ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020м. ДніпроСправа № 210/2586/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Полковника Романа Мирославовича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 7 328,02 грн.

Представники:

від позивача Мироненко М.О

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" звернулось до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про стягнення 6 348,47 грн., що складають суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги; 173,89 грн. - річних; 805,66 грн. - інфляції грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.01.2015 ТОВ "Сітісервіс - КР" надає послуги управителя багатоквартирними будинками в м. Кривого Розі на підставі договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради. У період з 01.01.2015 по 01.06.2017 позивач надав відповідачу, як власнику нежитлового приміщення житлово-комунальні послуги на суму 6 348,47грн., проте, в порушення вимог чинного законодавства відповідачем не сплачено вартість спожитих житлово-комунальних послуг, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.02.2020 у справі № 210/2586/17 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" задоволено, а саме стягнуто з Полковника Романа Мирославовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" борг за комунальні послуги в розмірі 6 348,47 грн.; 173,89 грн. - річних; 805,66 грн. - інфляції грошових коштів; 1 600,00 грн. - судового збору.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.06.2020 у справі № 210/2586/17 апеляційну скаргу Полковника Романа Мирославовича задоволено частково, а саме: рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.02.2020 скасовано; закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" до Полковника Романа Мирославовича про стягнення заборгованості за комунальні послуги; повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" про те, що розгляд даної категорії справ віднесено до юрисдикції господарського суду; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" про право, що протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови, слід звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.08.2020 у справі № 210/2586/17 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" про направлення справи за встановленою юрисдикцією; передано справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" до Полковника Романа Мирославовича за встановленою юрисдикцією до Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2020 розгляд справи № 210/2586/17 доручено судді Мельниченко І.Ф.

Ухвалою від 25.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 21.09.2020, з наступним відкладенням до 21.10.2020.

Представник відповідача в судове засідання 21.10.2020 не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить залучене до матеріалів справи поштове повідомлення (а.с. 31, том-2).

У межах визначеного законом строку відповідачу була надана можливість скористались своїми правами на подання відзиву на позов.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні, яке відбулось 21.10.2020, представником позивача подано заяву про залучення до матеріалів справи доказів, яка залишена судом без розгляду.

Ухвалою суду від 21.10.2020 розгляд справи відкладався до 26.10.2020, про що відповідач повідомлявся за допомогою оголошення про виклик особи, розмішеного на сайті Господарського суду Дніпропетровської області.

У судове засідання 26.10.2020 представник відповідача не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Кім того, позивачем у судовому засіданні 26.10.2020 подано клопотання про продовження строків на подачу додаткових доказів до матеріалів справи.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає що позивачем не обґрунтовано та документально не підтверджено неможливість надати докази у встановлений строк, у зв`язку з чим останнє задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, а також враховуючи запроваджені на території України заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань та в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

26.10.2020 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" (Управитель) було укладено Договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд по житловим будинкам Дзержинського району від 27.12.2013, відповідно до пункту 1 якого, предметом договору є передача Замовником Управителю функцій управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі - об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цивільного призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі - мешканці об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі-послуги), а Замовник надає право Управителю відраховувати належно йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійсненні ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі, коли Управитель отримав на такі витрати письмову згоду Замовника (а.с. 44-46 том -1).

Договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях розпочинають здійснювати з 01.04.2014.

Відповідно до переліку житлових будинків Дзержинського району , будинок за адресою: вул. Косіора (зараз Соборності) 28, обслуговуються ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» (а.с.47 том-1).

Рішенням Криворізької міської ради № 419 від 14.12.2011 встановлено тарифи та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення Дзержинського району м. Кривого Рогу (а.с.50 том-1).

Рішенням Криворізької міської ради № 176 від 12.04.2017 встановлено тарифи та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню м. Кривого Рогу Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс КР» (а.с.48,49 том-1).

Як зазначає позивач, на підставі Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд по житловим будинкам Дзержинського району від 27.12.2013 у період з 01.01.2015 по 01.06.2017 ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» здійснювало функції управителя багатоквартирним будинком за адресою: вул. Косіора (зараз Соборності) 28, крім того надавало послуги з утримання вказаного будинку на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інших законодавчих актів.

Станом на 01.06.2017 позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 6 348,47 грн.

