ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.11.2020 Справа№ 914/2844/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Фартушка Т.Б.,

розглянувши матеріали заяви: ОСОБА_1 , Львівська область, м.Рудки, від 28.10.2020р. б/н (вх. №3024/20 від 02.11.2020р.)

про: забезпечення позову

Інші особи, які можуть отримати статус Учасника справи: Приватне акціонерне товариство "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського", Львівська область, Самбірський район, с.Вістовичі;

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020р. на адресу Господарського суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_1 від 28.10.2020р. б/н (вх. №3024/20) про забезпечення позову. Інші особи, які можуть отримати статус Учасника справи: Приватне акціонерне товариство "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського".

Подану Заяву Заявник обґрунтовує тим, що вона є власником простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського" (далі - Товариство) в кількості 18350 штук, загальна номінальна вартість - 1835000грн., відсоток у статутному капіталі - 27,064487.

05.10.2020р. Заявником одержано повідомлення про проведення 05.11.2020р. Загальних зборів акціонерів Товариства і, користуючись правом, наданим п.12.13.2. Статуту Товариства, затвердженим протоколом Загальних зборів акціонерів від 23.04.2019р. №23, Заявник, як акціонер товариства, реалізував своє право подання пропозиції щодо питань, включених до порядку денного зборів, запропонувавши наступні питання:

1. Про розгляд висновків аудиторського звіту Аудиторської фірми «УкрЗахід Аудит» від 20.04.2020р. (звіт незалежного аудитора) за наслідками аудиту касових операцій, стану розрахунків з контрагентами за період 2017-2019р.р. та інших операцій ПрАТ «Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського».

2. Про незаконне звільнення голови правління ОСОБА_1 .

На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та Статуту Заявником запропоновано проекти рішень з приводу запропонованих питань:

- ПРОЕКТ РІШЕННЯ: Аудиторський звіт Аудиторської фірми «УкрЗахідАудит» від 20.04.2020р. (звіт незалежного аудитора) за наслідками аудиту касових операцій, стану розрахунків з контрагентами за період 2017-2019р.р. та інших операцій ПрАТ «Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» визнати протиправним;

- ПРОЕКТ РІШЕННЯ: Визнати звільнення голови правління ОСОБА_1 незаконним, проведеним Наглядовою радою з перевищенням повноважень, порушенням Статуту Товариства.

Вказані пропозиції Заявником 07.10.2020р. надіслано на адресу Наглядової ради ПрАТ «Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» цінним листом з описом вкладення №67479.

При цьому Заявник зазначає, що у зв`язку з неотриманням інформації про включення пропозицій до порядку денного, 20.10.2020р. пропозиції щодо питань, включених до порядку денного, надіслані повторно цінним листом з описом вкладення №549, проте, станом на час підписання цієї заяви, такі пропозиції Заявника до порядку денного загальних зборів акціонерів Товариства не включено, що підтверджується відомостями з сайту ПрАТ "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського".

Заявник також звертає увагу на те, що поштове відправлення №479 з 16.10.2020р. знаходились в точці видачі та отримане адресатом 16.10.2020р., зазначаючи при цьому, що інформація з сайту АТ «Укрпошта» додається; аналогічно із відправленням №549.

В обґрунтування викладених доводів Заявник покликається на те, що:

«Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про акціонерні товариства», з яким креспондуються положення статуту, Наглядова рада акціонерного товариства, а в разі скликання позачергових загальних зборів такого товариства на вимогу акціонерів у випадках, передбачених частиною шостою статті 47 цього Закону, - акціонери, які цього вимагають, приймають рішення про включення пропозицій (нових питань порядку денного та/або нових проектів рішень до питань порядку денного) до проекту порядку денного та затверджують порядок денний не пізніше ніж за 15 днів до дати проведення загальних зборів, а щодо кандидатів до складу органів товариства - не пізніше ніж за чотири дні до дати проведення зборів.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про акціонерні товариства» пропозиції акціонерів (акціонера), які сукупно є власниками 5 або більше відсотків голосуючих акцій, підлягають обов`язковому включенню до проекту порядку денного загальних зборів. У такому разі рішення наглядової ради про включення питання до порядку денного не вимагається, а пропозиція вважається включеною до проекту порядку денного, якщо вона подана з дотриманням вимог цієї статті.

