РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 м. КиївСправа № 910/10911/20

За позовом: публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Київської міської філії публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ";

до: ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ);

про: стягнення 20.541.128,55 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Часовська М.С.

Представники:

позивача: Чорноморець Я.А.;

відповідача: Глущенко А.М.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "УКРТЕЛЕКОМ" звернулося до господарського суду міста Києва в особі Київської міської філії публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" (далі - позивач) із позовом до ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) (далі - відповідач) про стягнення 20.541.128,55 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання з відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2019 по 31.12.2019, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 20.541.128,55 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10911/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 31.08.2020.

В підготовчому засіданні 31.08.2020 оголошено перерву до 23.09.2020.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням того, що в результаті внесення змін до постанови КМУ від 04.03.2002 № 256 до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, нова редакція порядку не встановлює вимог або механізму здійснення виплат підприємствам (операторам) за надані громадянам послуги пільгового зв`язку. Крім того, здійснення вказаних функцій є обов`язком управлінь праці та соціального захисту населення районних в м. Києві державних адміністрацій.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позов.

До господарського суду надійшли пояснення позивача, в яких останній зазначив про те, що: органом уповноваженим державою здійснювати від її імені повноваження у спірних правовідносинах є відповідач; право позивача на отримання компенсації у спірних правовідносинах підлягає реалізації незалежно від того чи було передбачено такі видатки Законами та рішеннями органу місцевого самоврядування; зобов`язання відповідача, які виникли із Закону не можуть бути поставлені в залежність від дій або бездіяльності третіх осіб.

В підготовчому засіданні 23.09.2020 суд на місці ухвалив:

- поновити відповідачу строк на подання відзиву на позов;

- перейти до розгляду справи по суті за згодою сторін;

- оголосити перерву в судовому засіданні до 19.10.2020.

В судовому засіданні 19.10.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Приписами частини 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" встановлено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Позивач надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія наступних Законів України (в яких, зокрема, визначений порядок фінансування витрат, пов`язаних з наданням пільг), а саме: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (ст. 17), "Про жертви нацистських переслідувань" (ч. 6 ст. 6), "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (ст. 63), "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (ст. 9), "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (ст. 23), "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (ч.ч. 1, 4 ст. 20).

Пунктом 3 частини 5 Положення про Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.02.2013 № 175 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення № 175) визначено, що основними завданнями Департаменту є забезпечення реалізації державної соціальної політики у місті Києві у сфері соціального захисту населення, що включає: забезпечення реалізації державної політики у сфері соціальної підтримки населення, у тому числі сімей з дітьми, малозабезпечених сімей, ветеранів, інвалідів, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших категорій осіб, які згідно із законодавством України мають право на пільги, та надання житлових субсидій населенню, забезпечення ведення обліку осіб, що мають право на пільги згідно із законодавством України.

Положеннями частини 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 № 117 (далі - Положення № 117) передбачено, що підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Частиною 11 Положення № 117 визначено, що уповноважений орган щомісяця:

1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає:

реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга";

акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга";

3) до 15 числа подає:

фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга";

Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

Так позивачем, здійснено повідомлення відповідача та районних у м. Києві управлінь праці та соціального захисту населення в електронному та паперовому вигляді (із супровідними листами з описами вкладень, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій) про розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг форма "2-пільга", зокрема, за 12.2018 на суму 1.628.119,20 грн., за 01.2019 на суму 1.734.054,76 грн., за 02.2019 на суму 1.704.935,07 грн., за 03.2019 на суму 1.676.161,83 грн., за 04.2019 на суму 1.641.350,46 грн., за 05.2019 на суму 1.620.626,81 грн., за 06.2019 на суму 1.588.464,25 грн., за 07.2019 на суму 1.586.666,71 грн., за 08.2019 на суму 3.004.987,89 грн., за 09.2019 на суму 1.491.668,84 грн., за 10.2019 на суму 1.474.171,09 грн. та за 11.2019 на суму 1.389.921,64 грн.

Проте, відповідачем не здійснено виконання обов`язку по складанню актів за формою "3-пільга".

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так позивачем, належним чином виконані зобов`язання з надання пільговим категоріям громадян телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 на загальну суму 20.541.128,55 грн., що підтверджується актами звіряння розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги, на які надаються пільги за формою "3-пільга" за спірний період, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме, станом на: 01.02.2019 на суму 1.628.119,20 грн., 01.03.2019 на суму 1.734.054,76 грн., 01.04.2019 на суму 1.704.935,07 грн., 01.05.2019 на суму 1.676.161,83 грн., 01.06.2019 на суму 1.641.350,46 грн., 01.07.2019 на суму 1.620.626,81 грн., 01.08.2019 на суму 1.588.464,25 грн., 01.09.2019 на суму 1.586.666,71 грн., 01.10.2019 на суму 3.004.987,89 грн., 01.11.2019 на суму 1.491.668,84 грн., 01.12.2019 на суму 1.474.171,09 грн. та 01.01.2020 на суму 1.389.921,64 грн. Вказані акти були направлені на адресу відповідача та районним у м. Києві управлінням праці та соціального захисту населення, що підтверджується описами вкладення, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Таким чином, у відповідача, на підставі вказаних вище законів та положень, виникло зобов`язання з відшкодування позивачу таких витрат.

Проте, відповідачем не виконано зобов`язання з відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2019 по 31.12.2019, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 20.541.128,55 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача суми відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 в розмірі 20.541.128,55 грн. сторонами спору до суду не подано.

Крім того, надсилався акт звіряння заборгованості між сторонами спору у спірний період на спірну суму, який, в свою чергу, підписаний відповідачем не був.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 20.541.128,55 грн.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача, викладені в поданих до суду заявах судом відхилені, враховуючи наступне:

- позивач надає телекомунікаційні послуги категоріям споживачів на пільгових умовах відповідно до вимог Законів України, якими встановлено, що реалізація цих Законів здійснюється за рахунок державного бюджету, місцевих бюджетів та міжбюджетних трансфертів, а отже витрати здійснені операторами телекомунікацій на виконання таких Законів відшкодовується з державного бюджету, місцевих бюджетів та міжбюджетних трансфертів та не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на такі цілі;

- органом, уповноваженим державою здійснювати від її імені повноваження в спірних правовідносинах є відповідач, основним завданням якого, відповідно до п. 5 положення про відповідача є реалізація державної політики у м. Києві у сфері соціального захисту населення та який зобов`язаний належно виконувати свій обов`язок з відшкодування позивачу вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям споживачів;

- право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг підлягає реалізації і захисту незалежно від того, що Законом України "Про державний бюджет на 2019 рік" та рішеннями органу місцевого самоврядування не було передбачено видатків на такі потреби, оскільки фінансування витрат на надання пільг окремим категоріям громадян здійснюється незалежно від обсягів коштів, передбачених у державному або місцевих бюджетах на відповідний рік.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) (Україна, 03165, місто Київ, ПРОСПЕКТ ЛЮБОМИРА ГУЗАРА, будинок 7, ідентифікаційний код: 37441694) на користь публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" (Україна, 01601, місто Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 18, ідентифікаційний код: 21560766) в особі Київської міської філії публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" (Україна, 01033, місто Київ, ВУЛИЦЯ АНТОНОВИЧА, будинок 40, ідентифікаційний код: 01189910) заборгованість по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в сумі 20.541.128 (двадцять мільйонів п`ятсот сорок одна тисяча сто двадцять вісім) грн. 55 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 308.116 (триста вісім тисяч сто шістнадцять) грн. 93 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02 листопада 2020 року

Суддя С.В. Балац