Враховуючи, що відповідачем не сплачено заборгованість за період з 01.01.2015 по 01.06.2017 за отримані житлово-комунальні послуги на зазначену суму, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, Полковник Роман Мирославович є власником нежитлового приміщення № 4 загальною площею 112,1 м2, розташованого на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Косіора (зараз Соборності) 28, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.10.2005 (а.с.79 том-1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських Полковник Роман Мирославович значиться зареєстрованим Фізичною особою-підприємцем з 20.10.2003 з діяльністю роздрібна торгівля взуттям та шкіряними виробами (а.с.230-232 том-1).

Згідно з робочим проектом реконструкції нежитлових приміщень по вул. Косіора під приміщення магазину непродовольчих товарів, вбачається, що спірне приміщення, яке на праві власності належить Полковнику Роману Мирославовичу, використовується останнім, як нежитлове приміщення в комерційних цілях для здійснення торговельної діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управитель це особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Як встановлено судом, управителем будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Косіора (зараз Соборності) 28 є ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» згідно договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд по житловим будинкам Дзержинського району від 27.12.2013.

Крім того, відповідно до Закону України «Про особливості здійснення право власності у багатоквартирному будинку» всі питання приймаються співвласниками на зборах. Дані збори оформлюють протоколом співвласників багатоквартирного будинку.

Але в матеріалах справи відсутній даний протокол, стороною відповідача також не було долучено на підтвердження заперечення вищезазначеного протоколу, відповідно до якого би вони обрали іншого управителя багатоквартирного будинку.

Таким чином, саме позивач є управителем даного багатоквартирного будинку на підставі укладеного договору з органами місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що у період з 01.01.2015 по 01.06.2017 позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: вул. Косіора (зараз Соборності) 28, що підтверджується наявними в матеріалах справи картками фактичної собівартості утримання будинку за вказаною адресою; розрахунком належних до стягнення платежів, який здійснено відповідно до періоду надання послуг та площі житлового приміщення за тарифами, встановленими виконавчим комітетом Криворізької міської ради.

Крім того, відповідачем до суду не подано жодного доказу на підтвердження ненадання послуг.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом, між сторонами договір з надання житлово-комунальних послуг укладено не було.

Отже, сторонами не було погоджено термін виконання боржником зобов`язання з оплати за отримані житлово-комунальні послуги.

Таким чином, відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем на адресу відповідача направлялася вимога про сплату спірної заборгованості.

Проте, в матеріалах справи наявні докази лише на підтвердження того, що відповідачем був отриманий рахунок № 831 від 29.01.2016 на суму 260,40 грн. (а.с. 219 том -1), який долучений відповідачем до апеляційної скарги від 06.04.2020.

Враховуючи положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, строк для сплати заборгованості у сумі 6 088,07 грн. є таким, що не настав.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок зі сплати заборгованості за отримані послуги лише на суму 260,40 грн.

Доказів виконання зобов`язання щодо оплати за отримані послуги на суму 260,40 грн., відповідач не надав, як не надав і доказів такої сплати на момент розгляду даної справи.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості у сумі 6 348,47 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 260,40 грн.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 21.11.2015 по 01.06.2017 в сумі 173,89 грн. та інфляція грошових коштів за загальний період з грудня 2015 по травень 2017 на суму 805,66 грн.

Враховуючи, що заявлені вимоги позивача, щодо стягнення суми основного боргу були задоволенні судом частково на суму 260,40 грн., судом взято до уваги розрахунок позивача лише на цю суму боргу, відповідно до якого позивач нараховує річні за період з 21.02.2016 по 01.06.2017 на суму 48,95 грн. та інфляцію грошових коштів за період з березня 2016 по травень 2017 на суму 10,00 грн.

Розрахунок річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до діючого законодавства, а отже, підлягає до примусового стягнення.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Полковника Романа Мирославовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" (50074, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського, 34 А, оф. 3; ) 260, 40 (двісті шістдесят гривень 40 коп.) - основного боргу; 48, 95 грн. (сорок вісім гривень 95 коп.) - річних; 10, 00 грн. (десять гривень 00 коп.) - інфляції грошових коштів; 19, 90 грн. (дев`ятнадцять гривень 90 коп.) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 02.11.2020.

Суддя І.Ф. Мельниченко