ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

23 жовтня 2020 року м.Харків Справа № 913/516/19
Провадження №33/913/516/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Драгнєвіч О.В., розглянувши матеріали скарги Комунального підприємства Лисичанськтепломережа за вих.№793 від 28.05.2020 на дії державного виконавця з виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.04.2020 у справі №913/516/19
за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, Кловський узвіз, 9/1, м.Київ,
про зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно та стягнення 111 727 531 грн 35 коп.
секретар судового засідання Славич В.І.,

у засіданні брали участь:
від стягувача: адвокат Жирний О.С., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДН №4841 від 26.07.2017, довіреність № 1-2265 від 23.01.2020;
від боржника: представник не прибув;
від третьої особи-1: представник не прибув;
від третьої особи-2: представник не прибув;
від органу виконання рішень: представник не прибув.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 21.01.2020 у справі №913/516/19 позов Акціонерного товариства Укртрансгаз до Комунального підприємства Лисичанськтепломережа про зобов`язання відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 16 719,321 тис.куб.м та стягнення 111 727 531 грн 35 коп. вартості безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 16 719,321 тис.куб.м задоволено частково. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства Лисичанськтепломережа на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз вартість безпідставно набутого природного газу в обсязі 16719,321 тис.куб.м. у сумі 111 727 531 грн 35 коп., витрати зі сплати судового збору у сумі 336 175 грн 00 коп. В іншій частині позову відмовлено.

07.04.2020 на виконання рішення Господарського суду Луганської області від 21.01.2020 року, яке набрало законної сили 30.03.2020 року, господарським судом видано стягувачу наказ від 07.04.2020 №913/516/19.

02.06.2020 через канцелярію суду від Комунального підприємства Лисичанськтепломережа надійшла скарга за вих.№793 від 28.05.2020 у справі №913/516/19 на дії державного виконавця, в якій боржник просить: скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12.05.2020 ВП №62045744 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку МФО НОМЕР_1 в АТ Альфа-Банк у м.Києві № НОМЕР_2 .

Обгрунтовуючи заявлені у скарзі вимоги, заявник посилається на положення конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, ратифікована Україною 04.08.1961, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.43 Конституції України, ст.97 Кодексу законів про працю України, ст.ст.15, 22, 24 Закону України «Про працю», ст.ст.48, 59 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає про те, що вказаний рахунок використовується, зокрема, для оплати заробітної плати, а також податків і зборів, внаслідок чого є рахунком із спеціальним режимом використання, на які арешт не накладається; виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2020 скарга передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.

Судом було з`ясовано, що відповідно до інформації, яка міститься в автоматизованій системі документообігу суду, матеріали справи №913/516/19 супровідним листом від 04.05.2020 були надіслані до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.05.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 913/516/19 за касаційною скаргою Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2020.

Однак, станом на 03.06.2020 матеріали справи №913/516/19 до Господарського суду Луганської області не поверталися.

За вказаних обставин, ухвалою Господарського суду Лугнаської області від 03.06.2020 було відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду скарги Комунального підприємства Лисичанськтепломережа за вих.№793 від 28.05.2020 у справі №913/516/19 до повернення матеріалів справи №913/516/19 до Господарського суду Луганської області.

22.06.2020 матеріали справи №913/516/19 повернулись до Господарського суду Луганської області, однак у зв`язку із надходженням апеляційної скарги 24.06.2020 були направлені до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.09.2020 апеляційну скаргу Комунального підприємства Лисичанськтепломережа на рішення Господарського суду Луганської області від 21.01.2020 у справі №913/516/19 повернуто без розгляду.

13.10.2020 справа №913/516/19 повернулась до Господарського суду Луганської області.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.10.2020 прийнято скаргу Комунального підприємства Лисичанськтепломережа за вих.№793 від 28.05.2020 у справі №913/516/19 до розгляду, призначено розгляду скарги в судовому засіданні на 23.10.2020.

В судове засідання 23.10.2020 прибув лише представник стягувача, інші учасники справи представників в судове засідання не направили, однак були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

У порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники були завчасно повідомлені судом про проведення судового засідання шляхом направлення копій ухвали суду від 15.10.2020 року за їх адресами рекомендованими листами з повідомленнями про вручення. Також ухвала суду була направлена на електронні адреси сторін; судом розміщено оголошення про розгляд поданої скарги на сайті суду.

Судом враховано, що за приписами ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ще до вирішення судом питання про прийняття скарги до розгляду від Акціонерного товариства Укртрансгаз (стягувача) через канцелярію суду 21.07.2020 надійшов відзив на скаргу за вих.№1001вих.-20-3475 від 16.07.2020.

Також стягувачем 21.10.2020 на електронну пошту суду було подано відзив за вих.№1001 вих.-20-6181 від 20.10.2020 (підписаний електронним цифровим підписом) з клопотанням про долучення його до справи після прийняття скарги та призначення судового засідання.

22.10.2020 вказаний відзив надійшов також в паперовому вигляді через канцелярію суду.

Суд, розглянувши поданий відзив та клопотання про його долучення до матеріалів справи, задовольнив його.

У відзиві стягувач заперечує проти задоволення скарги з наступних підстав. Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено Законом України «Про виконавче провадження». При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів та рахунка, на якому вони знаходяться; в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладати арешт, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів.

Крім того, стягувач зауважує про те, що з метою дотримання прав працівників КП «Лисичанськтепломережа» на своєчасне отримання заробітної платні, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 12.05.2020 ВП № 62045744 зробив застереження, зазначивши наступне: «накласти арешт на грошові кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та крім коштів, що необхідні та призначені для оплати праці, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників та належать боржнику.

Таким чином, державний виконавець діяв в межах вимог та у спосіб визначений Законом, однак банком при виконанні постанови державного виконавця, враховуючи викладене в постанові застереження, не було повернуто постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на спірному рахунку; наразі державний виконавець не може відповідати за дії іншої юридичної особи.

Стягувач також послався на те, що виписка про рух коштів за спірним банківським рахунком містить лише відомості в період з 13.01.2020 по 20.03.2020, при цьому арешт державним виконавцем накладено 12.05.2020. Відповідно до змісту долученої виписки про рух коштів, спірний рахунок використовується боржником також для ведення основного виду господарської діяльності та розрахунків за надані послуги КП «Лисичанськтепломережа». Оскільки, боржником не підтверджено тієї обставини, що арештований рахунок використовувався виключно за цільовим призначенням, на переконання АТ «Укртрансгаз», неприпустимою є ситуація, коли боржнику надається можливість ухилятися від виконання судового рішення. Наразі боржник не вказав та не довів, у якому саме розмірі в нього виникли зобов 'язання з виплати заробітної плати, з якої саме суми коштів він просить зняти арешт, не надав відповідних доказів.

В судовому засіданні 23.10.2020 представник стягувача підтримав заперечення, викладені у відзиві на скаргу, просив відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні судом встановлені обставини по скарзі та досліджені докази.

23.10.2020 в судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Під час розгляду скарги судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 21.01.2020 у справі №913/516/19 позов Акціонерного товариства Укртрансгаз до Комунального підприємства Лисичанськтепломережа про зобов`язання відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 16 719,321 тис.куб.м та стягнення 111 727 531 грн 35 коп. вартості безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 16 719,321 тис.куб.м задоволено частково. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства Лисичанськтепломережа на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз вартість безпідставно набутого природного газу в обсязі 16719,321 тис.куб.м. у сумі 111 727 531 грн 35 коп., витрати зі сплати судового збору у сумі 336 175 грн 00 коп. В іншій частині позову відмовлено.

07.04.2020 на виконання рішення Господарського суду Луганської області від 21.01.2020 року, яке набрало законної сили 30.03.2020 року, господарським судом було видано стягувачу наказ від 07.04.2020 №913/516/19.

12.05.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №62045744 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.04.2020 №913/516/19.

Крім того, постановою про стягнення виконавчого збору від 12.05.2020 та постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження з Комунального підприємства Лисичанськтепломережа вирішено стягнути з останнього виконавчий збір у розмірі 11 206 370 грн 64 коп. та 132 грн 81 коп. витрат на проведення виконавчих дій.

12.05.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України в межах виконавчого провадження №62045744 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено: «Накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, зазначених у постанові, у тому числі на рахунку № НОМЕР_2 в АТ Альфа-Банк у м.Києві (МФО 300346), та всіх інших рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, крім коштів, що необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань заробітної плати працівників, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 123 270 076, 99 грн (т.4, а.с.244-245).

Як вбачається з матеріалів справи, боржник, звертаючись до суду із відповідною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову державного виконавця від 12.05.2020 ВП №62045744 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку МФО НОМЕР_1 в АТ Альфа-Банк у м.Києві № НОМЕР_2 , послався на те, що вказаний рахунок використовується ним для виплати заробітної плати, податків і зборів, внаслідок чого є рахунком із спеціальним режимом використання, на які арешт не накладається; виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Встановивши обставини за скаргою, дослідивши подані учасниками докази, та надаючи юридичну оцінку доводам сторін, викладеним у скарзі та відзиві, суд виходить з наступного.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст.129-1 Конституції України).

Відповідно до частини другої ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями частини першої ст.18 ГПК Ураїни також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з пунктом 7 частини третьої ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої ст.48 Закону України Про виконавче провадження заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст.26-1 Закону України "Про теплопостачання", ст.18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки" , на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої ст.52 Закону України Про виконавче провадження не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої ст.59 вказаного Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої ст.34 Закону.

Зокрема підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст.48 Закону України Про виконавче провадження встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої ст.52 Закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою ст.59 Закону, чого як вбачається з матеріалів справи, зроблено не було та стало підставою для звернення боржника із відповідною заявою до державного виконавця.

Разом з цим, суд зауважує про те, що виконавець також може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта ч.4 ст.59 Закону).

Наразі з матеріалів справи не вбачається, що боржник звертався до державного виконавця із відповідними вимогами про необхідність зняття арешту з коштів на вказаному рахунку, оскільки він використовується для виплати заробітної плати працівникам боржника, не подавав державному виконавцю на підтвердження вказаних оставин належні докази.

Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Рахунок в АТ Альфа-Банк № НОМЕР_2 є поточним рахунком боржника, який не належить до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Також банк, на який нормами ст.52 Закону України Про виконавче провадження покладено обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконав, зазначене свідчить про те, що банк також не визнавав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Як вбачається з долученої боржником копії заяви-договору про відкриття поточного рахунку до договору на комплексне банківське обслуговування у АТ Альфа-Банк №13401321, зазначений рахунок є поточним рахунком, відкритим для здійснення господарської діяльності боржника.

Крім того, суд зауважує про те, що в оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника від 12.05.2020 головним державним виконавцем, накладаючи арешт на грошові кошти, було обґрунтовано зроблено відповідне застереження, а саме що арешт підлягає накладенню на грошові кошти, що містяться на рахунках, крім коштів, що необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань заробітної плати працівників, що наразі не було враховано боржником.

Згідно із частиною п`ятою ст.97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, однією з основоположних засад соціального страхування є принцип цільового використання коштів соціального страхування

А тому право громадян на соціальний захист у тому числі шляхом одержання страхових виплат також є непорушним і основоположним, таким, що охороняється і забезпечується державою.

Так, у разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої ст.59 Закону України Про виконавче провадження на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

З наданої боржником копії виписки по рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ Альфа-Банк у м.Києві (МФО 300346) за період 13.01.2020 20.03.2020, вбачається, що кошти на вказаному рахунку використовуються боржником не лише для сплати податків, зборів, виплати лікарняних та зарплати працівникам підприємства, а також безпосередньо під час здійснення господарської діяльності.

Наразі боржник відповідних доказів використання коштів на вказаному рахунку лише для виплати заробітної плати, обов`язкових платежів, а також виникнення у нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі державному виконавцю/ до банківської установи (з урахуванням наявного застереження державного виконавця у постанові) не надавав, із відповідною заявою до державного виконавця/банківської установи не звертався (в заяві, в якій би зазначив у якому саме розмірі в нього виникли зобов`язання з виплати заробітної плати, з якої саме суми коштів необхідно зняти арешт з долученням документів, підтверджуючих ці обставини).

Зазначені обставини в порушення вимог ст.ст.77-79 ГПК України також не були доведені боржником і суду під час розгляду скарги.

В матеріалах справи відсутні бухгалтерські, фінансові документи, які відображають дійсні розміри зобов`язань та/або заборгованостей боржника з виплати заробітної плати працівникам за визначений період, податкових чи інших обов`язкових платежів тощо, станом на час розгляду скарги.

Як вбачається, боржником в обґрунтування заявлених вимог були долучені до скарги лише: довідка від 07.06.2019 за вих.№ 11227/53028 про відкриття рахунку НОМЕР_2 ; копія заяви - договору про відкриття поточного рахунку до договору на комплексне банківське обслуговування у АТ Альфа-Банк №13401321; копія виписки по рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ Альфа-Банк у м.Києві, за період 13.01.2020 20.03.2020.

Проте неповнота поданих боржником доказів наразі унеможливлює встановлення судом обставин того, що у боржника наразі виникло зобов`язання з виплати заробітної плати працівникам, обов`язкових платежів, в певному розмірі, які повинні бути сплачені боржником за рахунок грошових коштів, що містяться на вказаному рахунку.

Відповідно до ч. 4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з імперативними вимогами ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та ст.236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Висновки господарського суду за результатами розгляду цієї скарги, зокрема відповідають правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 у справі №905/361/19.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги Комунального підприємства Лисичанськтепломережа, в задоволенні якої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 234 - 235, 339, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Комунального підприємства Лисичанськтепломережа за вих.№793 від 28.05.2020 на дії державного виконавця з виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.04.2020 у справі №913/516/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення 23.10.2020 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та в порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 27.10.2020.

Суддя О.В. Драгнєвіч