РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020Справа № 910/7535/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства" Бучанської міської ради

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення,

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Плигань І.Ю., Тацишина О.П.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Бучанське управління житлово-комунального господарства" Бучанської міської ради (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/9-р/к від 25.02.2020 у справі № 921/62-р-02-06-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування та доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 позовну заяву Комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства" Бучанської міської ради залишено без руху. Встановлено Комунальному підприємству "Бучанське управління житлово-комунального господарства" Бучанської міської ради строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.06.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства" Бучанської міської ради надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, надіслане засобами поштового зв`язку - 12.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.07.2020. Зокрема, зобов`язано Антимонопольний комітет України надати суду у строк до 28.07.2020 копії матеріалів справи № 921/62-р-02-06-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" на електронному носії.

14.07.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що Комунальне підприємство "Бучанське управління житлово-комунального господарства" Бучанської міської ради було єдиною житлово-експлуатаційною організацією, яка надавала послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах будинків, які знаходились на її утриманні, та у період з 18.06.2013 по 20.06.2017 займало монопольне становище на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах групи будинків у місті Буча, що обслуговуються підприємством, як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента.

Також, відповідач у відзиві повідомляє, що розпорядженням Антимонопольного комітету України № 23-рп від 28.11.2019 «Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України» змінено з 02.06.2020 найменування Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

У судовому засіданні 30.07.2020 судом оголошено перерву до 27.08.2020.

У судовому засіданні 27.08.2020 судом встановлено, що розпорядженням Антимонопольного комітету України № 23-рп від 28.11.2019 «Про реорганізаціяю територіальних відділень Антимонопольного комітету України» змінено з 02.06.2020 найменування Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України та 02.06.2020 проведено державну реєстрацію змін найменування юридичної особи, а саме відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у розділі «Повне найменування юридичної особи» зазначено Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, код ЄДРПОУ - 21602826, у зв`язку з чим суд дійшов висновку змінити найменування позивача з Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/7535/20 призначено на 08.10.2020.

08.10.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на виконання вимог ухвали суду від 22.06.2020 надійшли копії матеріалів антимонопольної справи № 921/62-р-02-06-15.

У дане судове засідання представник позивача не з`явився, через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання про відкладення судового засідання, в якому у зв`язку із зайнятістю представника Комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства" Бучанської міської ради в іншому судовому засіданні у Господарському суді Вінницької області, просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд відзначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Таким чином, юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді, а зазначені в клопотанні обставини не є підставою для його задоволення, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Також, у цьому судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.10.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №60/9-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що Комунальне підприємство «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради у період з 18.06.2013 по 20.06.2017 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл., що обслуговувались Підприємством (знаходились на його балансі), як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення визнано, що Комунальне підприємство «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради, розробивши та застосовуючи необґрунтований тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (в частині нездійснення розрахунку окремо за кожним будинком), вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл., які обслуговувались Підприємством (знаходились на його балансі), що могло призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

За порушення, викладене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на Комунальне підприємство «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради штраф у розмірі 50 000, 00 грн.

Згідно п. 4. резолютивної частини рішення, визнано, що Комунальне підприємство «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради, включивши до договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій умови, які могли призвести до ущемлення інтересів споживачів, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл., які обслуговувались Підприємством (знаходились на його балансі), що могло призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

За порушення, викладене в пункті 4 резолютивної частини цього рішення накласти на комунальне підприємство «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради штраф у розмірі 50 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що спірне рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права щодо монопольного становища позивача, оскільки, як зазначає позивач, у м. Буча Київської області існувало/існує 47 інших підприємств, які надавали/надають послуги з утримання будинків та прибудинкових територій у межах житлового фонду, що свідчить про конкуренцію.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.09.2015 № 62-р розпочато розгляд справи за ознаками вчинення КП «Бучанське УЖКГ» порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча, Київської обл., що обслуговуються Підприємством (знаходиться на його балансі), що могли призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку.

Листом від 07.11.2019 № 60-02/6329 копію подання з попередніми висновками у справі № 921/62-р-02-06-15 було направлено позивачу. Листом від 02.12.2019 № 1516 (вх. Відділення від 05.12.2019 № 60-01/4333) КП «Бучанське УЖКГ» надало відповідь на подання з попередніми висновками у зазначеній справі.

Суд зазначає, що визначення монопольного (домінуючого) становища позивача здійснювалося в порядку, встановленому Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605 (із змінами) (далі - Методика).

Відповідно до пункту 2.1 Методики, об`єктами аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є: суб`єкт господарювання; група суб`єктів господарювання; конкретний товар (продукція, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (використовується, споживається) цим (цими) суб`єктом (суб`єктами) господарювання.

Об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є КП «Бучанське УЖКГ» (відповідач в антимонопольній справі), яке надавало послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл., що обслуговуються Підприємством (знаходиться на його балансі).

Товарами (послугами), щодо яких визначається монопольне (домінуюче) становище є послуги з утримання будинків і прибудинкових територій.

Товарними межами ринку, що визначені шляхом формування групи взаємозамінних товарів, у межах якої споживач, за звичайних умов, може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого, є надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл., що обслуговуються Підприємством (знаходиться на його балансі).

Споживачами послуг є власники (наймачі) приміщень будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл., що обслуговуються Підприємством (знаходиться на його балансі).

Часовими межами ринку визначено проміжок часу з 18.06.2013 по 20.06.2017, тобто період, протягом якого залишились незмінними структура ринку, співвідношення попиту та пропозиції на ньому.

Територіальними межами ринку, які визначаються шляхом встановлення мінімальної території, за межами якої, з точки зору споживача, придбання товарів є неможливим або недоцільним, є будинки і споруди (житлові та нежитлові приміщення, що входять до його складу) та прибудинкова територія у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл., що обслуговуються Підприємством (знаходиться на його балансі).

Рішенням Бучанської міської ради від 29.10.2009 № 1541-57-У «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг в житлово-комунальній галузі м. Буча» вирішено:

1. Визначити виконавцем послуг з утримання будинків комунальної власності споруд та прибудинкових територій, а також ремонту приміщень, будинків, споруд - КП «Бучанське УЖКГ».

2. Визначити виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів та рідких побутових відходів м. Буча - КП «Бучанське УЖКГ».

Підприємство позивача розробило тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території для житлових будинків, які обслуговуються КП «Бучанське УЖКГ» (знаходяться на його балансі) та надало подання з тарифами від 30.05.2013 № 618 до виконавчого комітету Бучанської міської ради на затвердження.

Виконавчий комітет Бучанської міської ради рішенням від 18.06.2013 № 178 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП «Бучанське УЖКГ» (надалі - Рішення № 178) вирішив:

1. Затвердити перелік робіт та тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для мешканців багатоквартирних житлових будинків (перелік будинків по рівню благоустрою додаток №3), що надаються КП «Бучанське УЖКГ» згідно додатку 1.

2. Затвердити перелік робіт та тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для власників/орендарів (юридичних чи фізичних осіб) нежилих приміщень в м. Буча, що надаються КП «Бучанське УЖКГ» згідно додатку 2.

Перелік послуг по групах будинків по рівню благоустрою та тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що були затверджені Рішенням № 178, наведено в додатках до цього рішення.

Проаналізувавши розрахунки КП «Бучанське УЖКГ» відповідачем виявлено, що вартість кожної із складової послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є однаковою для груп будинків з різним рівнем благоустрою будинку.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент здійснення перевірки то розгляду справи № 921/62-р-02-06-15) органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; виконавці (виробники) послуг здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань 6 з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Згідно з пунктом 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (із змінами) (надалі - Порядок), тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (надалі - Тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Тариф на послуги враховує вартість отриманих послуг з централізованого постачання холодної води (з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах), водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в обсягах, визначених за приладами обліку або відповідно до Методики розроблення технологічних нормативів використання питної води житлово-експлуатаційними підприємствами та організаціями, затвердженої в установленому порядку.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до Порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (надалі - Договір про надання послуг).

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Відповідно до пункту 3 Порядку під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 м 2 загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Порядком визначений механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають зазначені послуги.

Калькуляційною одиницею є 1 мІ загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до розрахунку витрат на утримання 1 мІ загальної площі для житлових будинків КП «Бучанське УЖКГ», відповідачем здійснено висновок, що розрахунок не здійснювався відповідно до Порядку.

Згідно з частиною третьою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за утримання будинків та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Під час аналізу порядку формування тарифу на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлено, що розрахунок вартості цієї послуги, яку надає Підприємство, не відповідає вимогам Порядку, а саме: розрахунок витрат на окремі складові послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є єдиним для всіх будинків або для групи будинків.

В той же час, Порядком передбачено здійснення такого розрахунку окремо за кожним будинком.

Відповідно до розрахунку витрат на утримання 1 мІ для житлових будинків КП «Бучанське УЖКГ» враховується не загальна площа квартир конкретного будинку, а середня площа квартир усіх будинків, що знаходяться на утриманні КП «Бучанське УЖКГ».

Згідно з наданою Підприємством інформацією площі кожного із житлових будинків, що перебували (-ють) на утриманні КП «Бучанське УЖКГ» (обслуговуються ним) наведені у додатках до Рішення № 178.

Порівнявши розрахунки вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з площами будинків, у яких застосовуються зазначені тарифи, відповідачем встановлено, що у групах будинків з різними площами застосовується один і той же тариф. Зазначене порівняння наведено в додатках до Рішення № 178.

Таким чином, споживачі послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає Підприємство у складі послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, сплачують не за фактично наданий обсяг послуг.

В свою чергу, не здійснення розрахунку витрат окремо за кожним будинком може свідчити про встановлення економічно необґрунтованих тарифів на ці послуги.

При цьому, відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниженні їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Щодо договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, суд зазначає наступне,

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (надалі - Типовий договір), відповідно до якого регулюються правові 9 відносини між споживачем та надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені права споживача, зокрема: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; та обов`язок споживача укладати договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 21 вказаного Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Позивачем до Відділення було надано копії 5-ти договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладених із споживачами І групи «населення», які Відділенням проаналізовано та встановлено, що дані договори містять однакові умови.

Також, Відділенням здійснено порівняльний аналіз одного із таких договорів, а саме договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 28.04.2015 № 8023, укладеного з гр. ОСОБА_1 , на відповідність Типовому договору, за результатами якого, зокрема встановлено, що Підприємством внесено додаткову умову до порядку оплати послуги, тобто КП «Бучанське УЖКГ позбавило деяких прав споживача та зняло із себе деякі зобов`язання, а саме: у порядок оплати послуг внесено додаткову умову, відповідно до якої споживач у разі несвоєчасної оплати послуг зобов`язаний сплатити пеню у встановленому законодавством розмірі, та штрафні санкції - 3 відсотка річних та інфляційні витрати; позбавило споживача прав на відшкодування завданих його здоров`ю та/або майну збитків, а також на зменшення розміру плати та отримання компенсації за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відбудовних робіт; зняло із себе зобов`язання щодо сплати споживачеві компенсації, відшкодування завданої шкоди, проведення перерахунку, а також проведення за рахунок власних коштів роботи з усунення пов`язаних з наданням послуг неполадок, що виникли з його вини; зняло із себе відповідальність щодо відшкодування збитків у зв`язку з неналежним наданням або ненаданням послуги Споживачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи Відділенням додатково на адресу позивача було направлено вимогу про надання інформації від 10.09.2018 № 60-02/2967.

Позивач листом від 20.09.2018 № 988 надав наступну інформацію: 30.11.2016 року, 21.02.2017 р., 18.04.2017 р., 17.05.2017 р. та 20.06.2017 р. Бучанською міською радою виносилися рішення щодо встановлення та коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Всього 128 рішень. На момент отримання даної вимоги КП «Бучанське УЖКГ» надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах м. Буча, підприємством укладаються договори на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі і за період з 17.09.2015 р. по теперішній час.

В додатках до вказаного листа КП «Бучанське УЖКГ» надало до Відділення копії рішень виконавчого комітету Бучанської міської ради за період з 30.11.2016 по 20.06.2017 щодо встановлення та коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, список будинків, яким станом на 14.09.2018 КП «Бучанське УЖКГ» надавало послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, копії договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Проаналізувавши надані КП «Бучанське УЖКГ» матеріали, відповідачем встановлено, що з 20.06.2017 тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл., що обслуговувались Підприємством (знаходились на його балансі) розрахований окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до Порядку.

Послуги надавались КП «Бучанське УЖКГ» з урахуванням встановлених рішеннями органу місцевого самоврядування тарифів, їх структури, періодичності та строків надання послуг.

Договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені КП «Бучанське УЖКГ» із споживачами, відповідають передбаченим Типовим договором вимогам та не містять додаткові умови для споживачів при оплаті послуг, що не передбачені Типовим договором.

Тобто, у ході розгляду справи № 921/62-р-02-06-15 КП «Бучанське УЖКГ» припинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд зазначає, що позивач, не визначивши повну вартість кожної складової послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо по кожному будинку, унеможливило тим самим здійснення у відповідному фактичному обсязі зменшення розміру плати (перерахунку) споживачам за ненадані або неякісні послуги, що в свою чергу могло призвести до ущемлення їх інтересів.

Такі дії підприємства позивача були б неможливими за умови зазнання ним значної конкуренції на ринку, адже в такому випадку споживач послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мав би можливість обирати між кількома виконавцями, і, у разі ущемлення його інтересів, обрав би іншого виконавця.

У випадку ж відсутності конкуренції на відповідному ринку, і, як наслідок, відсутності у споживача Підприємства альтернативи щодо придбання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій інакше ніж у Підприємства, вищезазначені дії можуть призвести до настання негативних для споживача наслідків.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону «Про захист економічної конкуренції» зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, зокрема обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Отже, дії Підприємства, які полягають у розробленні та застосуванні у період з 18.06.2013 по 20.06.2017 необґрунтованого тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (в частині нездійснення розрахунку окремо за кожним будинком), є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл., які обслуговуються Підприємством (знаходиться на його балансі), що могло призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

Також, оскільки договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які були укладені КП «Бучанське УЖКГ» із споживачами, не враховували передбачених типовим договором вимог та містили додаткові умови для споживачів при оплаті послуг, що не передбачені Типовим договором, а також Підприємство зняло із себе деякі зобов`язання, то такі дії КП «Бучанське УЖКГ» могли призвести до ущемлення інтересів споживачів при отриманні ними зазначених послуг.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що дії КП «Бучанське УЖКГ», які полягають у включенні до договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій умов, які можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Щодо тверджень позивача стосовного того, що на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, групи будинків у м. Буча Київської обл. за період з 18.06.2013 по 13.05.2017 підприємство не займало монопольного становища, оскільки, крім позивача, у м. Буча Київської обл. існувало/існує 47 інших підприємств/ОСББ/ЖЕКів, які надавали/надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах житлового фонду, що свідчить про значну конкуренцію у цьому сегменті послуг у м. Буча Київської обл., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.6. Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 № 60, виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно.

При цьому, рішенням Бучанської міської ради від 29.10.2009 № 1541-57-У «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг в житлово-комунальній галузі м. Буча» виконавцем послуг з утримання будинків комунальної власності споруд та прибудинкових територій, а також ремонту приміщень, будинків, споруд було визначено саме КП «Бучанське УЖКГ».

У додатку 2 до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради від 18.02.2014 № 31 міститься перелік будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться на балансі КП «Бучанське УЖКГ».

Також, відповідно до частини третьої статті 24 Житлового кодексу Української РСР жилий будинок може експлуатуватися тільки однією житлово-експлуатаційною організацією. Якщо для експлуатації будинків відомчого або громадського житлового фонду не може бути створено житлово - експлуатаційну організацію, експлуатація будинків здійснюється безпосередньо відповідним підприємством, установою, організацією.

Крім того, згідно з умовами договорів, укладених Підприємством із споживачами, зазначені договори можуть бути розірвані достроково лише у разі: - переходу права власності (користування) споживача на квартиру (нежитлове приміщення) у будинку до іншої особи; - невиконання умов договору сторонами.

При цьому, реалізація передбаченого Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» права на створення відповідного об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ускладнена процедурою прийняття рішення про створення такого об`єднання (рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників).

Так, згідно зі статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління ОСББ є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія ОСББ. До компетенції правління відноситься, зокрема, укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням.

Стаття 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників.

Тобто, один окремий споживач не може перейти до споживання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових послуг іншого надавача таких послуг без прийняття більшістю співвласників цього будинку рішення про зміну надавача зазначених послуг, що, в свою чергу, також є бар`єром для вступу на цей ринок інших суб`єктів господарювання.

Отже, Підприємство було єдиною житлово-експлуатаційною організацією, яка надавала послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах будинків, які знаходились на її утриманні (обслуговуванні).

Таким чином, відповідно до Методики та абзацу другого частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» КП «Бучанське УЖКГ» є таким, що у період з 18.06.2013 по 20.06.2017 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах групи будинків у м. Буча, що обслуговуються Підприємством (знаходяться на його балансі), як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента.

При цьому, Підприємство, розробивши та застосувавши необґрунтований тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (в частині нездійснення розрахунку окремо за кожним будинком), вчинило порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , виконавець (тобто КП «Бучанське УЖКГ») було зобов`язане підготувати та укласти зі споживачами договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Тобто, договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що укладалися зі споживачами, повинні були відповідати типовому договору.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Оскільки спеціальним законодавством, яке регулює правовідносини споживачів і надавачів послуг у сфері житлово-комунального господарства, затверджено типовий договір та встановлено порядок укладення, процедуру погодження і зміст двосторонніх договорів (у тому числі можливість конкретизації у договорі за згодою сторін певних умов), усі права та обов`язки сторін у договорах про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій повинні відповідати типовому договору.

Разом з тим, аналіз наданих КП «Бучанське УЖКГ» до Відділення договорів на відповідність Типовому договору свідчить не про конкретизацію їх окремих умов, а про вилучення певних прав споживачів та обов`язків виконавця таких послуг.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Відділення та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи Комітету, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Отже, приписами вищевказаної норми передбачено строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, який не може бути відновлено.

З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваного рішення була надіслана позивачу на адресу: вул. Енергетиків, буд. 2, м. Буча, Київської обл, 08292, супровідним листом від 26.02.2020 №60-02/1151 «Про направлення копії рішення».

Судом встановлено, що позивач за вищезазначеною адресою отримав рішення Відділення 03.03.2020, що підтверджується вхідним штампом Підприємства на вказаному судпровідному листі за № 219 від 03.03.2020 (про що зазначає сам позивач на 2 ст. позовної заяви).

Таким чином, двомісячний строк з дня одержання позивачем рішення для його оскарження закінчився 04.05.2020 (оскільки 03.05.2020 вихідний).

При цьому, позивач звернувся до суду з позовом про скасування спірного рішення лише 27.05.2020 (згідно накладної Укрпошти на поштовому конверті, в якому було надіслано позовну заяву до суду), тобто з пропуском встановленого двохмісячного строку на оскарження.

Між тим, суд вважає безпідставними посилання позивача на п.4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду), як підставу для продовження строку оскарження рішення Відділення, оскільки вказаниим розділом Господарського процесуального кодексу України продовжено на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349 ГПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву, тобто продовжено строк на вчинення процесуальних дій, а не двомісячний строк на оскарження рішеня органів Антимонопольного комітету України, визначений статтею 60 Закону України Закону України «Про захист економічної конкуренції».

У п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", судам роз`яснено у застосуванні згаданого припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону враховувати, що за цими приписами, передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено.

Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2018 у справі № 922/4646/16 також зазначив, що строки оскарження рішень органів Комітету є присічними та відновленню не підлягають. Пропуск встановленого частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» двомісячного присічного строку є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення органу Комітету.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 13.11.2018 у справі № 922/327/18 зазначив, що строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України є присічними та відновленню не підлягають. Закінчення присічного строку, незалежно від причини його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України та його органів, при цьому на спірні правовідносини не поширюють свою дію приписи статті 257 Цивільного кодексу України та положення про загальну позовну давність.

Отже, суд зазначає, що строк, встановлений ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є присічним і закінчення такого строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Таким чином, позивач пропустив двомісячний строк для оскарження рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.02.2020 №60/9-р/к у справі №921/62-р-02-06-15, а пропущений строк не може бути відновлено, оскільки він є присікальним, що також є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства" Бучанської міської ради до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 19.10.2020

Суддя С. О. Щербаков