ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р. Справа№ 910/994/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 27.10.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 (повний текст складено 09.07.2020)

у справі №910/994/20 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "ПЛАСКЕ"

про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

24 січня 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" (надалі - відповідач) про стягнення суми штрафних санкцій в розмірі 6 051 288, 08 грн.

Позов мотивано тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № ЦЗВ-14-04219-01 від 11.09.2019 року, зокрема, відповідач порушив вимоги пунктів 1.1 та 3.5 вищезазначеного договору, щодо строків поставки товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у позові відмовлено повністю.

Судове рішення мотивовано недоведеністю позивачем тих обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог, зокрема належними та допустимими доказами не доведено того, що порушення строків поставки на виконання умов Договору сталася саме з вини відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 10.08.2020 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/994/20 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду винесено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У доводах апеляційного оскарження, позивач стверджує, п. 3.1 договору встановлє лише правила постачання товару, на умовах FCА (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України , однак не містить обов`язку замовника (позивача) надавати вагоноцистерни постачальнику для відвантаження дизельного палива. Саме продавець несе відповідальність за навантаження товару на транспортний засіб в місці відправлення. Тому висновки суду, що позивач некоректно трактує умови договору є помилковими.

Скаржник наполягає, що поданими ним доказами підтверджується, що внесення (реєстарція) заявок ПрАТ «Пласке» здійснювалась саме починаючи з 29.11.2019 (на 40 вагонів), тобто через 3 дні після надання спірної рознарядки.

Крім того, позивач наголосив, що заявка на планування перевезень, що подана ПрАТ «Пласке» до АТ «Укрзалізниця» 27.11.2019 свідчить лише про загальний місячний план на подачу вагонів за період листопад - грудень 2019 року, а зявку про «розбивку» об`ємів по датах подано, починаючи з 29.11.2019. крім того, поняття «місячне замовлення» та «замовлення електронних заявок» не є тотожними.

Також, позивач стверджує, що довідка щодо знаходження вагонів на під`їзній колії ТОВ "ОйлТрансшипмент" (відправник ПрАТ "ПЛАСКЕ", вантажовласник ТОВ "ТОРУМ") підтверджує факт затримки вагонів на станції з вини вантажовідправника (перевищення технологічного часу знаходження на колії). Крім того, вказує, що п. 11 цього договору № ДН-4/101 передбачає, необхідність складання Акту про затримку вагонів саме у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від підприємства або залізниці та не стосуються випадків, що виникають з вини вантажовідправника ПрАТ «Пласке» або вантажовласника ТОВ «Форум». Зазначене, на думку позивача, в повній мірі спростовує висновки суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/994/20 залишено без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/994/20. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 05.10.2020 о 14:40 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 30.09.2020. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 30.09.2020. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою. З урахуванням епідеміологічної ситуації в України, сторони можуть подати до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Копію ухвали Північного апеляційного господарського суду надіслати учасникам провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020, від 19.10.2020 розгляд справи відкладався.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач у поданому відзиві просив скаргу відхилити, та оскаржене судове рішення залишити без змін, як правильне та обґрунтоване.

Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 27.10.2020 з`явилися усі учасники апеляційного провадження.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

11.09.2019 між Філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Укрзалізниця" (Позивач/Замовник) та ТОВ "ТОРУМ" (Відповідач/Постачальник) укладено Договір поставки №ЦЗВ-14-04219-01 (Договір), відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити, а Замовник прийняти та сплатити нафту і дистиляти (дизельне паливо), вказане в подальшому "Товар", найменування, марка та кількість якого вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені в цьому договорі.

Згідно з п. 2.1. договору ціна на товар, який продається за цим договором, встановлюється в національні валюті України - гривні, на умовах FCA (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України із подальшим направленням за реквізитами Вантажоодержувача, які вказуються у рознарядках замовника (відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" ред. 2010), і включає: вартість товару, всі податки та збори, що встановлені українським законодавством, у тому числі ПДВ, які вказуються в специфікаціях до даного договору.

В специфікації №1 до договору сторони погодили, зокрема, найменування товару - паливо дизельне, кількість - 10 000,00 т, ціну однієї тони - 20 249,9999 грн, вартість товару складає - 202 499 999,35 грн, крім того ПДВ 20% - 37 266 827,07 грн, на загальну суму 242 999 999,00 грн, умови поставки (FCA (Франко-перевізник)), термін поставки (протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання рознарядки) та умови оплати.