Відповідно до п. 12.13.3. Статуту пропозиції акціонерів (акціонера), які сукупно є власниками 5 або більше відсотків голосуючих акцій, підлягають обов`язковому включенню до проекту порядку денного Загальних зборів.»

При цьому Заявник зазначає, що станом на дату підписання Заяви пропозиції Заявника до порядку денного не включено. Підстави для відмови у включенні пропозицій відсутні, як і рішення про відмову про включення таких пропозицій до порядку денного Загальних зборів акціонерів Товариства, що підтверджується і відомостями з сайту Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського".

Крім цього, Заявник, покликаючись на відомості з сайту АТ «Укрпошта», стверджує, що неприйняття пропозицій адресатом було свідомим, оскільки поштове відправлення №479 станом на 19.10.2020р., 20.10.2020р., 22.10.2020р., 26.10.2020р. знаходилось у точці видачі з 16.10.2020р. Однак, під час перевірки статусу відправлення станом на 28.10.2020р. Заявником із сайту АТ «Укрпошта» встановлено, що відправлення отримано адресатом 16.10.2020р., при цьому зазначає, що інформація з сайту АТ «Укрпошта» додається; аналогічно із відправленням №549.

З підстав наведеного Заявник зазначає про існування порушеного корпоративного права як акціонера, яке підлягає судовому захисту та з метою захисту якого Заявником буде подано позов до Господарського суду про зобов`язання включити пропозиції акціонера ОСОБА_1 , яка сукупно володіє 27,064487% акцій у статутному капіталі Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського", до порядку денного Загальних зборів акціонерів.

При цьому, Заявник зазначає, що проведення загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського" 05.11.2020р. без розгляду питань, пропозиції щодо яких внесено Заявником, може негативно вплинути на перебіг таких Загальних зборів, оскільки, як вбачається із тексту порядку денного зборів, до порядку денного включено питання про припинення повноважень голови правління Товариства з посиланням на висновки аудиторського звіту. Саме з посиланням на такий аудиторський звіт було здійснено незаконне виключення ОСОБА_1, як голови правління, з ЄДРЮОФОП та ГФ. Без розгляду питання про розгляд аудиторського звіту з проектом про визнання такого протиправним наступні рішення Зборів негативно вплинуть на права Заявника, оскільки існує ризик прийняття рішення про припинення повноважень голови правління з неналежних підстав. В свою чергу, на думку Заявника, така підстава негативно вплине на репутацію Заявника та подальшу можливість реалізації її корпоративних прав в спосіб бути обраною до органів управління Товариства.

З підстав наведеного Заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Загальним зборам акціонерів Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського" приймати рішення про:

1. Розгляд аудиторського звіту. Висновки ревізора Товариства щодо даного аудиторського звіту. Прийняття рішення за наслідками розгляду аудиторського звіту та висновків Ревізора.

2. Про припинення повноважень голови правління Товариства.

3. Про обрання голови правління Товариства.

Відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Приписами ч.2 ст.136 ГПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З метою рівності реалізації та захисту прав сторін законодавством зобов`язано особу, яка бажає забезпечити позов, запропонувати власний спосіб зустрічного забезпечення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У заяві про забезпечення позову Заявником не наведено жодних пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

При цьому питання щодо застосування чи незастосування таких пропозицій щодо зустрічного забезпечення вирішується судом в порядку, передбаченому ст.141 ГПК України, оскільки лише суд, а не Позивач, визначає вірогідність завдання Відповідачу збитків у зв`язку з забезпеченням позову.

Суд також зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 4 ст.141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, не є порушенням норм статей 139, 140 ГПК України, оскільки питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.11.2018р. у справі №904/2925/18, від 25.02.2019р. у справі №924/789/18, від 18.06.2019р. у справі №904/661/19, від 11.06.2019р. у справі №916/2933/18, від 14.08.2019р. у справі №910/3802/18, від 10.10.2019р. у справі №916/1572/19, від 20.08.2020р. у справі №910/6503/19.

Щодо наведених Заявником в обґрунтування заяви доводів про одержання адресатом 16.10.2020р. поштового відправлення №479 із пропозиціями до порядку денного суд зазначає, що Заявником до Заяви долучено копії роздруківок відстеження пересилання поштового відправлення №479, розміщених на веб-сайті АТ «Укрпошта»:

- час перевірки статусу відстеження: 2020-10-19 15:04; статус відправлення: Відправлення у точці видачі/доставки 16.10.2020 14:29:00;

- час перевірки статусу відстеження: 2020-10-20 08:43; статус відправлення: Відправлення у точці видачі/доставки 16.10.2020 14:29:00;

- час перевірки статусу відстеження: 2020-10-22 09:12; статус відправлення: Відправлення у точці видачі/доставки 16.10.2020 14:29:00;

- час перевірки статусу відстеження: 2020-10-26 12:00; статус відправлення: Відправлення у точці видачі/доставки 16.10.2020 14:29:00;

- час перевірки статусу відстеження: 2020-10-28 15:27; статус відправлення: Відправлення у точці видачі/доставки 16.10.2020 14:29:00.

Роздруківка з веб-сайту АТ «Укрпошта», яка б підтверджувала доводи Заявника, що відправлення отримано адресатом 16.10.2020р., незважаючи на зазначення Заявником, що інформація з сайту АТ «Укрпошта» додається, до Заяви не додана.

В той же час, як вбачається із здійсненого судом відслідковування пересилання поштового відправлення з сайту АТ «Укрпошта» «Трекінг» щодо пересилання рекомендованого поштового відправлення №479, вказане відправлення вручено адресату 17.10.2020 о 11:14:20.

З підстав наведеного суд вважає необґрунтованими доводи Заявника щодо одержання адресатом поштового відправлення №479 із пропозиціями до порядку денного 16.10.2020р.

Щодо доводів про одержання адресатом аналогічним чином поштового відправлення №549 суд зазначає, що, згідно поданих Заявником в обґрунтування вказаної обставини копії роздруківок відстеження пересилання поштового відправлення №549, розміщених на веб-сайті АТ «Укрпошта»:

- час перевірки статусу відстеження: 2020-10-26 11:53; статус відправлення: Відправлення у точці видачі/доставки 22.10.2020 11:50:00;

- час перевірки статусу відстеження: 2020-10-28 15:25; статус відправлення: Відправлення у точці видачі/доставки 22.10.2020 11:50:00.

З врахуванням наведеного суд зазначає про необґрунтованість доводів Заявника щодо одержання поштового відправлення №549 аналогічно до поштового відправлення №479, тобто 16.10.2020р.

При цьому, незважаючи на те, що копія роздруківки відстеження пересилання поштового відправлення №549, розміщеного на веб-сайті АТ «Укрпошта» (час перевірки статусу відстеження: 2020-10-29 13:32; статус відправлення: Відправлення вручено: особисто 22.10.2020 20:00:00) також не обґрунтовує доводи Заявника щодо одержання поштового відправлення №549 аналогічно до поштового відправлення №479, тобто 16.10.2020р., суд не приймає до уваги копію такої роздруківки від 29.10.2020р. з підстав того, що Заяву складено 28.10.2020р., а відтак, Заявнику не могли бути відомі обставини вручення поштового відправлення №549, про які він дізнався 29.10.2020р. о 13:32год.

Інших доказів повідомлення Заявника про вручення поштового відправлення №549 до заяви не додано.

Щодо покликання Заявника на приписи ч.ч.4, 5 ст.37 Закону України «Про акціонерні товариства» суд зазначає, що згідно чинної станом на час звернення Заявника до Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського" із пропозиціями до порядку денного та станом на час звернення до господарського суду із даною Заявою редакції статті 37 Закону України «Про акціонерні товариства», стаття 37 Закону має назву «Порядок денний загальних зборів» і не містить в собі частин третьої, четвертої та п`ятої, а складається із частини першої та другої.

Відтак, покликання Заявника та цитування ним ч.ч.4, 5 ст.37 Закону України «Про акціонерні товариства» є необґрунтованим.

Аналогічно є необґрунтованими доводи Заявника і щодо кореспондування наведених Заявником норм (ч.ч.4, 5 ст.37 Закону України «про акціонерні товариства») із положеннями 12.13.3 Статуту.

При цьому суд зазначає, що згідно п.12.13.3. долученої до Заяви копії Статуту Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» (нова редакція), затвердженого Загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» (Протокол №23 від 23.04.2019р.) пропозиції акціонерів (акціонера), які сукупно є власниками 5 або більше відсотків голосуючих акцій, підлягають обов`язковому включенню до проекту порядку денного Загальних зборів. У разі подання акціонером пропозиції до проекту денного Загальних зборів щодо дострокового припинення повноважень Голови Правління Товариства одночасно обов`язково подається пропозиція щодо кандидатури для обрання Голови Правління Товариства або призначення особи, яка тимчасово здійснюватиме його повноваження. Зміни до проекту денного Загальних зборів вносяться лише шляхом включення нових питань та проектів рішень із запропонованих питань. Товариство не має права вносити зміни до запропонованих акціонерами питань або проектів рішень.

В той же час, згідно ч.1 ст.38 Закону України «Про акціонерні товариства» кожний акціонер має право внести пропозиції щодо питань, включених до проекту порядку денного загальних зборів акціонерного товариства, а також щодо нових кандидатів до складу органів товариства, кількість яких не може перевищувати кількісного складу кожного з органів.

Приписами ч.2 вказаної статті передбачено, що пропозиції вносяться не пізніше ніж за 20 днів до дати проведення загальних зборів акціонерного товариства, а щодо кандидатів до складу органів товариства - не пізніше ніж за сім днів до дати проведення загальних зборів. Пропозиції щодо включення нових питань до проекту порядку денного повинні містити відповідні проекти рішень з цих питань. Пропозиції щодо кандидатів у члени наглядової ради акціонерного товариства мають містити інформацію про те, чи є запропонований кандидат представником акціонера (акціонерів), або про те, що кандидат пропонується на посаду члена наглядової ради - незалежного директора. Інформація, визначена у пропозиціях щодо членів наглядової ради акціонерного товариства відповідно до частини другої цієї статті, обов`язково включається до бюлетеня для кумулятивного голосування напроти прізвища відповідного кандидата.

Згідно ч.4 ст.38 Закону України «Про акціонерні товариства» наглядова рада акціонерного товариства, а в разі скликання позачергових загальних зборів такого товариства на вимогу акціонерів у випадках, передбачених частиною шостою статті 47 цього Закону, - акціонери, які цього вимагають, приймають рішення про включення пропозицій (нових питань порядку денного та/або нових проектів рішень до питань порядку денного) до проекту порядку денного та затверджують порядок денний не пізніше ніж за 15 днів до дати проведення загальних зборів, а щодо кандидатів до складу органів товариства - не пізніше ніж за чотири дні до дати проведення загальних зборів.

Відповідно до ч.5 ст.38 Закону України «Про акціонерні товариства» пропозиції акціонерів (акціонера), які сукупно є власниками 5 або більше відсотків голосуючих акцій, підлягають обов`язковому включенню до проекту порядку денного загальних зборів. У такому разі рішення наглядової ради про включення питання до проекту порядку денного не вимагається, а пропозиція вважається включеною до проекту порядку денного, якщо вона подана з дотриманням вимог цієї статті. У разі подання акціонером пропозиції до проекту порядку денного загальних зборів щодо дострокового припинення повноважень голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) одночасно обов`язково подається пропозиція щодо кандидатури для обрання голови колегіального виконавчого органу акціонерного товариства (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) або призначення особи, яка тимчасово здійснюватиме його повноваження. Зміни до проекту порядку денного загальних зборів вносяться лише шляхом включення нових питань та проектів рішень із запропонованих питань. Товариство не має права вносити зміни до запропонованих акціонерами питань або проектів рішень.

Згідно ч.3 ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, розумність строку розгляду справи судом.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу, а саме: - якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; - якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ЕТ8 №5 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до правового висновку Великої палати ВС, який наданий у постанові від 15.08.2018р. у справі №922/4587/13, достатньо обґрунтованим припущенням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зазначає, і аналогічна правова позиція викладена, зокрема у п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Підставами забезпечення позову є наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на можливість в майбутньому чи припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.11.2018р. у справі №924/478/18.

Водночас, у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України «Про Вищу раду юстиції», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження» від 16.06.2011р. №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник та наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову свідчить, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття зазначених Позивачем заходів забезпечення позову при розгляді спору суд виходить з того, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права Позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій. Виконання рішення розуміє під собою сукупність дій, які спрямовані на досягнення результатів, що були поставлені Позивачем, а в подальшому, - судом при прийнятті рішення, задля відновлення того чи іншого охоронюваного законом права та/чи інтересу Позивача.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2019р. у справі №925/288/17.

Поряд з цим слід відзначити, що вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи. Тобто, це заходи з припинення дій, які можуть утруднити виконання у майбутньому рішення суду чи зробити його виконання неможливим, а тому заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання судового рішення.

Також суд зазначає, і аналогічна правова позиція викладена у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому суд звертає увагу і аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018р. у справі №910/1040/18, а також в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2018р. у справі №915/508/18, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а застосовується та досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, в такому немайновому спорі має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до ч.2 ст.45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відтак, за змістом процесуального законодавства, захисту в господарському суді підлягає порушене суб`єктивне право та охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. №18-рп/2004 у справі №1-10/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції", виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати ефективний захист прав позивача в разі задоволення позову.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно з ч.10 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору

Отже, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового розгляду.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно виходити з законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 Господарського кодексу України).

З врахуванням наведеного, а також доводів Заявника про існування порушеного корпоративного права як акціонера, яке підлягає судовому захисту та з метою захисту якого Позивачем буде подано позов до Господарського суду про зобов`язання включити пропозиції акціонера ОСОБА_1 , яка сукупно володіє 27,064487% акцій у статутному капіталі Приватного акціонерного товариства "Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського", до порядку денного Загальних зборів акціонерів, суд зазначає, що запропоновані Заявником заходи забезпечення позову підлягають застосуванню лише за умови звернення Заявника до суду із позовом про оскарження у встановленому порядку відповідних рішень загальних зборів, а не про включення пропозицій до порядку денного зборів.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.10.2020р. у справі №916/3844/19.

З приводу наведених доводів Заявника суд також зазначає, що в силу приписів ч.8 ст.38 Закону України «Про акціонерні товариства» оскарження акціонером рішення товариства про відмову у включенні його пропозицій до проекту порядку денного до суду не зупиняє проведення загальних зборів, оскільки, суд за результатами розгляду справи може постановити рішення про зобов`язання товариства провести загальні збори з питання, у включенні якого до проекту порядку денного було безпідставно відмовлено акціонеру.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновків про наявність правових підстав до відхилення Заяви ОСОБА_1 від 28.10.2020р. б/н (вх. №3024/20 від 02.11.2020р.) про забезпечення позову за необґрунтованістю та відмови в забезпечення позову з підстав того, що подані Заявником в обґрунтування викладених в Заяві доводів докази не доводять факту існування обставин, з якими Заявником пов`язується застосування запропонованого виду забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Заявника до ухвалення рішення у справі; наявності неможливості захисту прав, свобод та інтересів Заявника без вжиття таких заходів; необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів Заявника в разі невжиття цих заходів, оскільки, як встановлено вище судом, необґрунтованими є доводи Заявника щодо одержання адресатом поштового відправлення №479 із пропозиціями до порядку денного 16.10.2020р., щодо співмірності заходів забезпечення, які просить вжити Заявник, з вимогами, які має намір заявити, щодо неможливості прийняття рішень з питань, які просить заборонити, щодо негативного впливу на перебіг загальних зборів, щодо необхідності вжиття саме запропонованих Заявником заходів до забезпечення позову. Крім цього, запропоновані Заявником заходи забезпечення позову підлягають застосуванню лише за умови звернення Заявника до суду із позовом про оскарження у встановленому порядку відповідних рішень загальних зборів, а не про включення пропозицій до порядку денного зборів (позиція, аналогічна позиції викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.10.2020р. у справі №916/3844/19). При цьому судом взято до уваги, що в силу приписів ч.8 ст.38 Закону України «Про акціонерні товариства» оскарження акціонером рішення товариства про відмову у включенні його пропозицій до проекту порядку денного до суду не зупиняє проведення загальних зборів, оскільки, суд за результатами розгляду справи може постановити рішення про зобов`язання товариства провести загальні збори з питання, у включенні якого до проекту порядку денного було безпідставно відмовлено акціонеру.

Згідно із ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також відзначає, що заява про забезпечення позову, яку раніше було відхилено повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 136, 137, 139, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 від 28.10.2020р. б/н (вх. №3024/20 від 02.11.2020р.) про забезпечення позову відхилити.

2. В забезпеченні позову відмовити

3. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя Т.Б. Фартушок