Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1033/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: Сав`як І.Б. - дов. від 25.02.2020, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2076 від 29.09.2012 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" (м. Львів)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (м. Житомир)

про стягнення 72926,24 грн.

У засіданні суду оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт" Львів" імені Данила Галицького" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ТОВ "ЯнЕір" 72926,24 грн., з яких 59660,02 грн. боргу, 9982,02 грн. пені, 1134,46 грн. інфляційних, 2149,74 грн. 3% річних, а також 2102,00 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплатив на користь позивача вартість отриманих у травні 2019 року послуг з аеропортового обслуговування відповідно до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування з наземного обслуговування (спрощена процедура) додаток "В" №09-034/ОД/2016/01/29/3 від 29.01.2016, укладеної між сторонами, що призвело до виникнення боргу, який позивач просить суд стягнути, посилаючись на ст. ст. 530, 629, 903 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 03.09.2020 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду на 01.10.2020 о 09:30, витребував від сторін необхідні документи.

Ухвалою від 01.10.2020 господарський суд відклав розгляд справи у підготовчому провадженні на 12.10.2020 о 09:30 за клопотанням відповідача.

Ухвалою від 12.10.2020 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 04.11.2020 о 15:00 (а. с. 73).

Представник позивача в засіданні суду в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала в повному об`ємі; повідомила про відсутність намірів у позивача стягувати з відповідача судові витрати на професійну правову допомогу.

Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив; правом на подання відзиву не скористався; про дату і час судового засідання повідомлений вчасно про що свідчить розсилка електронної пошти господарського суду.

В засіданні суду оглянуто оригінали документів, які надійшли від позивача.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

29.01.2016 між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" (далі - позивач, обслуговуюча компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (далі - відповідач, перевізник) було укладено стандартну угоду ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток "В" № 09-034/ОД/2016/01/29/3 (далі - стандартна угода) (а. с. 27 - 33).

У Преамбулі стандартної угоди зазначено, що цей Додаток "В" складено відповідно до спрощеної процедури, за якою сторони домовляються про те, що умови основної угоди та додатка "А" до СУНО від січня 2008 року, опублікованого Міжнародною асоціацією повітряного транспорту (ІАТА), будуть частиною даного додатку "В" так, якщо б вони були викладені в цьому документі повністю. Підписавши цей додаток "В", сторони підтверджують, що вони ознайомлені з умовами вищевказаної основної угоди та додатку "А". Відповідно до цього додатку "В" обслуговуюча компанія зобов`язується організувати в аеропорту м. Львова прийом, випуск і стоянку повітряних суден, а також забезпечити наземне обслуговування рейсів за заявкою перевізника.

Відповідно до п. 1.1. параграфу 1 передбачено, що для одного наземного обслуговування, що включає прибуття і подальший виліт в узгоджений час одного і того ж повітряного судна (далі - ПС), обслуговуюча компанія надає послуги згідно з додатком "А" за наступними зборами та тарифами:

1.1.1. Аеропортові збори за обслуговування повітряних суден і пасажирів в аеропорту "Львів": наведені в додатку В1.0 до додатку "В" (а.с.34,35);

1.1.2. Тарифи та перелік послуг з наземного обслуговування пасажирських ПС в залежності від максимальної злітної ваги, наведені в додатку В2.0 до додатку "В" (а. с. 36, 37);

1.1.3. Тарифи та комплекс послуг, що надаються при обслуговуванні пасажирів та їх багажу (пасажирське обслуговування), наведені в додатку В2.0 до додатку "В";

1.1.4. Тарифи та перелік послуг з наземного обслуговування ПС для перевізників, що здійснюють технічну або вимушену посадку ПС, наведені в додатку В2.0 до додатку "В";

1.1.5.Тарифи та перелік послуг на наземне обслуговування ПС для перевізників, що виконують некомерційні рейси наведені в додатку В 2.0. до додатку "В";

1.1.6.Тарифи та перелік послуг для зустрічі та випуску ПС для перевізників, що виконують вантажні рейси наведені в додатку В 2.0. до додатку "В".

Згідно з п. 1.4. стандартної угоди обслуговуюча компанія надає на підпис командиру повітряного судна або уповноваженому представнику перевізника рахунки та інші документи за надане обслуговування та послуги на конкретних рейсах перевізника, а також проводить розрахунок вартості даних послуг.

Перелік наданих послуг повинен бути підписаний перевізником не пізніше наступного дня після надання послуг і відповідних документів. Непідписаний перевідником вчасно перелік послуг по рейсу вважається затвердженим перевізником.

Відповідно до п. 6.2 стандартної угоди перевізник проводить всі розрахунки за надані послуги з обслуговуючою компанією відповідно до тарифів, зазначених у додатку "В" та додатках до нього.

Згідно з п. 7.1.1 стандартної угоди перевізник не пізніше ніж за три робочі дні до виконання рейсу або серії рейсів здійснює авансовий платіж за послуги за даним договором на поточний рахунок обслуговуючої компанії, вказаний у параграфі 15 даного договору в розмірі середньої вартості обслуговування запланованих рейсів.

Пунктами 7.1.4 та 7.1.5 стандартної угоди регламентовано порядок направлення перевізнику рахунків на оплату послуг та узгоджено обставини за яких рахунки вважаються отриманими перевізником. Так, рахунки направляються обслуговуючою компанією на електронну пошту перевізника або надсилаються факсом. Оригінали рахунків надсилаються перевізнику рекомендованим листом, на адресу, вказану в параграфі 9, або надаються уповноваженому представнику перевізника. Списки уповноважених представників (крім командирів ПС) та копії довіреностей на право підписання карт-нарядів та форм С, перевізник передає обслуговуючій компанії протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня підписання цієї угоди. Рахунки вважаються отриманими в день їх відправлення факсом або електронною поштою або в день їх передачі уповноваженому представнику перевізника в залежності від того, що сталося раніше.

Пунктом 8.2 стандартної угоди передбачено, що додаток "В" діє до 31.12.2016 і вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не менш як за 30 календарних днів не повідомить іншу сторону про свій намір припинити його дію.

Пунктом 12.2 стандартної угоди врегульовано, що, у всіх питаннях, неврегульованих цим додатком "В", сторони керуються стандартною угодою ІАТА про наземне обслуговування (СУНО) від січня 2008 року.

Відповідно до положень ст. 9 основної угоди, цей додаток "В" регулюється і тлумачиться відповідно до чинного законодавства України (п. 12.2. стандартної угоди).

Факт надання послуг з аеропортового обслуговування повітряного судна 21.05.2019 підтверджено актом про надання послуг №П від 21.05.2019 за підписами двох сторін (а. с. 44).

Відповідач в порушення п.7.1.1 стандартної угоди авансового платежу не здійснив, виставлений рахунок на оплату №3293 від 21.05.2019 на суму 59660,02 грн. (а. с. 42), в т.ч. ПДВ за аеропортове обслуговування повітряного судна, 21.05.2019, не оплатив.

З метою досудового вирішення питання по оплаті за надані послуги, позивач 18.10.2019 звернувся до відповідача з претензією вих. № 2571/01.01-16 щодо сплати вказаної заборгованості (а. с. 46, 47).

Проте відповіді на претензію відповідачем не надано та оплату за послуги отримані на підставі стандартної угоди на час звернення з цим позовом до суду відповідачем не здійснено.

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо оплати за отриману послугу, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 72926,24 грн., з яких 59660,02 грн. основного боргу, 9982,02 грн. пені, 1134,46 грн. інфляційних втрат, 2149,74 грн. 3% річних, а також 2102,00 грн. судового збору.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору про надання послуг по організації аеропортового і наземного обслуговування, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник - оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

3. Щодо позовних вимог в частині стягнення 59660,02 грн. основного боргу.

Факт надання послуг з аеропортового обслуговування повітряного судна 21.05.2019 підтверджено актом про надання послуг №П від 21.05.2019 за підписами двох сторін (а. с. 44).

В матеріалах справи є рахунок на оплату № 3293 від 21.05.2019, виставлений відповідачу на оплату у сумі 59660,02 грн. (а. с. 42), державні аеропортові збори та обслуговування (а. с. 43).

Оскільки сторонами не визначено строків для проведення оплати за отриману послугу, узгодженість строку оплати рахунку визначається настанням події, а саме: фактом отримання такого рахунку відповідачем, що не суперечить з п. 2 ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Таким чином суд погоджується з позивачем, що обов`язок відповідача по оплаті рахунку на оплату № 3293 від 21.05.2019 обслуговуючої компанії виникає з моменту отримання такого рахунку.

Відповідно до змісту відправлень на електронну адресу відповідача: ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , неоплачений ним рахунок №3293 від 21.05.2019 на суму 59660,02 грн., о 16.49 год. 24.05.2019 позивачем надіслано із електронної адреси бухгалтера позивача Сав`як Н. Як вбачається з вказаного листа (а. с. 45), повідомлення надіслано коректно без інформування електронної системи про недоставляння цього електронного листа відповідачу.

Таким чином, відповідачем отримано рахунок №3293 від 21.05.2019 у день його надсилання, тобто 24.05.2019.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27.11.2018 у справі № 914/2505/17 дійшов висновку, що електронне листування можна використовувати у доказуванні. У цій справі Верховний Суд, зокрема, констатував, що обмін сторонами інформацією при виконанні договірних зобов`язань шляхом надіслання електронних листів уже давно став частиною ділових звичаїв в Україні (п. 18 постанови) та здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання та визнається цивільним звичаєм за статтею 7 ЦК України (п. 22 постанови).

З огляду на викладене, електронне листування між сторонами є належним та допустимим доказом отримання відповідачем рахунку №3293 від 21.05.2019.

Судом встановлено, що в акті про надання послуг розшифровано вартість наданих послуг по виду та вказано загальну вартість наданих послуг; відповідачем акт про надання послуг №П від 21.05.2019 підписано та скріплено печаткою; претензії щодо кількості, якості та строків наданих послуг не виставлялись. Отже, дані послуги по кількості та якості прийняті відповідачем в повному обсязі.

Відповідач підписаний примірник акту про надання послуг №П від 21.05.2019 на суму 59660,02 грн. повернув позивачу, проте оплату за отримані та підтверджені зазначеним актом послуги на вказану суму не здійснив. Отже заявлена позивачем сума основного боргу є правомірною та такою, що підлягає задоволенню у розмірі 59660,02 грн. за наземне аеропортове обслуговування повітряних суден.

4. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 9982,00 грн. пені.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 9982,02 грн. за період з 25.05.2019 по 22.11.2019 згідно з наданим розрахунком (а. с. 13,14).

У п. 7.1.14 стандартної угоди передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг, наданих обслуговуючою компанією, обслуговуюча компанія має право нараховувати пеню у розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 № 543/96-ВР (зі змінами) платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені у правовому порталі України "Ліга Закон" та встановив його правильність, тому заявлена сума пені у розмірі 9982,02 грн. підлягає задоволенню.

5. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 1134,46 грн. інфляційних та 2149,74 грн. 3% річних згідно з розрахунками позивача (а. с.15,16).

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань у правовому порталі України "Ліга Закон", судом встановлено, що за період з червня 2019 року по лютий 2020 року включно інфляційне збільшення заборгованості становить - (мінус) 124,73 грн. з індексом інфляції - 0,998.

З огляду на викладене, заявлені інфляційні втрати задоволенню не підлягають.

Щодо розрахунку 3% річних, суд, перевіривши здійснений позивачем їх розрахунок, встановив його правильність.

Отже, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних у сумі 2149,74 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1134,46 грн. відмовити за безпідставністю нарахування.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву суду не надав; борг за отримані послуги станом на дату розгляду справи не сплатив.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 71791,78 грн., з яких 59660,02 грн. основного боргу, 9982,02 грн. пені, 2149,74 грн. 3% річних.

В частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 1134,46 грн. слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України, п. 2 ч. 1 якої унормовано, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., то витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в межах сплаченої суми судового збору.

Слід зазначити, що позивачем у позовній заяві вказано, що витрати позивача можуть орієнтовно складати 15000,00 грн. в разі необхідності оплати витрат, пов`язаних з розглядом справи: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так як представник позивача в засіданні суду в режимі відеоконференції повідомила, що позивач не має намірів стягувати вказану суму з відповідача, тому розгляд вказаного питання судом не здійснювався.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (10007, м.Житомир, вул. Авіаторів, буд. 9, ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" (79000, м. Львів, АЕРОПОРТ ЦА, ):

- 59660,02 грн. основного боргу;

- 9982,02 грн. пені;

- 2149,74 грн. 3% річних;

- 2102,00 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 1134,46 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.11.20

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - на електронну адресу:

3 - відповідачу на електронну адресу: