ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1965/20

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 15, )

За участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (65039, м. Одеса, вул. 4-й Басейновий провулок, буд. 7, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ-ГРУП» (65005, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 51, )

про стягнення, розірвання договору оренди, виселення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Десятова Н.А., на підставі довіреності №3, від 08.01.2020р.;

Від третьої особи: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

В засіданні брали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ-ГРУП» (далі ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП») про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 48 092 грн 40 коп., пені у розмірі 5 970 грн 90 коп., розірвання Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного 03.05.2018р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП», виселення ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» із займаних орендованих нежитлових приміщень №6, №7, №8, №9, №10 першого поверху адміністративного корпусу (літ. «А») загальною площею 80,50 кв.м., що обліковується на балансі Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.07.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1965/20 за правилами загального позовного провадження , залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство Міністерства оборони України (далі ДП МОУ) «Одеський завод будівельних матеріалів». Підготовче судове засідання призначено на 30 липня 2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2020р. підготовче засідання відкладено на 18.08.2020р. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.08.2020р. підготовче засідання відкладено на 08.09.2020р. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.09.2020р. закрито підготовче провадження у справі №916/1965/20 та призначено справу до розгляду по суті на 29.09.2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.09.2020р. відкладено судове засідання по розгляду справи по суті на 20.10.2020р.

Позивач РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Третя особі ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав , зазначених у поясненнях третьої особи, що надійшли до суду 18.08.2020р.

Відповідач ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП», не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву до суду не надав.

Ухвали суду у справі №916/1965/20, направлені на юридичну адресу відповідача, були вручені отримувачу, що підтверджується поштовими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи. Ухвала суду від 30.07.2020р. повернулася до суду не врученою, з приміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою». Однак, враховуючи те, що в матеріалах справи наявні клопотання ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП», зокрема, щодо відкладення судового засідання на іншу дату та залучення додаткових документів до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач обізнаний про наявність справи №916/1965/20.

У відповідності до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у справі зазначає, що 03.05.2018р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях, (Орендодавець) та ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, за яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення №6, №7, №8, №9, №10 першого поверху адміністративного корпусу (літ. «А») , загальною площею 80,50 кв.м., що обліковуються на балансі ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» (Балансоутримувач) та розташовані за адресою: м. Одеса. 4-й Басейновий пров., буд. 7, з метою організації торгівлі продовольчими товарами, строком на 2 роки 11 місяців.

Позивач зазначає, що у відповідності до п.5.3. Договору Орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до Державного бюджету та Балансоутримувач.

Відповідно до п. 3.1.Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 (зі змінами) (Методика розрахунку) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (березень 2018р.) 4 487 грн 26 коп. Орендна плата за перший місяць травень 2018р. визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена в абз.1 п.3.1. Договору на індекси інфляції за квітень 2018р.

Згідно п.3.6. Договору орендна плата перераховується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% надсилається Орендарем Орендодавцеві.

Позивач вказує, що індекси інфляції з квітня 2018р. по травень 2020р. становили: квітень 2018 - 1,008; травень 2018 - 1,0; червень 2018 - 1,0; липень 2018 - 0,993; серпень 2018 - 1,0; вересень 2018 - 1,019; жовтень 2018 - 1,017; листопад 2018 - 1,014; грудень 2018 - 1,008; січень 2019 - 1,01; лютий 2019 - 1,005; березень 2019 - 1,009; квітень 2019 - 1,01; травень 2019 - 1,007; червень 2019 - 0,995; липень 2019 - 0,994; серпень 2019 - 0,997; вересень 2019 - 1,007; жовтень 2019 - 1,007; листопад 2019 - 1,001; грудень 2019 - 0,998; січень 2020 - 1,002; лютий 2020-0,997; березень 2020 - 1,00; квітень 2020 - 1,008; травень 2020 - 1,003.

