ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020м. ДніпроСправа № 904/2319/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Заєць Д.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛИН", с.Красноіванівка, П`ятихатський район, Дніпропетровської області

про стягнення інфляційних за весь час прострочення та 12% річних від суми основного боргу в розмірі 3675,09 грн.

Представники:

від позивача: Грановський Я.Г.

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛИН" про стягнення інфляційних за весь час прострочення та 12% річних від суми основного боргу в розмірі 3675,09 грн., з яких: 2809,67 грн. - сума 12% річних за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, 865,42 грн. - сума втрат від інфляції, завданих внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, а також стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповдідачем умов договору поставки №3079/04/2016 від 13.05.2016 р..

Ухвалою суду від 12.05.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою господарського суду від 15.07.2020р. здійснено перехід від спрощеного до загального порядку розгляду справи. Підготовче засідання по справі призначене на 01.09.2020 р..

05.08.2020р. відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що поставлений позивачем товар містив недоліки, про що було зазначено відповідачем у претензії.

Ухвалою господарського суду від 01.09.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання по справі відкладено на 08.10.2020 р.

У судове засідання від 08.10.2020 р. з`явились представники позивача та відповідача.

Ухвалою господарського суду від 08.10.2020 р. закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 22.10.2020 о 14:30 год..

В призначене судове засідання з`явився представник позивача, предствавник відповідача не з`явився.

У судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд,

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.16р. між ТОВ «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» (постачальник) та ТОВ «Млин» (покупець) укладено договір №3079-04/2016, відповідно до умов якого постачальник (позивач), зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти покупцю (відповідачу) запчастини та експлуатаційні матеріали (товар), а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати Товар та оплачувати його (пункт 1.1. Договору).

Позивачем на виконання умов укладеного договору здійснено поставку визначеного договором товару. Відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за вказаним Договором щодо своєчасної та в повному обсязі оплати вартості придбаного Товару, унаслідок чого за ТОВ «МЛИН» утворилась заборгованість, про стягнення якої ТОВ «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС» у листопаді 2018 року було подано позов до Господарського суду Дніпропетровської області.

Обставини щодо виконання сторони умов укладеного договору були встановлені рішенням Господарським судом Дніпропетровської області від 06.02.2019 прийняти у справі № 904/5181/18, відповідно до якого позов ТОВ «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС» задоволено частково та користь стягнуто на користь позивача суму 36 059,40 грн. заборгованості за договором; 5 609,89 грн. пені, 1 283,73 грн. інфляційних втрат та 1 060,20 грн. - витрат на сплату судового збору, в іншій частині позову відмовлено. Зазначене рішення Господарського суду Дніпропетровської області постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2019 було залишено без змін та набрало законної сили 19.09.2019 року.

В силу частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено матеріалами справи, 02 жовтня 2019 року відповідачем, на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 року у справі 904/5181/18, несвоєчасно сплачено на користь ТОВ «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС» 44013,22 грн., що підтверджується платіжними дорученнями ПАТ «Кредит Агріколь» №2450 від 02.10.2019 на суму 42953,02 грн. та №2451 від 02.10.2019 на суму 1060,20 грн..

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, просить стягнути з відповідача суму грошових коштів у розмірі 3 675,09 грн. (три тисячі шістсот сімдесят п`ять гривень 09 копійок, з яких: 2 809,67 грн. - сума 12% річних за прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання; 865,42 грн. - сума втрат від інфляції, завданих внаслідок прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання.

Розглянувши заявлені позовні вимоги, суд вважає їх обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини першої статті 193 ГК України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити (повернути) грошові кошти, але неправомірно не сплачує (не повертає) їх, врегульовані статтею 625 ЦК України. У цьому разі боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.3. договору на підставі ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання боржник на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 12 (дванадцять) відсотків річних від простроченої суми.

Як встановлено судом, сума заборгованості відповідача за основним боргом, на момент прийняття Господарським судом Дніпропетровської області у справі 904/5181/18, тобто на 06.02.2019 року, складала 36059,40 грн.. Відповідачем зазначене грошове зобов`язання фактично виконано 02.10.2020 року.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання та не позбавляє Позивача як кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Саме такий висновок щодо застосування норм права, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Отже, матеріалами справи доведено наявність порушення умов договору в частині своєчасного виконання відповідачем зобов`язання із своєчасної оплати отриманого товару, що є підставою для застосування наслідків передбачених ст. 625 ЦК України та п.5.3. договору.

