставин позивач долучив до позову копії договору №0310018 від 10.10.2018, платіжних доручень № від 12.10.2018, № від 07.11.2018, листа №4401 від 12.02.2019 разом з описом вкладення, накладною та фіскальним чеком.

На підставі пункту 9.3 договору №0310018 від 10.10.2018 за порушення строків виконання робіт позивач нарахував та заявив до стягнення суму неустойки в розмірі 31719грн.65коп. за період з 11.01.2019 по 20.02.2019.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 13887грн.55коп. за період з 21.02.2019 по 20.11.2019, суму інфляційної складової в розмірі 16177грн.04коп. за березень - жовтень 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.01.2020.

У відзиві, наданому до суду 09.01.2020, відповідач зазначив, що не підписував зі свого боку договір №0310018 від 10.10.2018. Спірний договір між сторонами не укладався. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Наданий позивачем договір №0310018 від 10.10.2018 є підробленим. Позивач звернувся за захистом відсутнього в нього права.

Додатково відповідач повідомив, що виконував роботи для позивача, але не в рамках договору. Між сторонами велись перемовини щодо виконання відповідачем робіт з виготовлення та монтажу тимчасової будівлі на території, що належить позивачу, за адресою: м. Запоріжжя, вул. М.Краснова, 10г.

Сторони досягли згоди щодо обсягів роботи, позивач перерахував відповідачу аванс для закупівлі матеріалів та обладнання, надав будівельний майданчик.

Відповідач закупив матеріали, здійснив інші витрати, пов`язані з виконанням зазначених робіт. Це підтверджується копіями квитанцій та фіскальних чеків, виконав перший етап робіт. В подальшому постало питання фінансування другого етапу робіт для закінчення будівництва. Позивач відмовився фінансувати завершення робіт з виготовлення та монтажу тимчасової будівлі, тому роботи були зупинені.

В судовому засіданні від 09.01.2020 позивач долучив до матеріалів справи оригінал договору №0310018 від 10.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 28.01.2020.

Разом із відзивом на позов на адресу суду 09.01.2020 також надійшла зустрічна позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» про визнання недійсним договору №0310018 від 10.10.2018.

В обґрунтування заявлених вимог приватний підприємець посилається на те, що не підписував договір №0310018 від 10.10.2018, про порушення якого стверджує Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна». Тому на підставі статей 207, 203, 215 Цивільного кодексу України просить визнати договір недійсним.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2020 зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» про визнання недійсним договору №0310018 від 10.10.2018р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження; призначено підготовче засідання на 28.01.2020.

У відповіді ТОВ «Амако Україна» на відзив, що надійшла до суду 23.01.2020, зазначено про невідповідність змісту відзиву вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України. У відзиві не наведені обставини, з якими погоджується відповідач за первісним позовом; не наведені заперечення щодо викладених позивачем обставин та правових підстав позову.

Долучені до відзиву копії товарно-транспортних накладних, платіжних доручень, актів надання послуг, податкових накладних, рахунків та товарних чеків не мають відношення до спірних правовідносин між сторонами.

ТОВ «Амако Україна» вказано у відзиві про незгоду щодо відсутності порушеного права товариства. Вимоги позивача ґрунтуються не лише на договорі №0310018 від 10.10.2018, а й на перерахуванні коштів відповідачу платіжним дорученням з посиланням на договір, направленої відповідачу претензії №4401 від 12.02.2019 про розірвання договору та повернення сплачених коштів в якості попередньої оплати за договором.

Інші договори між сторонами в цей період не укладались, інші кошти не сплачувались, жодні роботи не виконувались, про виконання таких робіт не укладались домовленості.

Відповідач підтверджує досягнення згоди щодо виконання робіт та отримання коштів, але не надає доказів виконання цих робіт.

