ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року м.Дніпро Справа № 904/1131/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач),

суддів: Широбокової Л.П., Кощеєва І.М.( зміна складу колегії суддів на підсттаві розпорядження керівника апарату суду від 23.10.2020року)

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 року (суддя Васильєв О.Ю.) у справі 904/1131/20

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Надеждівського житлово-комунального підприємства, с. Надеждівка

про стягнення 6 168, 37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернувся до Надеждівського житлово-комунального підприємства із позовом про стягнення 6 168, 37 грн. ( в т.ч.: 5 746, 94 грн. пеня та 421,43 грн. - 3% річних) штрафних санкцій за порушення строків оплати поставленого позивачем газу за договором постачання природного газу 4272/16-БО-5 від 15.12.15р.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 року у справі 904/1131/20 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, позивач Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 року у справі 904/1131/20 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимогу у повному обсязі.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (Закон) є неправомірним.

За таких обставин застосування до спірних відносин положень ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» незаконне.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2020 року відкрито апеляційне провадження за справою № 904/1131/20, призначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.15р. між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз (постачальник) та Надеждівське житлово-комунальне підприємство (споживач) укладено договір 4272/16-БО-5 постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016р. природній газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору (п.1.1. )

Згідно п. 2.1. постачальник передає споживачу з 01. 01.16р. по 31.03.16р. (включно) газ обсягом до 78,3 тис.куб.м. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі +/-5% від підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін. (п. 2.1.3. ).

Пунктом 4.1 договору (з урахуванням внесених змін до нього додатковою угодою 1 від 30.12.15р., а.с.19) встановлено, що кількість газу, яка продається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу у відповідності до вимог, встановлених Кодексом газорозподільних систем, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.15 2494 та Кодексом газотранспортної системи, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.15 2493.

Відповідно до п.5.1. договору (з урахуванням внесених змін до нього додатковою угодою 1 від 30.12.15р.) ціна на природній газ визначається відповідно до п.5.2. цього договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У раз зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою для сторін даного договору. Споживач підписанням цього договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

Згідно до п.5.2. договору з урахуванням внесених змін до нього додатковою угодою 3 від 22.02.16р., а.с. 22), ціна за 1 000 куб.м. газу за цим договором з 01.03.16р. становить 6 255,00 грн., крім того податок на додану вартість 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ Укртрансгаз, відповідно до території ліцензованої діяльності ПАТ Криворіжгаз, - 454,40 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 545,28 грн. До сплати за 1 000 куб. м. природного газу 6 709,40 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 8051,28 грн.

Згідно з п.6.1. договору з урахуванням внесених змін до нього додатковою угодою №1 від 30.12.15р.) остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Платежі за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В платіжних дорученнях покупець повинен обов`язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата; за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли вад покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоду по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості; кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як предоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором. (п.6.3. договору). У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені , штрафів , інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються , що грошова сума , яка надійшла від покупця , погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;3) у третю чергу погашається основана сума боргу. (п.6.4. договору).

Відповідно до пункту 8.2. договору: у разі невиконання споживачем умов п. 6.1. цього договору постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості; у разі невиконання споживачем п. 6.1. цього договору, зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. (а.с.11-18).

Звертаючись до Надеждівського житлово-комунального підприємства з позовом про стягнення 6 168, 37 грн. ( в т.ч.: 5 746, 94 грн. пеня та 421,43 грн. - 3% річних) штрафних санкцій за порушення строків оплати поставленого позивачем газу за договором постачання природного газу 4272/16-БО-5 від 15.12.15р., позивач - Акціонерне товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України посилався на неналежне виконання Відповідачем умов договору 4272/16-БО-5 постачання природного газу в частині своєчасної оплати за договором, що є підставою для стягненя пені та 3% річних.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги у даній справі складаються з стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних, нарахованих у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого природного газу, який використовувався виключно для виробництва теплової енергії, і така заборгованість була погашена відповідачем до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, заявлені до стягнення нарахування підлягають списанню в силу приписів статті 7 названого Закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 610 075,98 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі, які містяться в матеріалах справи (а.с.23-25).

Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.27) відповідач оплату за природний газ здійснив у повному обсязі (що підтверджується виписками з банку, а.с.28-42), а саме 09.02.16р. - сплачено 235 700, 62 грн., 17.03.16р. - сплачено 140 000, 00 грн., 08.04.16р. - сплачено 62 552, 99 грн., 14.04.16р. - сплачено 70 000, 00 грн. та 18.05.16р. - сплачено 101 822, 37 грн.; всього сплачено 610 075, 98 грн., тобто, така оплата була здійсненна з порушенням строків , передбачених п. 6.1 договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Закон України 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, набрав чинності 30.11.2016.

Відповідно до статті 1 Закону України 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості (абзац 9 частини 1 статті 1 Закону 1730-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 1730-VIII для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною 1 статті 5 Закону 1730-VIII передбачено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону 1730-VIII на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Частина 3 статті 7 Закону № 1730-VIII передбачає, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і застосування процедури, передбаченої статтями 1, 2, 3 Закону, за умови погашення заборгованості до набрання чинності цим Законом.

Якщо заборгованість погашено до набрання чинності Закону, тоді положення статей 1, 2, 3 вказаного Закону не застосовуються. Відтак, не потребує доведення доказ включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість, яка є предметом регулювання цим Законом, не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, у зв`язку з припиненням зобов`язань щодо їх сплати, на підставі частини 3 статті 7 Закону.

Оскільки заборгованість була погашена відповідачем до 30.11.2016 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Доводи апелянта про те, що відповідач не включений до реєстру підприємств, які беруть участь у реструктуризації заборгованості, є неспроможними з огляду на те, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, застосування приписів якої не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки в силу частини 1 статті 58 Конституції України Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не має зворотної дії в часі, не поширюється на правовідносини з розрахунків за поставлений природний газ, які проведено до набрання ним чинності, а визначає порядок врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, що не була погашена боржниками станом на 30.11.2016.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 року у справі 904/1131/20 залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.11.2020

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя Л.П.Широбокова

Суддя І.М.Кощеєв