ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020м. ДніпроСправа № 904/4827/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Дніпро)

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів у загальному розмірі 21 920 грн. 28 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач) плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажів у загальному розмірі 21 920 грн. 28 коп., з яких:

- 20 700 грн. 36 коп. - плата за користування вагонами.

- 1 219 грн. 92 коп. - збір за зберігання вантажів.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів регулюються Статутом залізниць України та договором № ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч від 02.06.2014 "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гіничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Інгулець регіональної філії "Придніпровської залізниці", а також додатковими угодами до нього;

- в лютому 2020 року на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" були прийняті до перевезення порожні власні вагони;

- у зв`язку з несвоєчасним забиранням вантажу з колій станції призначення, вищезазначений вантаж було затримано на шляху прямування за наказами № 217 від 27.02.2020, повідомлення про затримку вагонів № 10 (станція Грекувата), № 218 від 27.02.2020, повідомлення про затримку вагонів № 26 (станція Нікополь) про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення;

- за цим фактом станціями затримки Грекувата, Нікополь у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 10 від 27.02.2020 (станція Грекувата), № 9 від 28.02.2020, (станція Грекувата), № 18 - початок затримки від 27.02.2020 (станція Нікополь), № 18 від 27.02.2020 (кінець затримки станція Нікополь), акти загальної форми ГУ-23 та станцією призначення Інгулець вручено представнику комбінату повідомлення про затримку цих вагонів. Накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини цього підприємства;

- по прибуттю на станцію призначення вагонів на адресу ПрАТ "Інгулецький ГЗК" у відповідності до пункту 4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в книзі форми ГУ-2. Але, прибулі на адресу ПрАТ "Інгулецький ГЗК" вагони своєчасно не забиралися ним на під`їзну колію, про що були складені акти загальної форми ГУ-23 № 795, 800, 802, 807, 814, 818, 820, 824, 829, 832, 836;

- несвоєчасне забирання з колій станції Інгулець одержувачем ПрАТ "Інгулецький ГЗК" вантажів, які прибували на його адресу є порушенням вимог пункту 33 Правил видачі вантажу, статей 46, 47, 125 Статуту залізниць України та пункту 5 договору № ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч від 02.06.2014;

- станцією призначення Інгулець була розрахована плата за користування спірними вагонами по відомостях плати форми ГУ-46 №№ 29029242, 29029243, 29029244, 29029247, 01039255, 01039256, 01039257 та збір за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ФДУ-92 № 02039017 на загальну суму - 21 920 грн. 28 коп. (з ПДВ), що підлягає стягненню з ПрАТ "Інгулецький ГЗК";

- при цьому, відомості плати форми ГУ-46 відповідач підписав із запереченнями, а саме: непогодження з нарахованою платою за користування вагонами, оскільки залізницею не забираються готові маршрути з під`їзної колії;

- з огляду на пункт 9 договору № ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч від 02.06.2014, положення Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, позивач вважає необґрунтованою відмову відповідача від сплати нарахованих сум;

- позивач зазначає, що станцією призначення було оформлено всі необхідні документи, на підставі яких розраховано плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, які позивач просить стягнути з відповідача.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

У позовній заяві позивачем було заявлене клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.09.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 44909/20 від 28.09.2020), в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне:

- позивач не надано доказів прийняття порожніх власних вагонів до перевезення;

- позивачем не зазначено, чим підтверджується факт наявності вантажу, що прибув на адресу відповідача на коліях станції призначення, факт повідомлення одержувача про прибуття вантажу та факт несвоєчасного забирання вантажу з колій станції одержувачем;

- не зазначено, чим підтверджується факт вручення повідомлення про затримку вагонів;

- не зазначено, чим підтверджується факт відмови від сплати нарахованої суми;

- позивач зазначає, що у зв`язку з несвоєчасним забирання вантажу з колій станції призначення, вищезазначений вантаж було затримано на шляху прямування. Наведені позивачем обставини є суперечливими та незрозумілими, в зв`язку з чим відповідач не має можливості надати їм відповідну оцінку;

- враховуючи викладене відповідач вважає, що позивачеві повинен бути наданий строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви та суперечностей у наведених обставинах, а у випадку не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява повинна бути залишена без розгляду. Після усунення недоліків відповідач матиме можливість надати доповнення до відзиву по суті позовних вимог.