У відповідності до п. 3.1. договору постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко- перевізник) станція відправлення в межах України (відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" ред. 2010), пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.

Відповідно до п. 3.2. договору постачальник здійснює поставку товару партіями протягом терміну дії договору, тільки при наявності рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника прийняти Товар.

Згідно з п. 3.4. договору замовник протягом 1 (одного) робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечує оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ "Укрзалізниця" на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Згідно з п. 3.5. договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання рознарядки.

Відповідно до п. 3.7. договору поставка товару підтверджується актом прийому-передачі. Акт прийому-передачі складається на підставі накладної (залізничної) та підписується, за умови надання постачальником передбачених цим пунктом документів.

Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, які вказуються в рознарядці Замовника (п. 3.9. договору).

Строк дії даного Договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2019. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника, - до повного виконання (п. 12.2. договору).

Позивач АТ "УЗ" в особі Філії ЦЗВ направив на адресу ТОВ "Торум" рознарядку (дозвіл) на відвантаження продукції від 26.11.2019 № ЦЗВ-20/3992 засобами поштового зв`язку цінного листа з описом вкладення та сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (E-mail).

Однак, на думку позивача, ТОВ "Торум" неналежним чином виконало свої зобов`язання за Договором, чим порушило вимоги пунктів 1.1 та 3.5 Договору, а саме порушило строки поставки товару.

Зважаючи на п. 9.4. Договору, в якому зазначено, що за порушення строків постачання Постачальник оплачує Замовнику штраф у розмірі 15 % від вартості непоставленого в строк Товару, а за прострочення понад 15 днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від суми непоставленого в строк Товару за кожний день прострочення, позивач нарахував відповідачу штрафні санкції у сумі 6 051 288,08 грн.

Загальна сума рознарядки від 26.11.2019 № ЦЗВ-20/3992 складає 92 198 671,82 грн. (з ПДВ). Протягом строку дії рознарядки (з 27.11.2019 по 01.12.2019 включно) Постачальником відвантажено Товар на суму 51856 751,32 грн. (з ПДВ).

Позивач стверджує, що з порушенням термінів поставки відвантажено Товар на суму 40 341 920,50 грн.:

02.12.2019 на суму 9 961 045,84 грн. (акт прийому-передачі № 14);

02.12.2019 на суму 11 758 210,97 грн. (акт прийому-передачі № 15);

02.12.2019 на суму 11 460 465,72 грн. (акт прийому-передачі № 16);

05.12.2019 на суму 7 162 197,97 грн. (акт прийому-передачі № 17).

З метою досудового врегулювання спору, відповідно до розділу 10 Договору, Позивач звернувся до Відповідача з претензією від 13.12.2019 №ЦЗВ-20/4389 про сплату штрафних санкцій за порушення термінів постачання Товару в розмірі 6 051 288,08 грн. (40 341 920, 50 грн. - вартість товару * на 15% - штраф).

26.12.2019 листом за № 26-12/2019/20 ТОВ "Торум" заперечувало проти наявності підстав для нарахування штрафних санкцій, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на наступні обставини.

У виконання умов Договору ТОВ "ТОРУМ" звернувся до Філії "ЦЗВ" з повідомленням № 25-11/152 від 25.11.2019 можливість здійснення відвантаження з 26.11.2019 дизельного палива кількістю 4 000 тон зі станції Миколаїв-Вантажний.

У відповідь відповідач отримав рознарядку від 26.11.2019 за № ЦЗВ-20/3992 для здійснення такого відвантаження.

Згідно з п. 3.4 Договору замовник протягом 1 (одного) робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечує оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ "Укрзалізниця" на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Згідно з п. 3.5 Договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання рознарядки.

Відповідно до п.3.7 Договору поставка товару підтверджується актом прийому-передачі.

Акт прийому-передачі складається на підставі накладної (залізничної) та підписується, за умови надання постачальником, передбачених цим пунктом документів.

Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, вказується в рознарядці замовника (п. 3.9 Договору).

Однак, під час виконання робіт з відвантаження дизельного палива на станції, позивачем не було виконано умови договору належним чином, а саме не надано для відвантаження дизельного палива необхідну кількість вагоноцистерн.