На підставі вищевказаних індексів інфляції позивачем було нараховано відповідачу орендну плату, яка підлягала зарахуванню до Державного бюджету України: за травень 2018р. у розмірі 2961 грн 94 коп., за червень 2018р. у розмірі 3166 грн 21 коп., за липень 2018р. у розмірі 3144 грн 05 коп., за серпень 2018р. у розмірі 3144 грн 05 коп., за вересень 2018р. у розмірі 3203 грн 78 коп., за жовтень 2018р. у розмірі 3258 грн 25 коп., за листопад 2018р. у розмірі 3303 грн 86 коп., за грудень 3330 грн 30 коп., за січень 2019р. у розмірі 3363 грн 60 коп., за лютий 2019р. у розмірі 3380 грн 42 коп., за березень 2019р. у розмірі 3410 грн 84 коп., за квітень 2019р. у розмірі 3444 грн. 95 коп., за травень 2019р. у розмірі 3469 грн 06 коп., за червень 2019р. у розмірі 3451 грн 72 коп., за липень 2019р. у розмірі 3 431 грн 01 коп., за серпень 2019р. у розмірі 3420 грн 71 коп., за вересень 2019р. у розмірі 3444 грн 66 коп., за жовтень 2019р. у розмірі 3468 грн 77 коп., за листопад 2019р. у розмірі 3 472 грн. 24 коп., за грудень 2019р. у розмірі 3 465 грн 30 коп., за січень 2020р. у розмірі 3 472 грн 23 коп., за лютий 2020р. у розмірі 3461 грн 81 коп., за березень 2020р. 3489 грн 50 коп., за квітень 2020р. у розмірі 3517 грн 42 коп., за травень 2020р. у розмірі 3527 грн 97 коп.

За даними позивача, відповідач частково сплачував орендну плату за Договором, останній платіж було здійснено ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» 24.06.2020р. на суму 4 926 грн. 76 коп.

За період з 12.06.2018р. по 12.06.2020р. сума заборгованості ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» перед Державним бюджетом України за Договором за даними позивача складає 48 092 грн 40коп.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем було порушено свої зобов`язання щодо своєчасної щомісячної оплати орендної плати за Договором оренди, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 48 092 грн 40коп., яка, на думку позивача, підлягає стягненню з відповідача.

Позивач зазначив, що відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», яка кореспондується з пунктом п. 3.7. Договору, встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. Договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України , з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з вимогами ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), як учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільною законодавства.

Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Керуючись вищезазначеними нормами законодавства та п. 3.7. Договору, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 12.06.2018р. по 12.06.2020р. у розмірі 5 970 грн 90 коп., яку просить стягнути з ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» у зв`язку з порушенням умов укладеного Договору.

Позивач також зазначає, що п.1 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України встановлено, що розірвання договору є одним із правових наслідків, встановлених договором або законом, який настає у разі порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного Кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених ним Законом або договором.

Позивач зауважує, що підставою для розірвання Договору оренди є несплата або несвоєчасна сплата орендної плати (п.9.4 Договору).

На підставі вищенаведеного, враховуючи систематичне порушення відповідачем умов Договору, позивач дійшов висновку, що наявні підстави для розірвання Договору оренди нерухомого майна від 03.05.2018р., укладеного між РВФДМУ по Одеській області та ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП».

Також позивач посилається на ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У п. 10.9. Договору встановлено, що у разі припинення або розірвання Договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання Орендарем та Орендодавцем акта приймання-передавання (п.10.10. Договору).

Враховуючи зазначене, позивач дійшов висновку, що наявні підстави для виселення відповідача з нежитлових приміщень №6, №7, №8, №9, №10 першого поверху адміністративного корпусу (літ. «А») загальною площею 80,50 кв.м., що обліковується на балансі ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» та розташовані за адресою: м. Одеса, 4-й Басейновий пров., буд. 7.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст.ст. 188, 222 Господарського кодексу України та ст.19 ГПК України відповідачу з метою досудового врегулювання спору було надіслано претензію від 22.05.2020р. №11-06-02036 про стягнення заборгованості з орендної плати, пені та розірвання договору оренди. Однак, відповідь на зазначену претензію позивачу не надходила.

На підставі вищенаведеного , позивач просить стягнути з ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» заборгованість за Договором оренди у розмірі 48 092 грн 40 коп. , пеню у розмірі 5 970 грн 90 коп., розірвати Договір оренди нерухомого майна від 03.05.2018р., укладений між РВФДМУ по Одеській області та ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП», та виселити ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» з нежитлових приміщень №6, №7, №8, №9, №10 першого поверху адміністративного корпусу (літ. «А») загальною площею 80,50 кв.м., що обліковується на балансі ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» та розташовані за адресою: м. Одеса, 4-й Басейновий пров., буд. 7.

Третя особа ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів», підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у поясненнях по справі.

Відповідач у клопотанні про долучення додаткових документів до матеріалів справи, зазначив, що при здійсненні розрахунку заборгованості відповідача за Договором оренди позивачем не було враховано платіжні доручення № 898 від 26.03.2019р. на суму 3000 грн, та №1057 від 01.07.2019р. на суму 3469 грн 06 коп.

Крім того, відповідач повідомив, що останній має намір сплатити заборгованість з орендної плати за Договором, про що між позивачем та відповідачем було досягнуто усних домовленостей щодо подальших дій кожної сторони, аде будь-яких доказів з цього приводу до суду не надав.

Розглянув матеріали справи, виходячи з пояснень представника позивача, судом встановлено, що 03.05.2018р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях, (Орендодавець) та ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» (Орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна, відповідно до п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення №6, №7, №8, №9, №10 першого поверху адміністративного корпусу (літ. «А») загальною площею 80,50 кв.м. за адресою: м. Одеса. 4-й Басейновий пров., буд. 7, що обліковується на балансі Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ «Оціночна фірма «ІнЮг-Експертиза» станом на 30.11.2017р. та становить 606 000грн.

Акт приймання-передавання до Договору був складений 03.05.2018р., відповідно до якого ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» прийняло в орендне користування нежитлові приміщення №6, №7, №8, №9, №10 першого поверху адміністративного корпусу (літ. «А») загальною площею 80,50 кв.м. за адресою: м. Одеса. 4-й Басейновий пров., буд. 7.

У відповідності до п.10.1 Договору цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, який діє з моменту підписання його сторонами.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, виходячи з зазначених положень законодавства, правовідносини, що виникли між сторонами за Договором, є орендними.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з положень ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95р. №786 (зі змінами) (Методика розрахунку) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (березень 2018р.) 4 487 грн 26 коп. Орендна плата за перший місяць травень 2018р. визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена в абз.1 п.3.1. Договору на індекси інфляції за квітень 2018р.

Згідно п.3.6. Договору орендна плата перераховується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% надсилається Орендарем Орендодавцеві.

Згідно п.5.3 Договору Орендар зобов`язався своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Отже, прийнявши на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати у встановленому Договором розмірі та у встановлені Договором строки відповідач мав виконувати прийняті на себе зобов`язання.

Однак, виходячи з матеріалів справи свої зобов`язання, визначені у п.5.3 Договору ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» належним чином не виконувало, зокрема, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувало орендну плату за Договором, у зв`язку з чим, на думку позивача, утворилась заборгованість у розмірі 48 092 грн 40 коп.

Відповідачем до матеріалів справи було надано платіжні доручення №898 від 26.03.2019р. на суму 3000 грн, та №1057 від 01.07.2019р. на суму 3469 грн 06 коп., які на думку відповідача, не були враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості.

Перевіривши звіт про стан надходження коштів до бюджету, наданий позивачем, судом було встановлено, що дійсно позивачем не було враховано платіжне доручення №898 від 26.03.2019р. на суму 3000 грн, тоді як платіжне доручення №1057 від 01.07.2019р. на суму 3469 грн 06 коп. було враховано.

Таким чином, заборгованість за Договором підлягає стягненню на користь Державного бюджету України у розмірі 45 092 грн 40 коп., отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за Договором підлягають частковому задоволенню.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій , передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що відповідачем виконано не було.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.343 Господарського кодексу України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно п.3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно ї або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п.3.5. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем до матеріалів справи, судом встановлено, що він не відповідає нормам чинного законодавства, зокрема, в частині суми заборгованості, на яку нараховується пеня. Так позивачем нарахована пеня на поточну заборгованість, а не на заборгованість відповідного періоду (місяця), що тягне за собою неодноразове нарахування пені за відповідний період.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Здійснивши власний розрахунок пені, судом було встановлено, що пеня, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 3 204 грн 63 коп. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Чинним законодавством України, зокрема вимогами п.1 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України встановлено, що розірвання договору є правовим наслідком, який настає у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України (в редакції чинній на момент звернення до суду).

Згідно ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Виходячи з матеріалів справи, судом було встановлено, що відповідачем систематично порушувались умови Договору оренди нерухомого майна, зокрема, орендна плата не сплачувалась з 01.07.2019р., тобто за рік до подачі позову до суду, що свідчить про істотне порушення відповідачем умов Договору, що значною мірою позбавляє позивача того, на що він розраховував, укладаючи Договір.

З урахуванням зазначеного, суд вважає цілком обґрунтованою позовну вимогу про розірвання Договору оренди нерухомого майна від 03.05.2018р., укладеного між РВФДМУ по Одеській області та ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП».

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з п. 5.10. Договору Орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання Договору повернути Балансоутримувачу Об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати Балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) Об`єкту оренди з вини Орендаря.

Отже, виходячи з наведених норм чинного законодавства орендар має обов`язок після припинення дії договору оренди повернути об`єкт оренди орендодавцю, якому кореспондує право орендодавця вимагати повернення об`єкта оренди.

Відповідно до матеріалів справи Балансоутримувачем було здійснено перевірку на предмет використання відповідачем зазначених будівель та відповідно до Акту від 17.08.2020р. було встановлено, що нежитлові приміщення №6, №7, №8, №9, №10 за адресою: м. Одеса. 4-й Басейновий пров., буд. 7, використовуються ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» для організації торгівлі продовольчими товарами (розміщення магазину «Міні Сільпо»).

Таким чином, позовна вимога про виселення ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП» з орендованих приміщень №6, №7, №8, №9, №10 першого поверху адміністративного корпусу (літ. «А») загальною площею 80,50 кв.м. за адресою: м. Одеса. 4-й Басейновий пров., буд. 7, підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях заявлених до ТОВ «МЕРКУРІЙ-ГРУП».

Згідно ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ-ГРУП» про стягнення, розірвання договору оренди, виселення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ-ГРУП» (65005, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 51, ) до Державного бюджету України (отримувач УК в м. Одесі /Приморський район/ 22080300, номер рахунку (IBAN) UA0015008, ) заборгованість по орендній платі у розмірі 45 092 грн 40 коп., пеню у розмірі 3 204 грн 63 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 081 грн 81 коп.

3. Розірвати Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 03.05.2018р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (правонаступником є Регіональне відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ-ГРУП».

4. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ-ГРУП» (65005, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 51, ) з нежитлових приміщень №6, №7, №8, №9, №10 першого поверху адміністративного корпусу (літ. «А») загальною площею 80,50 кв.м., що обліковується на балансі Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (65039, м. Одеса, вул. 4-й Басейновий провулок, буд. 7, ) та розташовані за адресою: м. Одеса, 4-й Басейновий пров., буд. 7.

5. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2020 р.

Суддя Н.В. Рога