Судом здійснено перевірку розрахунку позивача по нарахуванню суми інфляційних втрат за період з лютого 2019 по вересень 2019 року у розмірі 865,42 грн. та встановлено, що розрахунок нарахувань виконано арифметично та методологічно вірно, а отже сума інфляційних втрат в розмірі 865,42 грн. є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція)

Судом здійснено перевірку розрахунку позивача по нарахуванню 12% річних за прострочення виконання відповідачем зобов`язань за період з 07.02.2019 по 01.10.2019 за допомогою системи «Законодавство» та встановлено, що розрахунок нарахувань виконано арифметично вірно, а отже сума 12% річних в розмірі 2809,67 грн. є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.4 зазначеної статті кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Оскільки факт надання послуг позивачем за спірним договором підтверджується матеріалами справи, відповідач доказів здійснення оплати наданих позивачем за Актами №3 та №5 послуг суду не надав, отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2102,00 грн. судового збору.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн., суд виходить із наступного.

Відповідно до положень статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат є:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 вказаної вище статті для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вже зазначено вище, згідно п.1 ч.2 ст.126 ГПК України розподілу судових витрат підлягає розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо.

Матеріалами справи встановлено, що 27 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС» та Адвокатом Спиридоновим Олегом Володимировичем укладено договір №1/27/04/2020 про надання правової (правничої) допомоги.

Предметом укладеного договору, відповідно до п.1.1 та 1.2 є зобов`язання Адвоката в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати необхідну правову допомогу Клієнту щодо захисту його прав та законних інтересів у Господарському суді Дніпропетровської області шляхом здійснення позовної роботи у відповідності до Господарського процесуального кодексу України відносно контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю «МЛИН» (, місцезнаходження: 52170, Дніпропетровська обл., П`ятихатський район, село Красноіванівка, вул. П`ятихатська, буд. 52-Б) щодо стягнення з останнього на користь Клієнта суми дебіторської заборгованості та штрафних санкцій у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання такої правової допомоги.

Правова допомога включає: вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах Клієнта, а також підготовку та подання до Господарського суду Дніпропетровської області заяв по суті справи, передбачених Господарським процесуальним кодексом України; від імені Клієнта здійснювати представництво його процесуальних прав та обов`язків в процесуальному статусі позивача, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України, у зв`язку із зверненням з позовною заявою до Господарського суду Дніпропетровської області за захистом порушених прав та інтересів Клієнта.

За правову допомогу, передбачену пунктом 1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду в розмірі, визначену в додатковій угоді до цього Договору за розрахунковою ставкою 1 200,00 гривень за 1годину витраченого часу Адвоката. (пункт 4.1 Договору).

Згідно з додатковою угодою до укладеного між позивачем та адвокатом Спірідоновим О.В. договору про надання правової (правничої) допомоги № 1/27/04/2020 від 27.04.2020 року розмір винагороди за надання послуг за основним Договором за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах Клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви - 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок (згідно опису наданих послуг, що додається).

Судом досліджено опис наданих адвокатом Спиридоновим Олегом Володимировичем послуг, відповідно до якого адвокат витратив на надання правової (правничої) допомоги позивачу 2,5 години часу на загальну суму 3000,00 грн..

Наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №468 від 29.04.2020 на суму 45,00 грн., №469 від 29.04.2020 на суму 2415,00 грн., № 470 від 29.04.2020 на суму 540,00 грн. підтверджується здійснення позивачем оплати наданих адвокатом послуг з надання правової (правничої) допомоги за договором № 1/27/04/2020 від 27.04.2020 року.

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн..

Керуючись: 2, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛИН" (, місцезнаходження: 52170, Дніпропетровська обл., П`ятихатський район, село Красноіванівка, вул. П`ятихатська, буд. 52-Б) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС (; місцезнаходження: 02222, м. Київ, вул. Закревського, 16) заборгованість у розмірі 3 675,09 грн. (три тисячі шістсот сімдесят пять гривень 09 копійок, з яких: 2 809,67 грн. - сума 12% річних за період з 07.02.2019 р. по 01.10.2019 р.; 865,42 грн. - суму інфляційних втрат за період з лютого 2019 р. по вересень 2019 р., 3000 грн. витрат на правничу допомогу, а також 2102 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 30.10.2020

Суддя С.П. Панна