Слід відзначити, що ухвалою суду від 07.09.2020, з урахуванням вимог частини 4 статті 166 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано позивачу, у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати суду, а також усім учасникам справи відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 166 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 6 статті 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Згідно з частиною 7 статті 116 Господарського процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до строків, встановлених Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за № 173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Приймаючи до уваги направлення відзиву на позовну заяву позивачу ще 21.09.2020, а також отримання його 20.10.2020 (на підтвердження чого судом долучено до матеріалів справи витяг з сайту Укрпошти), враховуючи Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, станом на 06.11.2019 строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від позивача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на надання відповіді на відзив на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки в усіх учасників справи було достатньо часу для подання як заяв по суті справи так і доказів, на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Більше того, судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії; факт надання послуг; наявність підстав для нарахування плати за користування вагонами згідно зі спірними відомостями форми ГУ-46, наявність підстав для нарахування збору за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ФДУ-92, встановлення розміру плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу; правомірність здійснення розрахунку заявленої до стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 02.06.2014 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі - залізниця, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - власник колії, відповідач) було укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Інгулець ДП "Придніпровська залізниця" № ПР/М-14-2/14757НЮдч (далі - договір, а.с.13-19 у томі 1), відповідно до пункту 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Інгулець ДП "Придніпровська залізниця" стрілкою № 5 до продовження станційної колії № 3 та стрілкою № 23 до продовження станційної колії № 2.

Під`їзна колія обслуговується власним локомотивом

Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено на продовженні колії № 3 біля вхідного сигналу "Н-І", на продовженні колії № 2 біля вхідного сигналу "Н-ІІ".

У пункті 19 договору сторони визначили, що договір укладається терміном на 5 років і діє з моменту його підписання сторонами.

При цьому, 30.05.2019 сторони уклали додаткову угоду № 5а до договору, якою внесли зміни до пункту 19 договору, виклавши його в наступній редакції:

"19. Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 25.06.2014 по 31.12.2019 включно." (а.с.29 у томі 1).

В подальшому, 10.12.2019 сторони уклали додаткову угоду № 6 до договору, якою внесли зміни до пункту 19 договору, виклавши його в наступній редакції:

"19. Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 25.06.2014 по 31.03.2020 включно." (а.с.30 у томі 1).

Згідно з умовами пункту 4 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії.

У пункті 5 договору сторони погодили, що здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється:

- порожні вагони під навантаження концентрату залізорудного через інтервал часу 1,5 години;

- інші за повідомленнями, які передає прийомоздавальник станції Інгулець по телефону прийомоздавальнику зміни залізничного цеху ПАТ "ІнГЗК" не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форма ГУ-2.

Відповідно до умов пункт 6 договору вагони для під`їзної колії власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій станції Інгулець за вказівкою чергового по станції Інгулець, де здійснюється передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Всі вагони здаються на під`їзну колію у тій кількості, в якій прибули на станцію Інгулець, але не більше 260 осей, вагою не більше 1430 тон (пункт 7 договору).

Згідно з умовами пункту 10 договору час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

У пункті 11 договору сторони погодили, що для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів 12,0 годин.

Відповідно пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифного керівництва № 1);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи і послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами. Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України по передоплаті через розрахунковий підрозділ залізниці з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтів підвищення.

У зв`язку з реорганізацією підприємств залізничного транспорту та утворенням у встановленому законом порядку та реєстрацією Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", сторони уклали додаткову угоду № 3 від 15.12.2015 до договору, відповідно до умов якої сторонами договору визначили Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" та Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (а.с.25-26 у томі 1).

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів припинення чи визнання недійсним вказаного вище договору сторонами суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що в лютому 2020 року за залізничними накладними, які наявні в матеріалах справи, на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" були прийняті до перевезення порожні власні вагони (а.с.51-57, 63-96, 147-250 у томі 1, а.с. 1-62 у томі 2).

Згідно з зазначеними накладними станція та залізниця призначення Інгулець Придніпровської залізниці.

У зв`язку з несвоєчасним забиранням вантажу з колій станції призначення, вищезазначений вантаж було затримано на шляху прямування за наказами № 217 від 27.02.2020, повідомлення про затримку вагонів № 10 - (станція Грекувата), № 218 від 27.02.2020, повідомлення про затримку вагонів № 26 - (станція Нікополь) про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення.

За цим фактом станціями затримки Грекувата, Нікополь, у порядку передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 10 від 27.02.2020 (станція Грекувата), № 9 від 28.02.2020, (станція Грекувата), № 18 - початок затримки від 27.02.2020 (станція Нікополь), № 18 від 27.02.2020 (кінець затримки станція Нікополь), акти загальної форми ГУ-23 та станцією призначення Інгулець вручено представнику комбінату повідомлення про затримку цих вагонів. Накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини цього підприємства.

