ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Справа № 903/77/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: Саюк С.П.

за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства Агрофірма "Луга-Нова" приватного підприємства "Універсам" на рішення Господарського суду Волинської області від 13.07.20р. (ухваленого суддею Дем`як В.М., повний текст складено 13.07.20р.) у справі № 903/77/17

за позовом Фізичної особи-підприємця Єзерського Олександра Володимировича

до Дочірнього підприємства Агрофірма "Луга-Нова" приватного підприємства "Універсам"

про стягнення 512 900, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

ФОП Єзерський Олександр Володимирович (надалі - позивач) звернувся в Господарський суд Волинської області з позовом до ДП «Агрофірма Луга-нова» ПП «Універсам» (надалі - відповідач) про стягнення 460000 грн. заборгованості за договором; 63461,6 грн. пені, 77078,59 грн. інфляційних.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.07.20 року у справі № 903/77/17 позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи укладення між сторонами договору №1 підряду на навантаження - очищення врожаю цукрових буряків від 02.09.2016, виконання позивачем згідно його умов підрядних робіт, прийняття цих робіт замовником та неоплачених відповідачем всіх належних розрахунків і платежів, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову в частині стягнення заборгованості в розмірі 460 000,00 грн.

Разом з тим, суд, здійснивши власний перерахунок пені та інфляційних за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ, дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення пені у розмірі в сумі 63 461,00 грн. та інфляційних в розмірі 77078,59 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.07.20 року у справі № 903/77/17.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» акт №2 здачі-прийомки виконаних робіт від 13.10.2016р. не можна вважати первинним документом, оскільки в ньому відсутнє: місце складання документу, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Тобто, позивач не підтвердив належними та допустимими доказами надання послуг по Договору, заборгованість за яким має намір стягнути.

Стверджує, що позивачем не дотриманий порядок підписання та направлення акту № 2, а тому не виникло обов`язку по його оплаті, отже позов є передчасним.

Крім того, скаржник стверджує, що відповідач був позбавлений можливості подати суду клопотання про призначення експертизи до розгляду справи по суті, у зв`язку з тим, що підготовчого провадження при розгляді даної справи не було.

Скаржник вважає, що пригляді даної справи, суд першої інстанції не повинен був керуватись правовою оцінкою доказу, акта №2 від 13.10.16 р., зробленою судами у справі № 924/71/17, а самостійно надати правову оцінку.

Разом з тим, відповідач наголошує на тому, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи під час дії карантину та прийнявши рішення у справі, грубо порушив п.4 Прикінцевих положень ГПК України.

В судове засідання представники позивача не з`явились.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника сторін, оскільки останні не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 вересня 2016 року між Дочірнім підприємством "Агрофірма Луга-Нова" приватного підприємства "Універсам" та ФОП Єзерським Олександром Володимировичем укладено договір підряду на навантаження-очищення врожаю цукрових буряків.

Відповідно до п. 1.1 Договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботу по навантаженню-очищенню цукрових буряків (сільськогосподарських робіт) врожаю 2016 року технікою та силами екіпажів виконавця на пальному замовника.

Згідно п. 1.2 договору буряконавантажувальний комплекс виконавця складається із наступної техніки: навантажувач-очищувач.

У розділі 2 договору сторонами погоджено порядок виконання сільськогосподарських робіт, зокрема, за 5 календарних днів до планованого початку робіт замовник шляхом надсилання виконавцю листа уточнює терміни початку робіт із зазначенням дати та адреси подачі техніки виконавця (п. 2.1. договору); забезпечує виконавця пальним в об`ємах, що необхідні для виконання обов`язків, покладених на них цим договором (п. 2.2. договору).

Відповідно до розділу 3 Договору виконавець зобов`язується провести якісну роботу по навантаженню-очищенню цукрових буряків згідно з технічними можливостями буряконавантажувального комплексу (п. 3.1.1); почати навантажувальні роботи з 05.09.2016 (п. 3.1.6 договору); після закінчення навантаження-очищення цукрових буряків належним чином (з підписами уповноважених представників виконавця, замовника та відбитком печатки) оформити акти про кількість навантажених цукрових буряків (п. 3.1.12 договору).

Замовник зобов`язується підписати акт прийомки-передачі виконаних робіт на протязі двох днів з моменту надання його виконавцем, або в цей же строк направити виконавцю мотивовану відмову від підписання акту (п. 3.2.8 договору).

Відповідно до п. 4.4 Договору, вартість робіт по навантаженню-очищенню врожаю цукрових буряків навантажувачем-очищувачем становить 23 грн. за 1 тону.

Пунктом 4.6 Договору передбачено, що замовник перераховує кошти на розрахунковий рахунок виконавця, згідно підписаного акту виконаних робіт по навантаженню-очищенню цукрових буряків навантажувачем-очищувачем на протязі двох банківських днів після отримання замовником актів виконаних робіт, підписаних представником замовника.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

На виконання умов Договору, позивач надав відповідачу послуги погрузки цукрового буряку в кількості 20000 т на загальну суму 460000 грн., що підтверджується актом № 2 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) від 13.10.16 р. В акті зазначено, що сторони не мають ніяких претензій одна до одної. Вказаний акт підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їх печаток (а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 15.11.2017 року у справі №924/848/17 у задоволенні позову про визнання недійсним договору №1 підряду на навантаження - очищення врожаю цукрових буряків від 02.09.2016, укладеного між ФОП Єзерським О.В. та ДП "Агрофірма "Луга - Нова" ПП "Універсам" відмовлено. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.01.18 р. у справі №924/848/17 вказане рішення залишено без змін.

Крім того, судовим рішенням у справі №924/848/17 встановлено факт, вчинення сторонами дій на виконання договору підряду № 1 від 02.09.2016р. на підставі акту № 2 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) від 13.10.2016р.

Вказана обставина також була встановлена рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.03.2017 у справі № 924/71/17, яке залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.10.2017р.

Однак, відповідач за отримані послуги не розрахувався в наслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 460 000 грн., що і стало підставою для звернення в суд з даним позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передавання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і його підписує друга сторона.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що відповідно до ст.. 526 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав умови договору, надав відповідачу послуги на суму 460000 грн., однак відповідач за надані послуги не розрахувався.

Факт надання послуг підтверджується актом № 2 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) від 13.10.16 р. на суму 460000 грн., який підписаний представниками обох сторін та скріплений відтисками їх печаток.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості наданих послуг.

Відповідно до вимог вищевказаного абз.9 ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" акт здачі-прийомки від 13.10.16 р. містить такі обов`язкові реквізити, як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому надано послуги; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особисті підписи в графі "замовник" та "виконавець", та засвідчення цих даних відтиском печаток сторін.

Апеляційний суд зазначає, що в акті здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) не зазначено посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції з отримання наданих послуг. Разом з тим, наявність підпису в акті, який засвідчений відтиском печатки відповідача, не може свідчить про те, що такі акти є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на актах є свідченням участі уповноваженої особи у здійсненні господарської операції.

А тому, судова колегія дійшла висновку про те, що акт здачі-прийомки, який наданий позивачем в підтвердження факту надання послуг та отримання їх відповідачем відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та може вважатися первинним документом.

Разом з тим, колегія суддів враховує той факт, що судовими рішеннями у справі №924/848/17 та № 924/71/17, які набрали законної сили, встановлено факт вчинення сторонами дій на виконання договору підряду від 02.09.2016р. на підставі акта № 2 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) від 13.10.2016р., а тому дані обставини є преюдиційними та не потребують доказуванню при розгляді даної справи.

А тому, колегія суддів критично оцінює доводи відповідача стосовно непідписання представником відповідача акта №2 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) від 13.10.2016 та наявності оригінального відбитку печатки ДП «АФ «Луга-Нова» ПП «Універсам» на акті №2 від 13.10.2016, оскільки дані факти (підроблення, втрата печатки) не доведено належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотань про призначення експертизи щодо договору та акта приймання-передачі виконаних робіт відхиляються колегією суддів, оскільки судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що він був позбавлений можливості подати клопотання про проведення судової експертизи до розгляду справи по суті, оскільки підготовчого провадження при розгляді справи № 903/77/17 не проводилось.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами Господарського суду Волинської області від 09.01.18 р., 22.08.18, 31.07.19, 03.02.20р. запропоновано сторонам надати суду заяви та клопотання. Однак, відповідач з 17.01.17 р. (дата відкриття провадження) до 13.07.20 р. не скористався своїм правом на подання клопотання про призначення судової експертизи. При цьому, відповідач неодноразово скористався своїм правом на подання клопотання про зупинення провадження у даній справі, подання апеляційних та касаційних скарг. А тому, провадження у даній справі тривало 3 роки та 6 місяців.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що строк виконання зобов`язань за договором не настав та про те, що позивачем не дотриманий порядок підписання акта № 2 від 13.10.16р. визначений п. 4.6 Договору, яким передбачено, що позивач розробляє акти виконаних робіт та надає їх відповідачу на погодження не підписуючи їх, останній в свою чергу перевіряє їх на відповідність підписує та направляє позивачу для підписання уже з його боку, надалі позивач підписує їх і направляє відповідачу уже підписаний з обох сторін акт виконаних робіт для оплати. І лише тоді (на протязі двох банківських днів з дня отримання акта) у відповідача настає обов`язок з оплати наданих послуг.

Дане твердження позивача не відповідає умовам п. 4.6 договору, яким передбачено, що замовник перераховує кошти на розрахунковий рахунок виконавця, згідно підписаного акту виконаних робіт по навантаженню-очищенню цукрових буряків навантажувачем-очищувачем протягом двох банківських днів після отримання замовником актів виконаних робіт, підписаних представником замовника.

Долучений до матеріалів справи акт виконання робіт містить підпис представника замовника, скріплений його печаткою, що свідчить про отримання відповідачем акта та відповідно настання строку для розрахунку за ним впродовж двох днів від дати, вказаної в акті.

Як передбачено ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписів ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю додатково пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати.

Договором передбачено обов`язок замовника оплатити послуги протягом 2 банківських днів з моменту отримання актів виконаних робіт, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок виконавця.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені, перевіривши методику та періоди їх нарахування, апеляційний суд погоджується з правильністю розрахунку суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача 63461,00 грн. пені.

Щодо нарахованих 77078,59 грн інфляційних втрат апеляційний суд враховує наступне.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відзначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши розрахунок інфляційних (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог в частині заявлених до стягнення інфляційних нарахувань т.3 а.с. 140), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 77 078,59 грн. інфляційних.

Крім того, колегія суддів критично оцінює доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з карантинними заходами, установленими постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, суд першої інстанції грубо порушив п.4 Прикінцевих положень ГПК України, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а позиція відповідача була викладена безпосередньо у відзиві на позовну заяву.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відповідач не був позбавлений права взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку або поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, тому посилання скаржника на те, що судом не відкладено розгляд справи за наявності обґрунтованого клопотання, є безпідставними.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.. 129 ГПК України, судові витрати слід залишити за відповідачем.

Керуючись ст. ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Агрофірма "Луга-Нова" приватного підприємства "Універсам" на рішення Господарського суду Волинської області від 13.07.20р. у справі № 903/77/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 13.07.20р. у справі № 903/77/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/77/17 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "02" листопада 2020 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.