РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.11.2020Справа № 910/12057/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін матеріали справи №910/12057/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ,04070, )

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (бульвар Лесі Українки, буд. 26, м. Київ,01133, )

про відшкодування матеріальної шкоди 13 170,39 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування матеріальної шкоди 13 170,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту №140ак9юб від 25.03.2019 року, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 13 170, 39 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін.

Примірник ухвали Господарського суду міста Києва від 18.08.2020 надіслано на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, 8, Київ, 02154) та зобов`язано його надіслати на адресу Господарського суд міста Києва інформацію щодо наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/005902197 цивільно-правової відповідальності особи при керуванні автомобілем DAEWOO LANOS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на період коли сталося ДТП - станом на 14.02.2020.

04.09.2020 через загальний відділ діловодства суду Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) на виконання ухвали суду від 18.08.2020 надало інформацію з єдиної центральної бази даних МТСБУ.

08.09.2020 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що при розрахунку завданого збитку позивачем не було враховано коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу та не було віднято суму податку на додану вартість від матеріального збитку. До відзиву відповідачем, також, додано копію висновку експерта Вих. № 84-D/71/9/0220 від 16.07.2020 щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику майна страховика позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та докази сплати страхового відшкодування, що підлягає стягненню за розрахунком відповідача - у розмірі 11 147, 73 грн.

14.09.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача, наведених у відзиві, з тих підстав, що коефіцієнт зносу не застосовується при розрахунку, оскільки строк експлуатації автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», якому завдана шкода, не перевищує 5 років, при цьому висновок, проведений на замовлення відповідача, не містить результатів огляду транспортного засобу в пошкодженому стані, також згідно рахунка фактури №ЛІ-16 від 19.02.2020, долученого позивачем, ФОП Ляхович І.С. є платником єдиного податку за ставкою 5 група 3%, а отже не є платником ПДВ. Позивач, також, підтвердив надходження від відповідача коштів у розмірі 11 147, 73 грн, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження в цій частині.

25.09.2020 від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» до суду надійшли заперечення, в яких відповідач зазначив, що визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу без його огляду судовим експертом можливо за рішенням особи у разі надання даних, необхідних для проведення дослідження, при цьому висновок експерта проводився на основі сукупності всіх зібраних в ході врегулювання спору зібраних матеріалів, а зміст висновку експерта не містить жодного застереження щодо недостатності матеріалів для проведення експертизи чи недостовірності результатів експертизи. Також, відповідачем у запереченнях зазначено, що в даному випадку наявні підстави для нарахування коефіцієнту фізичного зносу, оскільки згідно ПК «Audatex», складові частини пошкодженого автомобіля відновлювались ремонтом до настання ДТП.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (нова назва - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»; далі - позивач) та Акціонерним товариством ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА (далі - страхувальник) укладено договір добровільною страхування наземного транспорту № 140ак9юб від 25.03.2019 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «VOLKSWAGEN CADDY»; державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

14.02.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «VOLKSWAGEN CADDY», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та «DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті якого було пошкоджено транспортний засіб, належний страхувальнику на праві приватної власності.

Згідно рахунку № ЛІ-16 від 19/02/20, виставленого Фізичною особою-підприємцем Ляхович І.С., загальна вартість запчастин та ремонтних робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «VOLKSWAGEN CADDY», д/н НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, склала 14 170,39 грн.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" згідно платіжного доручення №646 212 від 26.02.2020, виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування у розмірі 13 170, 39 грн на рахунок Фізичної особи підприємця Ляхович І.С.

Відповідно до постанови № 758/2890/20 від 24.04.2020 року, Подільського районного суду м. Києва, вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_2 , під керуванням якого перебував транспортний засіб «DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_1 .

Як вбачається з інформації з єдиної центральної бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність особи, що користується транспортним засобом «DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (далі - відповідач) згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 5902197, термін дії з 11.11.2018 по 10.11.2020.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність особи, яка користуються транспортним засобом «DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_3 , була застрахована у відповідача, позивач звертався до відповідача із заявою про страхове відшкодування за вих. № ЕЛ_00010743 від 02.04.2020, яка залишена відповідачем без задоволення, у до суду з даним позовом про стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі 13 170, 39 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлена у судовому порядку.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність особи, що користується транспортним засобом «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АО5902197 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст.22, ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Позивачем до позову було додано ремонтну калькуляцію №1.003.20.0 від 19.02.2020 з програми «Audatex», відповідно до якої вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», державний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при спірному ДТП, дорівнює 14170, 39 грн., однак дана калькуляція здійснена без урахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

Натомість, відповідач вказує про обов`язковість застосування такого коефіцієнту фізичного зносу з огляду на те, що щодо транспортного засобу «VOLKSWAGEN CADDY», державний номер НОМЕР_2 , відбувалися ремонтні впливи, а саме здійснено ремонт та фарбування деталі кузова «двері зсувні», які мали місце до 14.02.2020.

Відповідно до абзацу 10 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Таким чином, проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», державний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2015 на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував 7-ми років.

Однак, винятком стосовно використання зазначених (у п. 7.38 Методики) вимог є коли складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)) (п.п. б) п. 7.39 Методики).

В матеріалах справи наявний наданий відповідачем висновок, складений суб`єктом оціночної діяльності - експертом Урусовом С.В., відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «VOLKSWAGEN CADDY», державний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП становить 0,521, а вартість відновлюваного ремонту становить 12532,28 грн.

Також, відповідачем надано копію витягу з програми "Audatex", відповідно до якого складові частини транспортного засобу «VOLKSWAGEN CADDY», державний номер НОМЕР_2 відновлювались ремонтом до настання ДТП, а отже при розрахунку страхового відшкодування необхідно враховувати коефіцієнт фізичного зносу, який відповідно до наданого відповідачем висновку експертного автотранспортного дослідження становить 0,521.

Суд дослідивши розрахунок, наданий відповідачем, погоджується з ним та приймає як обґрунтований.

Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно порушення експертом Урусовом С.В. п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів при проведенні експертного дослідження без результатів огляду транспортного засобу в пошкодженому стані, оскільки за змістом вказаного пункту визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе, зокрема за рішенням особи, яка призначила експертизу у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Зазначений висновок експерта проводився на основі сукупності зібраних в ході врегулювання спору зібраних матеріалів, а зміст висновку експерта не містить жодного застереження щодо недостатності матеріалів для проведення експертизи чи недостовірності результатів експертизи.

Не є обґрунтованними і доводи відповідача щодо необхідності зменшення страхового відшкодування на суму податку на додану вартість згідно п. 36.2 статті 36 Закону України Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки, як вбачається з рахунка-фактури №ЛІ-16 від 19.02.2020, Фізична особа-підприємець Ляхович І.С. не є платником податку на додану вартість, а є платником податку за ставкою єдиного податку 5% (3 група) та до вказаного рахунку не входить сума сплати податку на додану вартість, окрім того Фізична особа-підприємець Ляхович І.С. не є потерпілою особою у розумінні п. 36.2 статті 36 вказаного закону.

Відповідачем надане платіжне доручення, з якого вбачається, що ним на корить позивача були перераховані кошти в розмірі 11147,73 грн в рахунок страхового відшкодування згідно акту №ЦВ/20/134 7 за дог. страх. №АО- від 20.09.2019, що, також, підтверджується позивачем, у зв`язку з чим провадження в цій частині підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1384,55 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому пунктом 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України врегульовано, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, пов`язаних з неналежним виконанням свого обов`язку, встановленого договором, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат зі сплати судового збору в сумі 2000,01 грн, виходячи з ціни позову та висновку суду про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення 11147,73 грн матеріальної шкоди закрити.

2. В іншій частині позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (бульвар Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ,04070, ) суму в якості страхового відшкодування у розмірі 1 384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн 55 коп. та судовий збір у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 01 коп.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.11.2020.

Суддя Н.І. Ягічева