Так, в матеріалах справи наявні Акти загальної форми складені на станції Інгулець за весь час затримки вагонів на станції підходу Грекувата до станції призначення по наказу № 217 за період з 04:00 год. 27.02.2019 по 28.02.2020 о 14:05 год. та акти загальної форми складені на станції Інгулець за весь час затримки вагонів на станції підходу Нікополь до станції призначення по наказу № 218 за період з 06:03 год. 27.02.2019 по 27.02.2019 17:15 год., а саме: акти № 777 від 26.02.2020, № 778 від 26.02.2020, № 780 від 26.02.2020, № 782 від 27.02.2020, № 784 від 27.02.2020, № 787 від 27.02.2020, № 788 від 27.02.2020, № 791 від 27.02.2020, № 792 від 27.02.2020, № 795 від 27.02.2020, № 796 від 27.02.2020, № 800 від 27.02.2020, № 802 від 28.02.2020, № 807 від 28.02.2020, № 808 від 28.02.2020, № 809 від 28.02.2020, № 814 від 28.02.2020.

По прибуттю на станцію призначення вагонів на адресу ПрАТ "Інгулецький ГЗК" у відповідності до пункту 4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в книзі форми ГУ-2 (а.с.124-146 у томі 1). Але, прибулі на адресу ПрАТ "Інгулецький ГЗК" вагони своєчасно не забиралися ним на під`їзну колію, про що були складені акти загальної форми ГУ-23 № 795, 800, 802, 807, 814, 818, 820, 824, 829, 832, 836.

Згідно з пунктом 8 Правил користування вагонами та контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Вказані вище акти підписані ПрАТ "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" із запереченнями, а саме: непогодження з актами, оскільки ПрАТ "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" не має можливості приймання порожніх вагонів через відсутність вільних колій, внаслідок неприйняття станцією Інгулець Придніпровської залізниці на під`їзні колії та простоювання одиниць розбірки.

В подальшому, станцією призначення Інгулець була розрахована плата за користування спірними вагонами по відомостях плати форми ГУ-46 №№ 29029242, 29029243, 29029244, 29029247, 01039255, 01039256, 01039257 та збір за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ФДУ-92 № 02039017 на загальну суму - 21 920 грн. 28 коп. (з ПДВ) (а.с.31-45 у томі 1).

При цьому, відомості плати форми ГУ-46, а також накопичувальну картку відповідач підписав із запереченнями, а саме: непогодження з нарахованою платою за користування вагонами та збором за зберігання вантажу, оскільки у ПрАТ "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" відсутня можливість приймання порожніх вагонів через відсутність вільних колій, внаслідок неприйняття станцією Інгулець Придніпровської залізниці на під`їзні колії та простоювання одиниць розбірки.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем зазначених сум плати за користування спірними вагонами та збору за зберігання вантажу.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, та інших нормативних актів, прийнятих у відповідності до них та які регулюють спірні правовідносини.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як було вказано вище, в лютому 2020 року за залізничними накладними, які наявні в матеріалах справи, на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" були прийняті до перевезення порожні власні вагони (а.с.51-57, 63-96, 147-250 у томі 1, а.с. 1-62 у томі 2).

Таким чином, судом відхиляються заперечення відповідача в частині не підтвердження позивачем факту прийняття вантажу (порожніх власних вагонів) до перевезення залізницею.

Взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів) (стаття 71 Статуту залізниць України).

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).

Згідно з пунктом 8 Правил користування вагонами та контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з несвоєчасним забиранням вантажу з колій станції призначення, вищезазначений вантаж було затримано на шляху прямування за наказами № 217 від 27.02.2020, повідомлення про затримку вагонів № 10 (станція Грекувата), № 218 від 27.02.2020, повідомлення про затримку вагонів № 26 (станція Нікополь) про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення.

За цим фактом станціями затримки Грекувата, Нікополь у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 10 від 27.02.2020 (станція Грекувата), № 9 від 28.02.2020, (станція Грекувата), № 18 - початок затримки від 27.02.2020 (станція Нікополь), № 18 від 27.02.2020 (кінець затримки станція Нікополь), акти загальної форми ГУ-23 та станцією призначення Інгулець вручено представнику комбінату повідомлення про затримку цих вагонів. Накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини цього підприємства.

Вказані акти підписані ПрАТ "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" із запереченнями, а саме: непогодження з актами, оскільки ПрАТ "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" не має можливості приймання порожніх вагонів через відсутність вільних колій, внаслідок неприйняття станцією Інгулець Придніпровської залізниці на під`їзні колії та простоювання одиниць розбірки.

Вказані заперечення суд зазначає необґрунтованими, з огляду на наступне.