З огляду на вказані обставини, відповідач 02.12.2019 звернувся з листом № 02-12/147, в якому зазначив про необхідність в найкоротший термін подати необхідну кількість вагонів для відвантаження дизельного палива.

Однак, філія "ЦЗВ" AT "Укрзалізниці" надала вагоноцестерни із необхідних 70 - тільки 29.11.2019 в кількості 14 штук, що не забезпечували необхідний об`єм для відвантаження дизельного палива. Станція протягом 30.11.2019 подала 15 вагонів, протягом 01.12.2019 - 8 вагонів, а наступні ще 15 вагонів станція подала близько 16 - 00 години, але прийняття станцією вагонів з вантажем відбулося з великою затримкою, так як їх прийняття відбулось вже на наступний день - 02.12.2019 з невідомих причин, про що свідчать штемпелі на залізничних накладних.

Також відповідач наголосив на тому, що відповідно до умов Договору поставка товару здійснюється залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко-перевізник) станція правлення в межах України (відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" ред. 2010), пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст поговору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Ст. 613 ЦК України унормовано, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Ст. 614 ЦК України передбачено, що Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до умов FCA (Франко-перевізник) А4: продавець здійснює поставку товару перевізнику чи іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці, в узгоджену дату чи в межах узгодженого періоду.

Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, якщо названим місцем є площі продавця або у будь-якому іншому разі, коли товар надано у розпорядження перевізника чи іншої особи, які призначені покупцем, на транспортному засобі продавця готовим до розвантаження.

Відповідно до пункту А5 Інкотермс-2010 Продавець несе усі ризики чи пошкодження товару в момент його поставки.

Згідно з пунктом В5 Інкотермс-2010 Покупець несе усі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту його поставки.

Відповідно до п.п. 12.1. Договору, все що обумовлено цим договором регулюється чинним законодавством України і міжнародними правилами тлумачення торгових термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року.

Третя особа ПрАТ "Пласке", що було транспортним експедитором на підставі Договору транспортного експедирування № 0119/9104-73 від 09.08.2019 та протоколів до нього в порядку, що передбачений Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", надавала Відповідачеві комплекс транспортно-експедиторських послуг по організації і забезпеченню перевезення вантажу.

На виконання умов договору у встановленому порядку Відповідачем було надано заявку вих. № 26/11-19 від 26.11.2019 на організацію відвантаження залізничним транспортом зі станції Миколаїв-Вантажний дизельного палива у кількості 4000 тонн, починаючи з 27.11.2019, за вказаними Відповідачем у заявці даними зазначеними вантажоотримувачем. На підтвердження вказаного, третя особа надала копію заявки №26/11-19 від 26.11.2019.

Виступаючи у якості транспортного експедитора, Третя особа забезпечувала у встановленому порядку внесення до електронної системи планування залізничних перевезень AT "Укрзалізниці" МЕСПЛАН інформації щодо запланованих обсягів вантажу Відповідача, оформлення залізничних накладних на вантаж Відповідача, а також надавала Відповідачеві наступні транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажу: 1) організація страхування вантажу; 2) оплата додаткових зборів, що стягуються з вантажовідправника; 3) послуги з інформаційного супроводження вантажу рухомого складу у прямому напрямку. Оформлення залізничних накладних на вантаж здійснювалось Третьою особою на підставі інструкцій Відповідача вказаних у заявці.

В процесі розгляду справи у суді першої інстанції, третьою особою ПрАТ "ПЛАСКЕ" підтверджено факт направлення ТОВ "Торум" до ПрАТ "ПЛАСКЕ" заявки №26/11-19 саме 26.11.2019.

Відповідно до витягу з електронної системи планування залізничних перевезень АТ "Укрзалізниці" - МЕСПЛАН - ПрАТ "ПЛАСКЕ" направило заявку на планування перевезень до АТ "Укрзалізниця", а остання підтвердила прийняття цієї заявки 27.11.2019 о 07:51:59 працівником АТ "Укрзалізниці" планового відділу УД - Король Т.С.

Ці обставини підтверджують те, що ТОВ "Торум" завчасно, тобто 26.11.2019 направило заявку ПрАТ "ПЛАСКЕ", а останній завчасно 27.11.2019 направив заявку АТ "Укрзалізниця" на планування перевезень.

У доводах апеляційного оскарження, позивач, як і в суді першої інстанції стверджує, що правила "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010 року, на умовах FCА (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України (на умовах яких було укладено Договір поставки від 11.09.2019 №ЦЗВ-14-04219-01) не передбачають обов`язок філії "ЦЗВ", як Покупця, забезпечувати Постачальника транспортом (вагонами) для виконання останнім умов Договору. Згідно з умовами FCA станція відправлення в межах України (в даному випадку) є Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці, пункт призначення за реквізитами Вантажоодержувача вказаними в рознарядці.

Тобто, скаржник наполягає, що п. 3.1 договору встановлє лише правила постачання товару, на зазначених умовах, однак не містить обов`язку замовника (позивача) надавати вагоноцистерни постачальнику для відвантаження дизельного палива.

Зазначені аргументи правомірно відхилено судом першої інстанції. Ці твердження позивача спростовуються самими правилами Інкотермс 2010, відповідно до яких FCA Франко - перевізник А4: продавець здійснює поставку товару перевізнику чи іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці, в узгоджену дату чи в межах узгодженого періоду.

Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий Покупцем, якщо названим місцем є площі продавця або у будь-якому іншому разі, коли товар надано у розпорядження перевізника чи іншої особи, які призначені покупцем, на транспортному засобі продавця готовим до розвантаження.

Відповідно до пункту А5 Інкотермс-2010 Продавець несе усі ризики чи пошкодження товару в момент його поставки.

Отже, з наведенного вбачається, що позивач невірно трактує умови Інкотермс 2010. У даному випадку саме покупець повинен надати транспорт для перевезення товару, оскільки умовами поставки товару, зокрема п. 3.1 Договору, сторонами узгоджено порядок поставки за міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс 2010, а саме FCA Франко-перевізник.

Крім того, відповідно до п.12.1 договору, все, що не обумовлено цим договором регулюється чинним законодавством України і міжнародними правилами тлумачення торгових термінів «Інкотермс» редакції 2010 року.

При цьому доводам позивача про те, він не є монополістом у сфері надання послуг з оренди вагонів, оскільки останні можуть перебувати також у власності інших компаній, зокрема, приватних, а тому відповідач мав можливість звернутися для забезпечення виконання Договору поставки не лише до AT "Укрзалізниця", було надано вірну оцінку судом першої інстанції.

Вказані аргументи правомірно визнано судом необґрунтованими, так як саме позивач, відповідно до умов договору поставки, повинен був надати транспорт для перевезення товару.

Скаржник також посилається на те, що, відповідно до договору від 31.08.2017 № ДН-4/101 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ТОВ "ОйлТрансшипмент" експлуатація залізничної під`їзної колії при станції Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці здійснюється підприємством ТОВ "ОйлТрансшипмент" та вважає, що функції подачі вагонів вантажовласнику для навантаження товару до станції Миколаїв-вантажний Одеської залізниці здійснюється безпосередньо ТОВ "ОйлТрансшипмент".

Наведені доводи скаржника не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

При вирішенні даного спору господарський суд першої інстанції правильно врахував те, що відповідно до договору №ДН-4/101 від 31.08.2017, а саме п.1 Згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить, ПП "Глобал-Інвест" та експлуатується підприємством на підставі договору оренди №10/05-17 від 30.05.2017 та примикає до колії №11 через стрілочний перевод №41 у парку Миколаїв - Рудний станції Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці.

Пункт 5 Договору передбачає, що повідомлення про наявність вагонів для під`їзної колії передаються ст. Миколаїв - Вантажний цілодобово по телефону із записом в книзі повідомлень. Вагони для передачі на під`їзну колію надходять або формуються Залізницею на коліях №3,4 парку Миколаїв - Рудний ст. Миколаїв - Вантажний, згідно технологічного процесу роботи станції. (п. 6 Договору)

Згідно з п.7 Договору максимальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колію однією групою, не більше 10-тн вагонів (40 осей), вагою 950 т.

Відповідно до п.8 Договору про готовність вагонів до здавання, у кількості одночасно переданої партії, Підприємство повідомляє Залізницю: по телефону за 30 хв. до вивозу вагонів на станцію, з наступним письмовим підтвердженням. Повідомлення надається за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 № 113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за № 165/3458.

Згідно з п. 11 Договору час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею Підприємству до моменту закінчення передавальних операцій при поверненні вагонів Залізниці. Уразі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від Підприємства або Залізниці складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Враховуючи зазначене, суд встановив, що відповідно до зазначених номерів вагонів в накладних, наявних в матеріалах справи, всі вагони належать саме АТ "Укрзалізниця", що відповідає пункту Договору поставки, де зазначено, що поставка товару здійснюється залізничним транспортом загального користування (п.3.1 Договору).

Позивач, надав суду інформацію, що викладена в Довідці щодо знаходження вагонів на під`їзній колії ТОВ "ОйлТрансшипмент", підписаній начальником станції Миколаїв - Вантажний, з якої вбачається, що реєстрація заявок вантажовласника ТОВ "Торум" (відправник ПрАТ "ПЛАСКЕ") починалась з 29.11.2019, при цьому, спірна рознарядка від 26.11.2019 № ЦЗВ-20/3992 була надана за 3 дні до відображення електронної заявки ПрАТ "ПЛАСКЕ" в електронній системі планування залізничних перевезень AT "Укрзалізниця".

11.06.2020 заступником начальника філії "Головний інформаційно - обчислювальний центр" AT "Укрзалізниця" було надано інформацію з архіву ЕЛЗ про замовлення електронних заявок ПрАТ "ПЛАСКЕ" (код відправника 7863) за період з листопада по грудень 2019 року, яка відібрана засобами АС "Месплан".

У апеляційній скарзі, позивач, як і в суді першої інстанції стверджує про те, що відповідна інформація, підтверджує наявність внесених електронних заявок ПрАТ "ПЛАСКЕ" по вантажу (коду тарифної позиції) 214 (дизельне пальне згідно класифікатора ЕТСНГ) лише починаючи з 29.11.2019 (на 40 вагонів), тобто через 3 дні після надання рознарядки. При цьому, згідно з позначками, які поставлено біля заявленої кількості вагонів (/цифра/), така заявка належить за класифікацією до "додаткових заявок", що у відповідності до п. 2.2.1 Інструкції по роботі підсистеми обліку "електронних заявок" та контролю навантаження в АС може бути реалізована лише за умови наявності рухомого складу.

Надаючи правову оцінку документам, які були надані як позивачем, так і третьою особою, на переконання колегії суддів, твердження позивача, що ПрАТ "ПЛАСКЕ" надав електронну заявку саме 29.11.2019, не знайшли свого підтвердження та правомірно відхилені судом першої інстанції.

Суд зазначає, що доводи позивача спростовується, зокрема відповідно до "Правил планування перевезень вантажів", затверджених міністерством транспорту України від 09.12.2002 №873. Судом встановлено, що ПрАТ "ПЛАСКЕ" завчасно надало електронну заявку на планування перевезень, яка була узгоджена з АТ "Укрзалізниця" саме 27.11.2019, що підтверджується витягом з АС "МЕСПЛАН". Надана позивачем інформація з архіву ЕЛЗ відповідно до Інструкції по роботі підсистеми обліку "Електронних заявок та контролю навантаження" підтверджує надходження інформації до підсистеми обліку електронних заявок і контролю навантажень, які відбуваються окремо для кожного призначення планів перевезень.

Водночас, щодо посилань скаржника стосовного того, що заявка ПрАТ «ПЛАСКЕ» про надання вагоно-цистерн, яка була підтверджена AT «Укрзалізниця» 27.11.2019 є заявкою про загальний місячний план на подачу вагонів за період листопад-грудень 2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 2.1. Правил планування перевезень вантажів, затверджених Наказом Міністерство транспорту України № 873 від 09.12.2002, місячне планування перевезень вантажів у межах України, на експорт у треті країни та країни СНД, у Латвійську Республіку, Литовську Республіку та Естонську Республіку (далі - країни Балтії) здійснюється на підставі замовлень відправників у порядку, встановленому цими Правилами.

Згідно з договором про організацію перевезень не пізніше 12 днів до початку наступного місяця відправник надає залізниці відправлення місячне замовлення на перевезення вантажів за формою ТУ-12 або формою ГУ-12К (додатки 1 і 2) через АС МЕСПЛАН або на електронному носії у формі, сумісній з АС МЕСПЛАН, із зазначенням обсягів перевезень у вагонах (контейнерах) і тоннах. Замовлення оформляється окремо для кожної номенклатури вантажу (додаток 3), для кожної станції відправлення. (п.2.2 Правил)

Враховуючи зазначене, слушними є з цього приводу аргументи відповідача, що заявка, подана третьою особою та підтверджена позивачем 27.11.2019 ніяким чином не могла бути заявкою про планування перевезень на місяць, зокрема листопад-грудень 2019, як наполягає позивач.

Поміж тим, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом про те, що надана позивачем Інструкція по роботі підсистеми не зареєстрована у встановленому законом порядку, є внутрішнім розпорядчим документом позивача, не є нормативним актом та не є обов`язковою для застосування поза межами організації.

Крім того, доцільно звернути увагу на те, що Порядком ведення облікової картки планування перевезень АС МЕСПЛАН передбачено, що після набуття замовлення статусу (узгоджено) АС МЕСПЛАН здійснює формування бланка облікової картки та внесення до неї даних замовлення на підставі наданих позивачем інструкції по роботі підсистеми обліку "Електронних заявок та контролю навантаження" в АС МЕСПЛАН (оперативне планування) та інформації з архіву ЕЛЗ, а саме копією плану перевезень №7863, який був сформований саме 27.11.2019 о 06:56:19 Федченком Сергієм Федоровичем (представником ПрАТ "ПЛАСКЕ"). Цим планом підтверджується звернення ТОВ "Торум" до третьої особи саме 26.11.2019, тобто на наступний день після звернення з заявкою АТ "Укрзалізниця". Цю заявку прийняв працівник АТ "Укрзалізниця" 27.11.2019.

Також позивач вказує, що згідно з Довідкою щодо знаходження вагонів на під`їзній колії ТОВ "ОйлТрансшипмент" (відправник ПрАТ "ПЛАСКЕ", вантажовласник ТОВ "ТОРУМ") підтверджує факт затримки вагонів на станції з вини вантажовідправника (перевищення технологічного часу знаходження на колії). Так, згідно з п. 11 Договору від 31.08.2017 ДН-4/101 навантаження 10 вагонів світлих нафтопродуктів має здійснюватися за 4 год. 15 хв. В той же час, через неготовність вантажу до навантаження та визнання непридатним вантажу вантажовідправником час знаходження на колії в період з 29.11.2019 по 02.12.2019 становив від 4 год. 50 хв. до 19 год. 30 хв.

Що стосується даних посилань позивача, то такі правомірно та обґрунтовано відхилено судом першої інстанції. Ці аргументи суд апеляційної інстанції також оцінює критично, позяк в процесі розгляду справи позивачем жодного доказу щодо затримки вагонів з вини відповідача надано не було. В той же час, відповідно до Договору від 31.08.2017 № ДН-4/101, а саме п. 11 у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від підприємства або залізниці складається Акт загальної форми, в акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів та їх номери. Однак, позивачем не надано до суду Актів про затримку вагонів, складеного за участю ТОВ "Ойлтраншипмент" та ПрАТ "ПЛАСКЕ" та ТОВ "Торум".

Твердження апеляційної скарги про те, що п. 11 цього договору № ДН-4/101 передбачає, необхідність складання Акту про затримку вагонів саме у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від підприємства або залізниці та не стосуються випадків, що виникають з вини вантажовідправника ПрАТ «Пласке» або вантажовласника ТОВ «Форум», колегією суддів також відхиляються, позаяк спростовуються вищевикладеними висновками суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що затримка вагонів підтверджується виключно актом, який в матеріалах справи відсутній.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом про те, що порушення строків поставки на виконання умов Договору сталася не з вини відповідача.

Встановлені обставини справи та наявні у справи докази в сукупності свідчать, що саме позивач з невідомих причин не надав транспортний засіб, на який мало відбуватись відвантаження палива для належного виконання умов Договору поставки №ЦЗВ-14-04219-01 від 11.09.2019.

Суд наголошує на тому, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не надав жодного доказу в розумінні положень 74, 76, 78 ГПК України, щодо вини відповідача в порушенні строків поставки товару та щодо нарахування штрафних санкцій за порушення строків поставки, що слугує підставою для відмови у задоволенні цього позову.

Доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено. Водночас, зазначаючи про порушення судом норм процесуального та матеріального права, фактично скаржник вдається до заперечення обставин, установлених судом першої інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої цим судом оцінки доказів у справі.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка.

Відтак, усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції.

Проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Процесуальні права сторін при розгляді справи судом першої інстанції не порушено.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва 24.06.2020 у справі №910/994/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 30.10.2020.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова