ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Черкаси справа № 925/836/20

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження розглянув справу за позовом фізичної особи-підприємця Музиченка Олексія Валентиновича, АДРЕСА_1 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп" м. Черкаси, вул. Чехова, 41 (поштова адреса: 18006, м. Черкаси, а/с 1107),

про стягнення 110496,35 грн заборгованості за надані послуги,

без участі повноважних представників сторін.

Фізична особа-підприємець Музиченко Олексій Валентинович звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» про стягнення 110496,35 грн за договором про перевезення вантажів №257 від 03.12.2019, з яких:

97860,00 грн основного боргу,

1443,95 грн - 3% річних,

1 467,90 грн інфляційних втрат,

9724,50 грн пені,

та відшкодування судових витрат.

В підготовчому засіданні 04.08.2020 позивач вимоги підтримав та пояснив, що за письмовими заявками відповідача виконав два перевезення вантажу за маршрутами «Україна-Італія» та «Словенія-Україна». Вантаж передав замовникам, претензій останні не висловили. Послуга оплачена відповідачем лише частково - 30000,00 грн, акти виконаних робіт відповідач відмовився підписати. Відповідач пояснює відсутність оплати отриманої послуги скрутним становищем підприємства. Позивачем надано оригінали заявок та ТТН міжнародного зразка для огляду судом. Позивач просить позов задовольнити.

Відповідач подав суду відзив на позов 31.08.2020, вимоги заперечив повністю. Пропозицій по врегулюванню спору не направлено.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 03.07.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 04.08.2020.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.08.2020 підготовче засіданні відкладено на 01.09.2020.

31.08.2020 відповідач подав суду відзив на позов, вимоги заперечив повністю.

Ухвалою суду від 01.09.2020 закрито підготовче провадження, проведення судового засідання розгляду справи по суті призначено на 10:00 год. 19.10.2020. Суд ухвалив засідання суду проводити без виклику сторін.

Позивачем надано витяг з ЄДРПОУ на відповідача та оригінали документів для огляду судом.

Відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

Відповідач не скористався правом на участь представників в засіданні суду. Суд вважає, що відповідач обізнаний з позовними вимогами та суттю спору.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У засіданні суду 19.10.2020 були підписані вступна та резолютивна частини рішення суду без їх проголошення в порядку ч. 4 ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

05.12.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс Груп» (Експедитор-1, відповідач у справі) в особі директора Возмілова Д.В., який діє на підставі Статуту та фізичною особою-підприємцем Музиченко О.В., що діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію (перевізник за договором, позивач у справі) укладено Договір №257 про замовлення послуги експедирування вантажів (далі - Договір), за умовами якого перевізник бере на себе зобов`язання організувати доставку або прийняти і доставити погоджений із Експедитором вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій особі, а Експедитор зобов`язується сплатити за експедирування перевезення вантажу погоджену плату (п.1.1 Договору).

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їх печатками. Копія Договору знаходиться в матеріалах справи (а.с. 10-15).

Відповідно до п.п. 1.3 Договору вартість перевезення, порядок розрахунків, форма оплати та інші істотні умови Договору погоджується сторонами і вказується в заявці на перевезення вантажу (додаток №1 до Договору).

Згідно з п.п. 1.6.2 Договору факт підписання перевізником заявки є належним та достатнім свідченням того, що перевізник проінформований про вид/особливості вантажу, про вимоги щодо його перевезення та погодився на дотримання/забезпечення цих вимог.

І) На виконання умов Договору 05.12.2019 сторонами погоджено заявку на перевезення вантажу у міжнародному автомобільному сполученні №1-1.

Відповідно до цієї заявки перевізник (позивач) зобов`язався здійснити перевезення вантажу за маршрутом «Україна - Італія», термін доставки вантажу - 13-16.12.2019 року, ставка за перевезення 2000 євро. Умови оплати: безготівковий розрахунок. Оплата здійснюється двома частинами:

1) ставка (без 1000 грн.) на протязі 5-8 календарних днів після розвантаження;

2) залишок ставки (1000 грн.) на протязі 14 банківських днів при отриманні оригіналів документів (заявка-2шт, рахунок, Акт-2шт, СМR оригінал-2шт, договір-2шт, установчі документи, завірені мокрою печаткою, за умови відсутності помилок у їх оформлені).