Договір №0310018 від 10.10.2018 укладався в редакції, запропонованій відповідачем. Відповідач передав два підписаних екземпляри відповідальній особі позивача - головному інженеру Харламову В.А. Один екземпляр підписаного договору повернений відповідачу, інший - залишений в архіві товариства. Оплата була здійснена лише після підписання договору

У відзиві ТОВ «Амако Україна» на зустрічну позовну заяву, наданому до суду 23.01.2020, вказано про незгоду із заявленими зустрічними позовними вимогами.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амако Україна" вказує на неправильне тлумачення позивачем за зустрічним позовом норм права, на які він посилається як на підставу для визнання правочину недійсним, та на невизначеність позивача за зустрічним позовом щодо укладеності або неукладеності оспорюваного договору, оскільки останній в позові спочатку зазначає, що договір ним не підписувався, а потім просить визнати недійним укладений договір.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Амако Україна" зазначає, що свої вимоги за первісним позовом обґрунтовує не лише наданим суду договором, а і доказами перерахування коштів позивачу за зустрічним позовом саме за цим договором та претензією №4401 від 12.02.2019, направленою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з повідомленням про розірвання договору і повернення сплачених за договором коштів.

Щодо укладення оспорюваного договору відповідач за зустрічним позовом наголошує на тому, що даний договір укладався за редакцією запропонованою позивачем за зустрічним позовом.

На підтвердження вказаного порядку підписання договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» до відповіді на відзив на первісну позовну заяву надано копію договору №3005017, укладеного між цими сторонами 30.05.2017 та акту прийняття-передачі виконаних робіт від 28.07.2017.

До суду 28.01.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав клопотання про призначення і проведення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання - чи виконано підпис, вчинений на договорі №0310018 від 10.10.2018, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )?

Проведення експертизи відповідач за первісним позовом просить доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Під час судового засідання 28.01.2020 представник позивача за первісним позовом повідомив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» не заперечує проти призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

В підготовчому засіданні від 28.01.2020 оголошувалась перерва до 12.02.2020, про що судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, зміст якої занесено до протоколу судового засідання від 28.01.2020.

У запереченнях відповідача за первісним позовом на відповідь на відзив, наданих до суду 03.02.2020, було вказано про невизнання обставин, наведених у первісному позові. Тому у відзиві не вказано обставини, що визнаються відповідачем.

Відповідач не погоджується з правовою оцінкою позивача за первісним позовом фактичних обставин.

Відповідач жодним чином не виявив свою волю на укладення договору в редакції, на яку посилається позивач.

Долучені до відзиву до відзиву копії товарно-транспортних накладних, платіжних доручень, актів надання послуг, податкових накладних, рахунків та товарних чеків підтверджують факт виконання відповідачем робіт з виготовлення та монтажу тимчасової будівлі на території, що належить позивачу за первісним позовом.

Контактна особа ТОВ «Амако Україна» під час листування за допомогою месенджера Viber направляла на телефонний номер відповідача зауваження щодо виконання робіт. Це є додатковим підтвердженням того, що навіть представник позивача визнавав, що роботи відповідачем виконувались.

У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву, надану до суду 03.02.2020, позивач за зустрічним позовом вказав, що частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином правочин, який має бути укладений в письмовій формі, але не підписаний однією із сторін, є недійсним.

Надання ТОВ «Амако Україна» доказу перерахування грошових коштів приватному підприємцю не може вважатись достатнім доказом укладення і підписання приватним підприємцем договору.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В матеріалах справи є лише докази волевиявлення позивача щодо укладення договору. Відсутні докази волевиявлення відповідача щодо укладення договору саме в тій редакції, про яку стверджує позивач.

Підтвердження згоди щодо виконання робіт та факт отримання коштів не можуть бути і не є доказом укладення договору між сторонами. Оскільки договір окрім перелічених містить ще ряд істотних умов, в матеріалах справи відсутні докази волевиявлення відповідача щодо багатьох істотних умов для такого виду договорів. А тим більше немає і не може бути доказів волевиявлення відповідача щодо умов розділу 7 договору.

В судовому засіданні 12.02.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 для належного проведення експертизи надав власноручно виконані експериментальні зразки підпису на 18 (лінованих та нелінованих) аркушах та оригінали наступних документів: договорів на виготовлення та монтаж тимчасової конструкції №0909018 від 21.05.2018, №1004018; договору №1605017 від 22.05.2017; технічного завдання до договору №160317 від 22.05.2017; кошторису за матеріалами №1605017; креслень видів з торця (мал. №1), з боку (мал. №2); договору №1605017 від 22.05.2017; договору №1408017 від 17.08.2017; договору купівлі-продажу №1508/1/16 від 12.09.2016; договору №020816 від 02.08.2016; акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.11.2016; додатку №1 до договору №808016; договору №808016 від 09.08.2016, що містять вільні зразки підпису фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 задоволено клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Призначено у справі №904/5814/19 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи поставлені наступні питання:

- чи виконано підпис на договорі №0310018 від 10.10.2018 та Технічному завданні на будівництво утепленого ангару для ремонту автомобілів в Запоріжжі за адресою вул.. Краснова, 10 (додаток до договору №0310018 від 10.10.2018) від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Провадження у справі №904/5814/19 зупинено на час проведення експертизи.