На підставі пункту 9 договору № ПР/М-14-2/12-14757/НЮп: "З під`їзної колії вагони здаються: вагони навантажені концентратом - цілими маршрутами через інтервали часу 1,5години, інші - у тій кількості , у якій були передані - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник зміни залізничного цеху ПрАТ "ІнГЗК" по телефону прийомоздавальнику станції. Вагони подаються локомотивом власника колії на одну з колій станції Інгулець.". Тобто здавання вагонів з під`їзної колії здійснюється локомотивом власника під`їзної колії, до якого залізниця не має ніякого відношення. Згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів працівниками відправника і залізниці. При цьому Пам`ятки про забирання вагонів ф.ГУ-45 підписані представником відповідача без заперечення. Вище зазначене спростовує твердження щодо несвоєчасного забирання готових маршрутів з під`їзної колії, що і спричинило затримку вагонів на коліях станції призначення.

Виходячи з положень до пункту 1.2 ЄТП, під`їзна колія ПрАТ "Інгулецький ГЗК" має відповідний колійний розвиток: операції з вагонами виконуються переважно на станціях Промислова, Навантажувальна. Кожна з наведених станцій має достатньо колій для і розміщення вагонів, щодо яких здійснюються навантажувальпо-розвантажувальні операції. Але при цьому комбінат не забирає з колій станції Інгулець вагони, що прибули його адресу, чим спричиняє ситуацію, за якої залізниця не має можливості доставити і станцію призначення інші вагони, які слідкують на адресу підприємства.

З урахуванням приписів підпункту 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової на залізницях України та пункту 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в т.ч. поїздів комбінату, його контрагентів. Обов`язок залізниці враховувати наявність чи відсутність проміжків часу, протягом яких та чи інша колія ставала вільною, та час знаходження вагонів під технологічними операціями вагонів жодним законодавчим чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинні бути зайнято. Визначеної договором домовленості між залізницею та ПрАТ "Інгулецький ГЗК" про займання всіх або певних колій також не існує.

Заперечення ПрАТ "Інгулецький ГЗК" від сплати нарахованої суми також безпідставні, так як не існує норми права, яка б звільняла вантажовласників від сплати нарахованої плати за користування вагонами у разі, коли порожні вагони одержувач має на свою під`їзну колію своїм локомотивом та згідно договору в тій кількості, в якій вони прибули на станцію Інгулець.

В пункті 14 договору № ПР/М-14-2-14757/НЮдч від 02.06.2014 зазначено, що власник колії сплачує залізниці збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника під`їзної колії згідно з діючим нормативно-правовими актами.

Статтею 121 Статуту залізниць України, пункт 16 Правил користування вагонами і контейнерами передбачене звільнення вантажовласників від плати за користування вагонами: у разі подання локомотивом залізниці вагонів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником."

Тож даний пункт правил не застосовується до вищевказаних обставин, так як вагони ПрАТ "Інгулецький ГЗК" на свою під`їзну колію забирає своїм власним локомотивом, який до залізниці не має ніякого відношення.

По прибуттю на станцію призначення вагонів на адресу ПрАТ "Інгулецький ГЗК" у відповідності до пункту 4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в книзі форми ГУ-2. Але, прибулі на адресу ПрАТ "Інгулецький ГЗК" вагони своєчасно не забиралися ним на під`їзну колію, про що були складені акти загальної форми ГУ-23 № 795, 800, 802, 807, 814, 818, 820, 824, 829, 832, 836.

Враховуючи вказане, станцією призначення Інгулець була розрахована плата за користування спірними вагонами по відомостях плати форми ГУ-46 №№ 29029242, 29029243, 29029244, 29029247, 01039255, 01039256, 01039257 та збір за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ФДУ-92 № 02039017 на загальну суму - 21 920 грн. 28 коп. (з ПДВ).

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Вантажовласники, порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

У разі відмови від раніше замовлених спеціальних вагонів, з вантажовідправника стягується плата за пробіг цих вагонів від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження, але не більш як за 300 кілометрів. Зазначена плата не стягується, якщо ці вагони були використані на станції навантаження іншим вантажовідправником протягом доби з моменту їх прибуття.

Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами.

Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, встановлено порядок і умови обліку і нарахування плати за користування вагонами, а саме:

- пункт 3: "Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати ф. ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів ф. ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку ф. ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23";

- пункт 4: "Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами";

- пункт 6: "Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника";

- пункт 12: "Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.".

Відповідно до пункту 2 Правил видачі вантажів (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення;

Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється: у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, Затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458);

Відповідно до Інструкції з ведення станційної комерційної звітності (затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 № 147-Ц) пунктом 53 встановлено, що на станції для реєстрації повідомлень ведеться Книга повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2. У цій книзі може реєструватися окремим рядком повідомлення одержувача про прибуття вантажу;

Так, по прибуттю вагонів на станцію Інгулець, у відповідності до пункту 4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 (а.с.124-146 у томі 1).