Заявка підписана представниками обох сторін та скріплена їх печатками, копія знаходиться в матеріалах справи (а.с. 16).

На виконання умов Договору позивачем надано відповідачу комплекс транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу відповідача, а саме: організація міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом: с. Балаклея Черкаська область (Україна) - Чивеццано, Тренто (Італія)- митний перехід Львівська митниця ДФС 14.12.2019, загальна вартість послуг 52396,00 грн.

Відповідно Міжнародної транспортної накладної (СМR) №1065037 (а.с. 17) позивач пройшов митний контроль на Львівській митниці ДФС 14.12.2019 та доставив вантаж до місця розвантажування в Італії.

18.12.2019 позивачем підписано Акт №044 надання автотранспортних послуг згідно з Договором про замовлення послуги експедирування вантажів №257 від 05.12.2019. Загальна вартість послуг становить 52392,00 грн без ПДВ.

Копія Акта міститься в матеріалах справи (а.с. 19).

18.12.2019 відповідачу виставлено рахунок №045 на оплату послуг на суму, 52392,00 грн (а.с.18).

Відповідно п. 3.5. укладеного договору відповідач був зобов`язаний сплатити:

51392,00 грн - 27.12.2019;

1000,00 грн - 02.01.2020.

Відповідач не виконав умов договору та не здійснив оплату за отримані ним послуги.

ІІ) На виконання умов Договору про замовлення послуги експедирування вантажів №257 від 05.12.2019. сторонами погоджено заявку на перевезення вантажу міжнародного сполучення №380-2 від 18.12.2019 року.

Відповідно до цієї заявки перевізник (позивач) зобов`язався здійснити перевезення вантажу за маршрутом «Україна - Польща», термін доставки вантажу - 27.12.2019 року, ставка за перевезення 2900 євро. Умови оплати: безготівковий розрахунок в день розвантаження авто без урахування 1500 грн, які оплачуються після отримання документів (заявка-2шт, рахунок, Акт-2шт, СМR оригінал-2шт, договір-2шт, установчі документи, завірені мокрою печаткою).

Заявка підписана представниками обох сторін та скріплена їх печатками, копія знаходиться в матеріалах справи (а.с. 20).

На виконання умов Договору позивачем надано відповідачу комплекс транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу відповідача, а саме: організація міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом: м. Севниця, Словенія - пп. Корчова, Польща - пп. Краківець - м. Дергачі, Харківська область, Україна в період з 19.12.2019 по 27.12.2019.

Відповідно Міжнародної транспортної накладної (СМR) №238753 (а.с. 21) позивач пройшов митний контроль на Львівській митниці ДФС 24.12.2019 та доставив вантаж до місця розвантажування в Україні (м. Дергачі Харкісської області).

27.12.2019 позивачем підписано Акт №045 надання автотранспортних послуг згідно з Договором про замовлення послуги експедирування вантажів №257 від 05.12.2019. Загальна вартість послуг становить 75648,00 грн. без ПДВ.

Копія Акта міститься в матеріалах справи (а.с. 23).

19.12.2019 відповідачу виставлено рахунок №046 на оплату послуг на суму, 75648,00 грн (а.с.22).

Відповідно п. 3.5. укладеного договору відповідач був зобов`язаний сплатити:

43968,00 грн - 27.12.2019 року;

1500,00 грн - 03.01.2020 року.

Відповідач на виконання умов договору сторін здійснив часткову оплату за отримані ним послуги в розмірі 30000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2029 від 27.12. 2019 року.

Станом на час звернення позивачем до суду заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 97860,00 грн.

Строк оплати відповідачем прийнятих та спожитих послуг є таким, що настав.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань по договору, Позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу та нарахувань.

Відповідач вимоги заперечив письмово. Доказів погашення боргу чи спростування договірних відносин - не надано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання, фізичною особою-підприємцем та самостійною юридичною особою, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За своєю правовою природою договір про послуги експедирування вантажів №257 від 05.12.2019, укладений сторонами, є договором на перевезення вантажу, що регламентовано приписами гл. 64 ЦК України.

Як встановлено судом та підтверджується поданими Позивачем доказами, між сторонами дійсно виникли господарські відносини, які за своєю правовою природою охоплюються визначенням договору транспортного експедирування (в даному випадку - змішані послуги перевезення вантажу автомобільним транспортом) на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Згідно зі ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

В ст. 931 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

На виконання умов Договору Позивачем було надано транспортно-експедиційні послуги, які прийняті відповідачем без заперечень та оплачені Відповідачем частково, на загальну суму 30000,00 грн.

Проте Відповідач свої зобов`язання в частині повної оплати наданих Позивачем послуг не виконав, станом на час розгляду справи судом надані послуги не оплатив.

Згідно частини 1 статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору від 05.12.2019 №257. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.ст. 908, 910 ЦК України (Глава 64 ПЕРЕВЕЗЕННЯ) послуги та робота, виконана перевізником, має відповідати умовам договору послуг з перевезення, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру; виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовнику.

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується договором, актами надання послуг робіт (надання послуг), розрахунком вартості наданих послуг, та відсутністю претензій відповідача.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України встановлено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, Відповідач не може бути звільнений від виконання зобов`язання щодо оплати наданих транспортно-експедиційних послуг згідно з актами здачі-приймання робіт (надання послуг):

від 18.12.2019 №044 на суму 52392,00 грн.;

від 27.12.2019 №045 на суму 75468,00 грн., строк виконання якого вже настав. Вказана сума боргу є предметом спору в даній справі та не спростована відповідачем в належний спосіб.

Згідно приписів п.2 ст. 916 ЦК України замовник зобов`язаний сплатити перевізнику обумовлену плату за послугу за домовленістю. Часткова оплата послуги врахована позивачем при зверненні з позовом.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його порушеного права.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 97860,00 грн. заборгованості підлягають до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання, зокрема прострочення його виконання боржник зобов`язаний сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню) у сумі визначеній законом чи договором.

Згідно ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язань.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 1443,95 грн - 3% річних, 1467,90 грн інфляційних втрат, 9724,50 грн пені за період прострочення з 27.12.2019 по 23.06.2020, які просить стягнути з відповідача.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт: Ліга-Закон».

Виконаний Позивачем розрахунок вимоги виконано вірно та не перевищує сум можливого нарахування, а тому 1443,95 грн - 3% річних, 1467,90 грн інфляційних втрат, 9724,50 грн пені підлягають до стягнення з Відповідача на користь Позивача.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подавав свого розрахунку вимоги. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог по суті позову, чи погашення боргу.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія А, N 303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Стосовно ліцензування окремих видів господарської діяльності:

Перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні ліцензується уповноваженим державним органом - Укртрансбезпека (Державна служба України з безпеки на транспорті).

Нормативно-правові акти з питань надання адміністративної послуги:

Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності»;

Закон України «Про адміністративні послуги»;

Постанова Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1001 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом»;

Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1168 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів залізничним транспортом».

Договором №257 від 05.12.2019 року (пункт 1.6.4.1., а.с. 11) сторони передбачили, що у Перевізника є усі належні/актуальні ресурсні, технічні, дозвільні тощо можливості/умови для здійснення перевезення.

Окрім того, позивач вказує, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які пов`язані з розглядом даної справи, складає 10000,00 грн, та підтверджується Договором про правову допомогу №31 від 19.07.2019.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 16, 58 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

В свою чергу п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначає, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Про необхідність вирішення питання розподілу судових витрат представник позивача заявив до прийняття рішення у справі і спору в цій частині немає.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 2102 грн судового збору та 10000,00 грн адвокатських витрат (а.с. 45).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс Груп», м. Черкаси, вул. Пушкіна, 100, оф. 1 (поштова адреса: 18006, м. Черкаси, а/с 1107), ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: фізичної особи-підприємця Музиченка Олексія Валентиновича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер ЄДРПОУ НОМЕР_1 , номер рахунку в банку невідомий

97860,00 грн основного боргу, 9724,50 грн. пені, 1467,90 грн. інфляційних втрат, 1443,95 грн - 3% річних, 2102,00 грн судового збору та 10000,00 грн адвокатських витрат.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення, або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 30.10.2020

Суддя Г.М. Скиба