Матеріали справи №904/5814/19 із висновком експерта №1037-20 від 15.05.2020 повернулись 18.06.2020 на адресу Господарського суду Дніпропетровської області

Відповідно до висновку експерта №1037-20 від 15.05.2020 підпис на договорі №0310018 від 10.10.2018 та Технічному завданні на будівництво утепленого ангару для ремонту автомобілів в Запоріжжі за адресою вул.. Краснова, 10 (додаток до договору №0310018 від 10.10.2018) від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 виконаний іншою особою з наслідуванням його справжньому підпису.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 13.07.2020.

На електронну пошту суду 08.07.2020 надійшла заява ТОВ «Амако Україна» про уточнення позовних вимог, підписана електронним цифровим підписом. Вказана заява також надійшла до суду засобами поштового зв`язку 14.07.2020.

Позивач за первісним позовом просить суд надати оцінку висновку експерта та його обґрунтованості. Також ТОВ «Амако Україна» вказує, що у зв`язку з проведеною експертизою та її результатами, позивач вирішив доповнити підстави позову та уточнити (перерахувати на актуальну дату) позовні вимоги.

ТОВ «Амако Україна» зазначає, що між сторонами більше жодних договорів в цей період не укладалось, жодних коштів, окрім зазначених, одне одному не сплачувалось, жодних робіт не виконувалось та про такі роботи домовленостей не укладалось.

З огляду на положення статті 1212 Цивільного кодексу України, ТОВ «Амако Україна» вважає кошти в сумі 618920грн., перераховані позивачем відповідачу згідно платіжних доручень № від 12.10.2018 року на суму 309460грн. та № від 07.11.2018 року на суму 309460грн., такими, що були набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Враховуючи вимоги статті 1212 Цивільного кодексу України, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зобов`язаний повернути ці кошти ТОВ "Амако Україна". Такий обов`язок виник, враховуючи призначення платежів та твердження відповідача щодо неукладення ним договору, що був підставою для цих платежів, одразу після отримання цих коштів.

Позивачем за первісним позовом направлявся відповідачу лист №4401 від 12.02.2019 з вимогою повернути сплачені в якості попередньої оплати кошти в сумі 618920грн.

В подальшому 06.07.2020 направлялась вимога №01/03/07/20 від 03.07.2020 про повернення коштів, викладена з урахуванням нових обставин.

ТОВ «Амако Україна» нараховує до стягнення за період з 13.10.2018 по 07.07.2020 3% річних в розмірі 31564грн.08коп. та суму інфляційних втрат в розмірі 56496грн.20коп. за період з жовтня 2018 по травень 2020.

З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «Амако Україна» заявляє до стягнення суму безпідставно набутих коштів в розмірі 618920грн., суму 3% річних 31564грн. 08коп., суму інфляційних втрат 30220грн.16коп. Також, просить суд стягнути на свою користь суму сплаченого судового збору та судові витрати.

На електронну пошту суду 10.07.2020 надійшла заява ТОВ «Амако Україна» (підписана електронним цифровим підписом) про проведення підготовчого засідання без участі свого представника та призначити справу до судового розгляду по суті.

У підготовчому судовому засіданні від 13.07.2020 представник відповідача за первісним позовом підтримав викладену раніше правову позицію. Також просив суд надати час, щоб письмово відреагувати на заяву позивача за первісним позовом про уточнення позовних вимог. Представник позивача за первісним позовом у підготовче судове засідання від 13.07.2020 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 10.08.2020.

У відзиві на уточнення до позовної заяви, що надійшов до суду 10.08.2020, відповідач за первісним позовом вказує про те, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено подання заяви про уточнення позовних вимог. На думку відповідача, позивач зловживає процесуальними правами.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Амако Україна» вчинено дії, які беззаперечно свідчать про те, що товариство має волю до настання правовідносин з приватним підприємцем, пов`язаних з виконанням приватним підприємцем робіт.

Таке волевиявлення позивача за первісним позовом підтверджується підписаним ТОВ «Амако Україна» договором №0310018 від 10.10.2018, платіжними дорученнями № від 12.10.2018, № від 17.11.2018, а також не заперечується самим позивачем (в позовній заяві, в усних поясненнях тощо).

Не менш беззаперечним є і волевиявлення приватного виконавця щодо правовідносин з позивачем, пов`язаних з виконанням відповідачем робіт на території, належній позивачу, за адресою: м.Запоріжжя, вул. М. Краснова, 10.

Таке волевиявлення підтверджується як усними, так і письмовими поясненнями відповідача (про те, що він та його працівники виконували роботи для позивача за вказаною адресою) та великою кількістю письмових доказів (копії квитанцій, фіскальних чеків, накладних про оплату виконаних робіт, закупку та доставку матеріалів для виконання робіт, копії заяв свідка, копії актів виконаних робіт).

Крім того чинним законодавством України не встановлений строк виконання зобов`язання по поверненню грошових коштів, отриманих без відповідної правової підстави. Тому в даному випадку підлягає застосуванню частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні від 10.08.2020 оголошено перерву до 02.09.2020, про що судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, зміст якої занесений до протоколу судового засідання від 10.08.2020.

На електронну пошту суду 01.09.2020 надійшла заява ТОВ «Амако Україна», підписана електронним цифровим підписом, про відмову від позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 31719грн.65коп. Перелік позовних вимог викладений в уточненнях до позовної заяви №01/У-ПЗ 5814 від 07.07.2020.

Також позивачем була надана відповідь на відзив на уточнення до позовної заяви. Позивач зазначає, що грошові кошти у розмірі 618920грн. підлягають поверненню, оскільки набуті відповідачем без достатньої правової підстави, відповідно до вимоги статті 1212 Цивільного кодексу України

Розглянувши заяву ТОВ «Амако Україна» про уточнення позовних вимог №01/У-ПЗ 5814 від 07.07.2020 (з урахуванням заяви №02/У-ПЗ 5814 від 01.09.2020), суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Таким чином, суд приймає відмову позивача за первісним позовом від позовних вимог про стягнення пені у розмірі 31719грн.65коп.

Враховуючи викладене, предметом спору за первісним позовом є стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амако Україна" суми в розмірі 618920грн., 3% річних в розмірі 31564грн.08коп. та суми інфляційної складової в розмірі 30220грн.16коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.09.2020.

У запереченнях, наданих до суду 21.09.2020, відповідач за зустрічним позовом вказав, що положеннями процесуального законодавства не передбачено право на одночасну зміну предмета і підстав позову.

Фактично ТОВ «Амако Україна» в уточненій позовній заяві заявлено нову позовну вимогу. Замість стягнення заборгованості (за договором) та похідних від неї штрафних санкцій заявлено принципово іншу позадоговірну позовну вимогу - повернення грошових коштів, отриманих без відповідної правової підстави. А також вказані інші підстави позову - замість невиконання договірного зобов`язання зазначено невиконання позадоговірного зобов`язання.

Тому відповідач вважає, що подана позивачем уточнена позовна заява за своїм змістом є заявою про одночасну зміну предмету та підстав позову.

Відповідач вважає помилковим висновок позивача про виникнення у відповідача обов`язку повернути отримані нібито без достатньої правової підстави грошові кошти.

По-перше, між сторонами склались підрядні правовідносини, що є правовою підставою для оплати грошових коштів позивачем і для їх отримання відповідачем.

По-друге, якщо припустити, що у відповідача не існувало достатньої правової підстави для отримання грошових коштів від позивача, на момент подання остаточних позовних вимог не настав строк виконання відповідачем зобов`язання повернути ці кошти.

В судовому засіданні від 22.09.2020 проголошувалась перерва до 21.10.2020, про що судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, зміст якої занесений до протоколу судового засідання від 22.09.2020.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення учасників справи, суд установив таке.

Наполягаючи на порушенні зобов`язань зі своєчасного виконання робіт за договором №0310018 від 10.10.2018 та розірванні цього договору в односторонньому порядку, Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» звернулось до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 618920грн., неустойки в розмірі 31719грн.65коп., 3% річних в розмірі 13887грн.55коп. та суми інфляційної складової в розмірі 16177грн.04коп.

Сума в розмірі 618920грн. була перерахована Товариством з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» на рахунок Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платіжними дорученнями № від 12.10.2018, № від 07.11.2018 з посиланням на договір №0310018 від 10.10.2018.

До позову було долучено засвідчену копію договору №0310018 від 10.10.2018, згідно якого Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (виконавець) зобов`язується виконати роботи з виготовлення та монтажу тимчасової споруди згідно технічного завдання за адресою: м. Запоріжжя, вул. М.Краснова, 10г.

В свою чергу, за проведені роботи Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» (замовник) сплачує приватному підприємцю суму в розмірі 773650грн.

В пункті 4.1 договору №0310018 від 10.10.2018 вказані строки виконання робіт (60робочих днів з моменту зарахування оплати за перший етап). Пункт 7.1 договору №0310018 від 10.10.2018 містить положення про випадки розірвання договору в односторонньому порядку за ініціативою замовника.

При цьому, у разі розірвання договору виконавець зобов`язується повернути попередню оплату за виключенням покриття своїх витрат за договором. Розмір таких витрат узгоджується сторонами.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 наполягав на тому, що договір №0310018 від 10.10.2018 не підписував, умови договору №0310018 від 10.10.2018 не узгоджував. На підставі викладеного заявлений зустрічний позов про визнання недійсним договору №0310018 від 10.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 задоволено клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та призначено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1037-20 від 15.05.2020 за результатами проведеної почеркознавчої експертизи було встановлено, що два підписи від імені ОСОБА_1 в договорі №0310018 від 10.10.2018 та технічному завданні на будівництво ангару для ремонту автомобілів в Запоріжжі за адресою вул. Краснова, 10 від 10.10.2018 в графі «виконавець» виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Норми статей 203, 215 Цивільного кодексу України визначають загальні правові підстави визнання правочинів недійсними, як одного із способів захисту цивільних прав та інтересів судом в силу пункту 2 частини другої статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами другою, третьої статті 203 Цивільного кодексу України як загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено наявність в особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності, та наявність вільного волевиявлення учасника правочину та відповідності правочину його внутрішній волі.

В даному випадку відсутнє волевиявлення учасника правочину фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Тому суд задовольняє позовні вимоги про визнання недійсним договору №0310018 від 10.10.2018.

Враховуючи обставини, встановлені висновком судового експерта №1037-20 від 15.05.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» змінило підстави позову та просило стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 618920грн. як набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

В свою чергу, посилаючись на перерахування позивачем коштів платіжними дорученнями, копії квитанцій, фіскальних чеків, накладних про оплату виконаних робіт, закупку та доставку матеріалів для виконання робіт, копії заяв свідка, копії актів виконаних робіт, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 наполягав на існуванні між сторонами договірних відносин з виготовлення та монтажу тимчасової споруди за адресою: м. Запоріжжя, вул. М.Краснова, 10г.

Частина 2 статті 87 Господарського процесуального кодексу України визначає, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Відповідно до статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 Цивільного кодексу України вбачається, що не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у Цивільному кодексі України визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 Цивільного кодексу України).

Тому суд не приймає надані відповідачем за первісним позовом заяви свідків від 03.08.2020 в якості належних доказів укладення договору підряду між сторонами.

За приписами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом даної норми Цивільного кодексу України, договір підряду - це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Під час укладення договору підряду сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет та ціну договору.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Підписані обома сторонами акти здачі-приймання виконаних робіт, що містять дані, які дозволяють визначити усі істотні умови договору підряду в матеріалах відсутні.

Долучені до матеріалів справи копії квитанцій, фіскальних чеків, накладних про оплату виконаних робіт, закупку та доставку матеріалів для виконання робіт, копії актів виконаних робіт між приватним підприємцем та фізичними особами не є належними доказами узгодження між ТОВ «Амако Україна» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 істотних умов договору підряду на виконання робіт.

Таким чином, доказів укладення сторонами іншого договору підряду, окрім того, що не підписаний приватним підприємцем, матеріали справи не містять. Докази існування між сторонами інших зобов`язань, за якими позивач мав сплатити відповідачеві кошти, також в матеріалах справи відсутні.

Згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи суд має самостійно перевірити доводи сторін (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц та від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15).

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №761/6144/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Грошові кошти в розмірі 618920грн. були перераховані платіжними дорученнями № від 12.10.2018, № від 07.11.2018 з посиланням на договір №0310018 від 10.10.2018, який приватний підприємець не підписував і був обізнаний про це.

Посилання відповідача за первісним позовом на застосування до вимог про повернення безпідставно отриманих коштів положень частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України суд відхиляє.

З огляду на положення статті 1212 Цивільного кодексу України підставою для повернення є лише факт отримання коштів без достатньої правової підстави.

Таким чином, обов`язок повернути отримані гроші виник у відповідача за первісним позовом на наступний день після їх отримання.

На даний момент кошти в розмірі 618920грн. ТОВ «Амако Україна» не повернені, доказів цього суду не надано. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України ТОВ «Амако Україна» заявило до стягнення 3% річних в розмірі 31564грн.08коп. за період 13.10.2018 - 07.07.2020 та суми інфляційної складової в розмірі 30220грн.16коп. за період жовтень 2018 - травень 2020.

За результатом перевірки розрахунку суми 3%річних встановлено, що позивач за первісним позовом необґрунтовано визначив початок для нарахування 3%річних 13.10.2018, оскільки 13.10.2018 та 14.10.2018 є вихідними днями. Тому належний період для нарахування 3% річних становить 15.10.2018 - 07.07.2020.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягають вимоги про стягнення 3%річних в розмірі 31513грн.21коп. за період з 15.10.2018 - 07.07.2020.

За розрахунками суду правильний розмір інфляційної складової за період листопад 2018 - травень 2020 становить більшу суму, ніж заявлено до стягнення позивачем. У суду відсутні повноваження для збільшення розміру позовних вимог, тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заявленої позивачем за первісним позовом суми в розмірі 30220грн.16коп.

Під час судового провадження ТОВ «Амако Україна» надало заяву про відмову від позовних вимог про стягнення неустойки в розмірі 31719грн.65коп. Вказана заява складена з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України, тому приймається судом.

На підставі положень статті 230 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі в частині стягнення неустойки в розмірі 31719грн.65коп. підлягає закриттю.

Згідно частини 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В даному випадку 50% судового збору за позовну вимогу про стягнення 31719грн.65коп. неустойки складають 237грн.89коп.

Як вбачається з матеріалів справи Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 платіжними дорученнями №22 від 04.05.2020, №28 від 11.05.2020 було сплачено вартість судової почеркознавчої експертизи в розмірі 10983грн.17коп.

Враховуючи те, що зустрічні позовні вимоги судом задоволені в повному обсязі, витрати позивача за зустрічним позовом на оплату судової експертизи покладаються на відповідача за зустрічним позовом (ТОВ «Амако Україна»).

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 129, 237, 238, 240, 241, пунктом 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» с. Проліски Бориспільського району до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Кам`янське про стягнення суми в розмірі 618920грн., 3% річних в розмірі 31564грн.08коп., суми інфляційної складової в розмірі 30220грн.16коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Кам`янське (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» с. Проліски Бориспільського району (Ідентифікаційний код 21665011, місцезнаходження: 08322, Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, буд. 2) суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 618920грн., 3% річних в розмірі 31513грн.21коп., суму інфляційної складової в розмірі 30220грн.16коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 9734грн.77коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 50грн.87коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням суду.

Зустрічні позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Кам`янське до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» с. Проліски Бориспільського району про визнання недійсним договору №0310018 від 10.10.2018 задовольнити.

Визнати недійсним договір №0310018 від 10.10.2018 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Амако Україна».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» с. Проліски (Ідентифікаційний код 21665011, місцезнаходження: 08322, Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, буд. 2) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Кам`янське (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на сплату вартості судової почеркознавчої експертизи в розмірі 10983грн.17коп.

Видати наказ після набрання чинності рішення суду.

В судовому засіданні 21.10.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 30.10.2020

Суддя Р.Г. Новікова