ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1641/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж", с.Веселе, Харківська область
про стягнення коштів 634 912,99 грн.
за участю представників:

позивача: Тітов І.Б., адвокат;

відповідача: Поліщук Д.В., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" звернулось до господарського суду Харівської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" , в якій просить суд стягнути з останнього суму боргу за поставлений Товар за Договором поставки №148/19 від 25.02.2019 - 487 399,82 грн, штраф 20% річних 65 821,06 грн, пеню 81 692,11 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 9 523,70 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 37 500,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.06.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії ухали на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.06.2020 призначено справу №922/1641/20 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 08.07.2020 о (об) 10:30 год.

18.08.2020 до суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення (вх.№19132), які за своєю правовою природою є фактично відзивом на позов. Відповідач вказує, що пунктом 3.8 Договору погоджено спосіб погашення заборгованості у випадку неспроможності покупця провести розрахунки у встановлений строк шляхом продажу (постачання) сільськогосподарської продукції. Проте, всупереч даному пункту Договору позивачем не було направлено на адресу відповідача жодних вимог про можливість отримання від Відповідача сільськогосподарської продукції. Також не погоджується з розрахунком заборгованості в частині стягнення пені та 20% річних, оскільки вважає, що вказане стягнення не передбачено умовами договору.

Протокольною ухвалою від 07.10.2020 на підставі п.3 ч.2 ст.185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.10.2020 о 12:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні 21.10.2020 позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ» (позивач, постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» (відповідач, покупець за договором) був укладений Договір поставки №148/19 від 25.02.2019, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець, у свою чергу зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього грошову суму. (п.1.1 Договору).

Згідно до п.2.1 за даним Договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються Додатками та/або накладними та/або рахунками-фактури, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.2.3 Договору загальна його ціна визначається сукупністю Додатків та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п.2.1., та які є невід`ємною частиною цього договору.

Віповідно до 13.1 Договору він набуває чинності у момент його підписання обома Сторонами і обов`язкового засвідчення печаткою повноважними представниками обох Сторін і діє до повних розрахунків.

Так у Додатку №1/148/19 від 25.02.2019р. до договору поставки №148/19 від 25.02.2019 сторони встановили наступні умови оплати та поставки товару:

Покупець сплачує Постачальнику 20% вартості Товару, що складає 514212,19 грн., на умовах попередньої оплати в строк до 15.03.2019р. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Решту вартості Товару покупець сплачує на умовах товарного кредиту в строк до 01.12.2019 (п.3 Додатку).

Поставка (передача) Товару здійснюється в строк до 20.03.2019 року на умовах DDP (склад Покупця) Правил Інкотермс 2010.

Датою поставки Товару є 01.04.2019р., що підтверджується видатковою накладною №379 від 01.04.2019р. на суму 2 605 621,82 грн. та яка містить печатки сторін.

Також, поставка товару за цією видатковою накладною № 379 від 01.04.2019. підтверджується товарно-транспортною накладною № Р379 від 01.04.2019, довіреністю № 47 від 01.04.2019.

Відповідачем не спростовано факт отримання товару за вказаним договором на суму 2605 621,82 грн.

Позивач у позовній заяві наголошує, що корегування строків поставки товару відбулося у відповідності до п.6 Додатку до Договору поставки, яким передбачено, що у випадку затримки попередньої оплати Товар на строк, який не перевищує 10 днів, строк поставки може переноситись на кількість днів затримки оплати. Тобто, поставка Товару відбувалась в обумовлені сторонами строки одразу після здійснення відповідачем 29.03.2019 попередньої оплати у розмірі 518 222,00 грн.

Відповідно до п.3 Додатку до Договору поставки остаточною датою оплати повної вартості поставленого Товару було 01.12.2019р.

Позивач вказує, що свої зобов`язання в частині проведення повного та своєчасного розрахунку за поставлений за договором товар ТОВ «Агрозахист Харків» не виконало.

Останнім було здійснено наступні платежі:

-29.11.2019р. 200 000,00 грн;

-06.12.2019р. 200 000,00 грн;

-13.12.2019р. 100 000,00 грн;

-27.12.2019р. 300 000,00 грн;

-27.12.2019р. - 400 000,00 грн;

-20.01.2020р. 400 000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 487 399,82 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідач проти позову заперечує, вказує що позивачем у відповідності до п.3.8 Договору не було реалізовано спосіб на проведення розрахунків у встановлений Додатком строк шляхом продажу (постачанням) сільськогосподарської продукції. Також, у розрахунках не враховано, що 21.12.2019 відповідачем було сплачено кошти за товар у розмірі 300 000,00 грн. за платіжним дорученням №577, що на його думку, призвело до неправильного визначення періодів нарахування пені та 20% річних.

Відповідно до п.3.7 Договору за згодою сторін, після укладення відповідної угоди, може використовуватись інша форма та спосіб розрахунків, у тому числі шляхом зарахування зустрічних вимог та сільськогосподарською продукцією.

Відповідно до п.3.8 Договору у випадку неспроможності покупця провести розрахунки у встановлений відповідним Додатком строк покупець зобов`язується здійснити погашення заборгованості шляхом продажу (постачанням) сільськогосподарської продукції. Ціна, за якою здійснюється продаж сільськогосподарської продукції визначається, виходячи із щонайменше 5 (п`яти) закупівельних пропозицій, які існують на ринку України на день проведення розрахунків.

Твердження відповідача стосовно нереалізованого позивачем способу розрахунків за поставлений товар шляхом продажу (постачанням) сільськогосподарської продукції, суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що обрання такого способу розрахунків не є обов`язковим, а здійснюється тільки за згодою обох сторін.

Платіжне доручення №577 про сплату 300 000,00 грн., які з пояснень відповідача останній здійснив 21.12.2019 до відзиву додано не було, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до позовної заяви відповідачем за поставлений товар було сплачено кошти в наступному порядку:

29.11.2019р. 200 000,00 грн;

-06.12.2019р. 200 000,00 грн;

-13.12.2019р. 100 000,00 грн;

-27.12.2019р. 300 000,00 грн;

-27.12.2019р. - 400 000,00 грн;

-20.01.2020р. 400 000,00 грн.

Викладені позивачем у позовній заяві обставини відповідач належним чином та жодним доказом не спростував.

Кінцевий строк оплати згідно до п.3 Додатку до Договору поставки є 01.12.2019 року.

Отже, неоплачена частка за поставлений за Договором №148/19 від 25.02.2019 товар складає 487 399,82 грн. (Поставлено товар на суму 2605 621,82 грн. 518 222,00 грн. попередньої оплати та сплачених за період з 29.11.2019 по 20.01.2020 коштів 1600000 грн = 487 399,82 грн.)

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати товару та діючого законодавства, тому визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №148/19 від 25.02.2019 у розмірі 487 399,82 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 20% річних, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.8.7 Договору в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього Договору Покупець, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України сплачує на користь Постачальника крім суми заборгованості 20 %, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним Додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Суд констатує, що у Додатку до договору поставки відсутній інший розмір річних відсотків.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування суми 20% річних суд встановив, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства та умовам договору, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 20% річних в розмірі 65 821,06 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 81 692,11 грн.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 8.1.1 договору за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення.

За таких обставин, перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, судом встановлено, що позовні вимоги щодо пені в сумі 81 692,11 грн є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 523,70 грн. покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» (вул.. Жовтнева, буд.4, с. Веселе, Харківський р-н, Харківська обл., 62420; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Харків» (вул. Кашуби, 10, м. Харків, 61098; ) заборгованість за поставлений товар за Договором поставки №148/19 від 25 лютого 2019 року у розмірі 487 399 грн. 82 коп., 20% річних 65 821 грн. 06 коп., пеню 81 692 грн. 11 коп. та витрати по сплаті судового збору 9 523 грн. 70 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "28" жовтня 2020 р.

Суддя С.Ч. Жельне