Таким чином заперечення відповідача в цій частині також відхиляються судом.

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку плати за користування спірними вагонами по відомостях плати форми ГУ-46 №№ 29029242, 29029243, 29029244, 29029247, 01039255, 01039256, 01039257 та збору за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ФДУ-92 № 02039017 на загальну суму - 21 920 грн. 28 коп. (з ПДВ), порушень судом не встановлено.

При цьому, відповідач не спростував доводів позивача, а також не довів наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на положення статті 121 Статуту залізниць України та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

- якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

- у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

- у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів, що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин , що залежать від вантажоодержувача, власника під`їзної колії. За час затримки на коліях залізниць вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

За приписами пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами, облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із запереченням.

Також пункт 6 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Згідно з пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми , який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Пункт 9 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах до станції призначення вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією затримки. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах один залишається на станції і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (пункт 10 Правил користування вагонами і контейнерами).

Відповідно до пункту 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Статтями 46, 47, 119, 125 Статуту визначено, що вантажоодержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

Підставою для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є доведений залізницею факт затримки на підходах до станції призначення Інгулець, порожніх власних вагонів, які прямували на адресу ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" по перевізним документам (п.6.4 Збірника №16 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України), через скупченість вагонів на зазначеній станції призначення по причині не своєчасного забирання з колій станції одержувачем ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" вантажів, які вже прибули на його адресу.

Зазначені платежі були нараховані станцією призначення Інгулець на підставі актів форми ГУ-23а, форми ГУ-23 складених станціями затримки Грекувата, Нікополь.

Вказані акти складені у відповідності до вимог пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами, пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 (далі - Правила складання актів), містять інформацію про причину затримки вагонів на станції призначення та час початку і закінчення затримки з вини ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", заперечення відповідача, викладені в зазначених документах, враховані при здійсненні розрахунків позивачем.

Заперечення відповідача, наведені в актах, відхиляються судом з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (пункту 8 договору).

Згідно з абзацом 5 пункту 12 Інструкції оформлення затримки поїздів на підходах до станції призначення на Придніпровській залізниці, (затвердженої наказом начальника залізниці №75/Н від 08.02.2011) при поновленні приймання вагонів вантажовласником, зі станцій затримки у першу чергу повинні відправлятись вагони, які вказані у заявці вантажовласника, з урахуванням поїзної обстановки на дільниці, а за відсутності заявки - враховувати можливість відправлення вагонів, які були затримані першими.

Вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на під`їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під`їзну колію.

Порядок нарахування плати за користування вагонами визначений в Правилах користування вагонами і контейнерами, де зазначено:

- пункт 12: "Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.";

- пункт 6: "Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника."

Тобто, вагони, які затримані по наказах на станціях підходу та призначення з вини вантажовласника - знаходяться у користуванні вантажовласника. У такому разі, плата за користування вагонами обчислюється за загальний час (з часу передачі наказу на затримку вагонів до часу закінчення затримки на підході до станції призначення, згідно наказу) + (час від початку затримки до часу закінчення затримки на коліях станції призначення).

Плата за користування вагонами розраховується на підставі вимог статей 119, 125 Статуту залізниць України, пунктів 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, Розділу V Тарифного керівництва №1, затвердженого наказом Мінтрансу № 551 від 15.11.1999.

Наявність вільних під`їзних колій на станції за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором та вказаними нормативними документами заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення.

Слід також зазначити, що зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо.

Підпунктом 14.2.1. пункту 14.2. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України (затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язків України від 31.08.2005 №507) визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно розпорядчим актом станції.

Відповідно до пункту 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411) черговий по станції зобов`язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання.

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій з прибуття та відправлення поїздів всі колії станції повинно бути зайнято.

Отже, на станції призначення, окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Відповідачем наявними матеріалами справи не доведена відсутність своєї вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення.

Таким чином, відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, що є підставою для відмови у позові з огляду на положення статті 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких, згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

З урахуванням вищевикладеного, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами в розмірі 20 700 грн.36 коп. та збору за зберігання вантажів в розмірі 1 219 грн.92 коп.

Згідно зі статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 102 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів у загальному розмірі 21 920 грн. 28 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Рудна, будинок 47; ідентифікаційний код 00190905) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) 20 700 грн. 36 коп. плати за користування вагонами, 1 219 грн. 92 коп. збору за зберігання вантажу та 2 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено - 06.11.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко