ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020р. Справа № 917/379/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ореховської О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія" , м. Львів, пл. Міцкевича, 8 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Бізнес Капітал", м.Полтава, вул. Пушкіна, 6 А, кв.9 ,

про стягнення 1 180 046, 12 грн.

В судовому засіданні судом, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено та складено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство ПРАТ "НАК"Надра України" "Західукргеологія" (далі - ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія" , позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області із позовною заявою (вх. № 423/20 від 02.03.2020р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Бізнес" (далі - ТОВ "Інвест Бізнес", відповідач) про стягнення 1 180 046, 12 грн., з яких заборгованість по орендній платі - 1 125 024, 64 грн., пеня - 38 383, 66 грн., штраф - 3 914, 64 грн., 3% річних - 8 991, 92 грн. , інфляційні втрати - 3 731, 26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами Договору оренди індивідуально визначеного майна № 421/18 від 23.09.2018р. в частині оплати орендних платежів.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020р. даний позов передано на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.03.2020р. зазначену позовну заяву ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/379/20. Справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 02.04.2020р.

Підготовче засідання 02.04.2020р. не відбулося у зв`язку з відпусткою судді Ореховської О.О..

У зв"язку з введенням на території України карантинних заходів, запроваджених згідно Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020р. № 211 ( зі змінами), в ухвалі господарського суду Полтавської області від 14.04.2020р. зазначено, що про дату і час судового засідання суду учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.06.2020р. повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 02.07.2020р.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 02.07.2020 р. оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 18.08.2020 р.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 18.08.2020р. закрито підготовче провадження у справі № 917/379/20. Справу призначено до судового розгляду по суті на 24.09.2020р.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 24.09.2020р. оголошено перерву до 21.10.2020р. Явка представників сторін в наступне судове засідання обов"язковою не визнавалась.

Представник позивача повідомлений безпосередньо у судовому засіданні про дату та час судового засідання, що відображено у судовій розписці (а.с. 131).

Відповідач повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання шляхом направлення на його адресу ухвали суду від 24.09.2020р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Зазначена ухвала отримана відповідачем 07.10.2020р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 36 3 (а.с. 136).

Сторони у справі явку своїх уповноважених представників в удове засідання не забезпечили.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом строк не скористався.

Відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що матеріали справи містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін, а неявка сторін в судове засідання, повідомлених належним чином про дату, час і місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Оскільки представники сторін в судове засідання 21.10.2020р. не з`явились, відповідно до ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України,, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту рішення.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті .

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

За актом прийому-передачі від 22.08.2018 р. Публічне акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України", як орендодавець передало, а Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії "Надра України" "Західукргеологія" (повірений (позивач)) прийняло індивідуально визначене майно - пошукову свердловину № 10 Юліївська Юліївського нафтогазоконденсатного родовища, що є власністю Національної акціонерної компанії "Надра України" та обліковується на її балансі, з метою укладання повіреним з ТОВ "Інвест Бізнес Капітал" (орендар (відповідач)) від імені орендодавця договору оренди індивідуально визначеного майна. Місцезнаходження майна: Харківська область, Валківський район, географічні координати: широта 49°59'32", довгота 35°43'07".

23.08.2018р. між Дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії "Надра України" "Західукргеологія (позивач, за умовами договору - повірений), яке діє від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (за умовами договору - орендодавець) на підставі договору доручення №388/07 від 09.11.2007р. та ТОВ "Інвест Бізнес Капітал" (відповідач, за умовами договору - орендар) укладено Договір оренди № 421/18 індивідуально визначеного майна (далі - Договір оренди) (а.с. 10-16).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди, на виконання умов даного Договору Повірений зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування окреме індивідуально-визначене майно - свердловину № 10 Юліївська Юліївського нафтогазоконденсатного родовища (далі - Майно/свердловина), що є власністю Національної акціонерної компанії "Надра України", та обліковується на її балансі згідно довідки № 1128/2/08/08, виданої 15.08.2018р. Свердловина розташована за адресою: Харківська область, Валківський район, географічні координати: широта 49°59'32", довгота 35°43'07", в межах Юліївського нафтогазоконденсатного родовища.

Також умовами зазначеного Договору оренди сторони узгодили, зокрема, наступне.

- свердловина передається в оренду з метою: відновлення свердловини, проведення геофізичних досліджень свердловини (ГДС) з метою оцінки стану свердловини, виконання ремонтних робіт, поглиблення, кріплення, випробування продуктивних горизонтів, облаштування свердловини, дослідження, введення свердловини в дослідно-промислову/промислову експлуатацію за наявності підстав, ведення в дослідно-промислову/промислову експлуатацію та виконання орендарем інших завдань, пов`язаних з використанням орендованого Майна - свердловини №10 Юліївська Юліївського нафтогазоконденсатного родовища покладених на нього, як користувача надр, згідно діючого законодавства України ( п. 1.3. Договору оренди);

- орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання акту приймання-передачі майна між повіреним та орендарем ( п. 2.1. Договору оренди);

- до моменту введення свердловини в дослідно-промислову/промислову експлуатацію орендна плата визначається за домовленістю сторін і становить 165 000,00 грн. за базовий місяць оренди, без урахування ПДВ. Базовий місяць оренди - це місяць, в якому було проведено оцінку майна. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України (п. 3.1 Договору оренди);

- орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за місяць оренди. В разі дефляції (індекс інфляції не перевищує одиниці) індексація за даний місяць не проводиться (п. 3.2. Договору оренди);

- орендна плата перераховується орендарем на рахунок повіреного на підставі виставленого останнім рахунку не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем оренди, за який проводиться оплата. У разі відсутності рахунку повіреного, орендар зобов`язаний самостійно звернутися до повіреного з метою його отримання і сплатити його в указаний термін (п. 3.4. Договору оренди);

- нарахування орендної плати у розмірі, визначеному п. 3.1. цього договору починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі майна, а нарахування орендної плати, визначено п. 3.3. Договору починається з дати введення свердловини в дослідно-промислову/промислову експлуатацію /отримання припливу вуглеводнів, що фіксується в відповідному акті введення (п. 3.5. Договору оренди);

- зупинка свердловини (майна), проведення її ремонту, в тому числі капітального, не є підставою для зменшення чи не нарахування орендної плати (п. 3.6. Договору оренди).

- орендар, який прострочив виконання грошових зобов"язань, передбачених умовами цього Договору, на вимогу Повіреного зобов`язаний сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент невиконання грошового зобов`язання, від суми заборгованості за кожний день прострочення вказаних платежів, включаючи день оплати, а також сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річник від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 9.2. Договору оренди).

Факт передачі позивачем відповідачу вказаної у п. 1.1 Договору свердловини підтверджується двостороннє підписаним актом приймання-передачі від 23.08.2018р. (а.с.18).

За період вересень 2019р. - січень 2020р. позивач виставив відповідачу рахунки на оплату орендної плати та пені на загальну суму 1 163 408,30грн. , а саме: № 627 від 11.09.2019р. за серпень 2019р. (на суму 226 099,64грн.), № 714 від 10.10.2019р. за вересень 2019р. (на суму 222 541,30грн.), № 798 від 12.11.2019р. за жовтень 2019р. (на суму 229 356,28грн.), № 880 від 11.12.2019р. за листопад 2019р. (на суму 228 782,12грн.), № 28 від 13.01.2020р. за грудень 2019р. (на суму 228 973,96грн.), № 97 від 31.01.2020р. (на суму 27 655,00грн.)(а.с. 19-28).

Позивач стверджує, що в порушення умов Договору оренди відповідач зазначених рахунків не провів, у зв"язку з чим у нього утворилася заборгованість, на підтвердження чого надав довідку про дебіторську заборгованість від 25.02.2020р. та акт звірки взаєморозрахунків за період з 23.08.2018р. по 25.02.2020р. за Договором № 421/18 від 23.08.2018р. (а.с. 29, 30).

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості з по орендній платі згідно виставлених рахунків на загальну суму 1 163 408,30грн., з яких 1 125 024,64грн. - заборгованість по орендній платі та 38 383,66грн. - пеня. Крім цього, на підставі умов Договору оренди , а також ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача штраф в сумі 3 914, 64 грн., 3% річних - 8 991, 92 грн. та інфляційні втрати - 3 731, 26 грн.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Наданими доказами підтверджуються факт існування між сторонами правовідносин, які виникли на підставі договору оренди.

Статтею 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як зазначено у ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно ч. 4 ст. 286 ГК України, строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) і або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач вступив у строкове платне користування об`єктом оренди з 23.08.2013р. за актом приймання-передачі (а.с. 18).

За період вересень 2019р. - січень 2020р. позивач виставив відповідачу рахунки на оплату орендної плати та пені на загальну суму 1 163 408,30грн. (у тому числі орендні платежі - 1 125 024,65грн., пеня - 38 383,66грн.) , а саме: № 627 від 11.09.2019р. за серпень 2019р. (на суму 226 099,64грн.), № 714 від 10.10.2019р. за вересень 2019р. (на суму 222 541,30грн.), № 798 від 12.11.2019р. за жовтень 2019р. (на суму 229 356,28грн.), № 880 від 11.12.2019р. за листопад 2019р. (на суму 228 782,12грн.), № 28 від 13.01.2020р. за грудень 2019р. (на суму 228 973,96грн.), № 97 від 31.01.2020р. (на суму 27 655,00грн.)(а.с. 19-28).

Відповідно до п. 3.5 Договору, строк виконання зобов`язання є таким, що настав.

Всупереч взятим на себе договірним зобов"язанням відповідач оплату виставлених рахунків не здійснив. Доказів в спростування вищевикладеного відповідач суду не надав.

Судом не приймається до уваги наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків за період з 23.08.2018р. по 25.02.2020р.за Договором № 421/18 від 23.08.2018р. , оскільки цей акт не підписаний відповідачем (а.с.30).

На дату прийняття рішення доказів на підтвердження сплати орендної плати за Договором оренди № 421/18 від 23.08.2018р. в сумі 1 125 024,65грн. відповідач суду не надав. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Наданий відповідачем для залучення до матеріалів справи лист ТОВ "Сервісна компанія Газойл" від 13.03.2020р. за № 13/03-20 з проханням до позивача зарахувати помилково сплачені ним кошти в оплату погашення заборгованості за свердловину, стосується заборогованості по договорам № 4346-562/18 від 06.11.2018р. та № 4344-560/18 від 06.11.2018р., яка не є предметом даного спору (а.с. 88).

Також відповідач надав гарантійний лист від 13.08.2020р. за вих. № 13/08-20 (а.с. 123 ) , в якому повідомляється, що між ТОВ "Інвест Бізнес" та ТОВ "Сервісна компанія Газойл" заключні договори для погашення фінансової заборгованості згідно договорів оренди № 4344-560/18 від 06.11.2018р. (свердловина № 36 Березівського НГКР), № 4345-561/18 від 06.11.2018р. (свердловина № 71 Березівського НГКР), № 4346-562/18 від 06.11.2018р. (свердловина № 14 Скворцівського НГКР), укладеними з Дочірнім підприємством ПрАТ Національної акціонерної компанії "Надра України" "Західукргеологія". ТОВ "Сервісна компанія Газойл" гарантує, що згідно договорів доручення, всю заборгованість перед Дочірнім підприємством ПрАТ Національної акціонерної компанії "Надра України" "Західукргеологія" погасить в повному обсязі до 31.12.2020р. та просить позивача винести на правління питання заміни сторони у вищевказаних договорах з ТОВ "Інвест Бізнес Капітал" на ТОВ "Сервісна компанія Газойл" (а.с. 123).

Проте, суду зазначає, що правовідносини за договорами оренди майна № 4344-560/18 від 06.11.2018р., № 4345-561/18 від 06.11.2018р. та № 4346-562/18 від 06.11.2018р. не стосуються предмету даного спору, натомість предметом даного позову є стягнення заборгованість по орендній платі згідно договору № 421/18 від 23.08.2018 р..

Отже, вказані докази судом до уваги не приймаються.

Також, матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач уповноважував ТОВ "Сервісна компанія Газойл" провести платежі з орендної плати за договором оренди майна № 421/18 від 23.06.2018 .

За неналежне виконання відповідачем умов Договору позивач заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 38 383,66грн. та штраф у розмірі 0,03% від експертної ринкової вартості майна , що становить 3 914,64грн.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.1. Договору оренди за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством та цим Договором.

В п. 9.2. Договору оренди сторони узгодили, що орендар, який прострочив виконання грошових зобов"язань, передбачених умовами цього Договору, на вимогу Повіреного зобов`язаний сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент невиконання грошового зобов`язання, від суми заборгованості за кожний день прострочення вказаних платежів, включаючи день оплати, а також сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річник від простроченої суми за кожен день прострочення.

Тобто, умовами Договору сторони погодили застосування у разі несвоєчасної поставки продукції пеню та штраф одночасно.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові 02.04.2019р. у справі №917/194/18, одночасне стягнення штрафу та пені не є притягненням до подвійної відповідальності та не суперечить ст. 61 Конституції України. Наведена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, відповідно до якої одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно із ст.549 ЦК пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 ГК - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Позивач на підставі умов Договору заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 38 383,66грн. та штраф у розмірі 0,03% від експертної ринкової вартості майна , що становить 3 914,64грн.

Разом з цим, ані в тексті позовної заяви ані в матеріалах, доданих до неї, відсутній розрахунок пені з відображенням періоду нарахування, суми на яку здійснюється нарахування, підстави нарахування пені, що позбавляє суд можливості встановити правильність вказаного нарахування та його відповідність вимогам чинного законодавства України.

За даних обставин, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 38 383,66грн. у зв"зку з їх необґрунтованістю.

В обґрунтування нарахування штрафу позивач посилається на п. 9.4 Договору оренди, який визначає, що у випадку порушення Орендарем вимог щодо своєчасного страхування майна, він зобов`язаний сплатити на користь Повіреного штраф у розмірі 0,03% від експертної ринкової вартості визначеної в п.2.2. Договору за кожен такий випадок.

Дослідуючи правомірність нарахування позивачем штрафу суд встановив наступне.

Відповідно Договору оренди орендар (відповідач) зобов"язаний:

- протягом протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати укладення цього Договору, застрахувати орендоване Майно на його експертну ринкову вартість визначену в п.2.2. Договору на користь Орендодавця, в акредитованій у Національній акціонерній компанії "Надра України" страховій компанії (п. 4.4);

- Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди Майно було застраховане (п.4.5);

- протягом 5 (п`яти) робочих днів, після укладення договору страхування орендованого майна, надати Повіреному та Орендодавцю належним чином завірену копію такого договору

страхування (п. 4.6);

- відшкодувати Повіреному/Орендодавцю витрати, пов`язані із страхуванням, орендованого Майна, у випадку, визначеному пунктом 7.4. Договору, на підставі виставленого рахунку протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання такого рахунку від Повіреного/Орендодавця (п. 4.7).

В п. 7.4. Договору оренди сторони узгодили, що у випадку, якщо Орендарем не буде укладено договір страхування майна, відповідно до вимог п. 4.4. Договору, та протягом 2 (двох) календарних днів по закінченню діючого договору страхування орендованого майна не буде поновлено раніше укладений договір страхування, повірений/орендодавець має право застрахувати майно у будь-якій акредитованій у Національній акціонерній компанії "Надра України" страховій компанії, з наступним відшкодування таких витрат орендарем.

За приписами до 9.4. Договору оренди порушення Орендарем вимог щодо своєчасного страхування майна є підставою для нарахування штрафу у розмірі 0,03% від експертної ринкової вартості визначеної в п.2.2. Договору за кожен такий випадок.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що до позовної заяви позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту порушення відповідачем умов договору щодо страхування орендованого майна, рівно як і не надано доказів страхування цього майна самим позивачем, що унеможливлює застосування до відповідача відповідальності (нарахування штрафу) відповідно до п. 9.4. Договору оренди.

За даних обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 0,03% від експертної ринкової вартості майна в сумі 3 914,64грн. не є обґрунтованими, не доведені документально, а тому в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі умов Договору оренди та приписів ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 8 991,92грн. за загальний період з 16.09.2019р. по 25.02.2020р. та 3 731,26грн. інфляційних втрат за жовтень 2019р., листопад 2019р. та січень 2020р. (розрахунок наведено в тексті позовної заяви).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних (з урахуванням розміру заборгованості, моменту виникнення зобов`язання щодо оплати за кожний місяць, в межах періоду визначеного позивачем), судом встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов Договору та приписам чинного законодавства України. Позовні вимоги в цій частині задовольняються судом (перевірка правильності розрахунку здійснена за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон").

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань загальну суму 3 731,26грн., судом відхиляються з огляду на приписи п. 3.2. Договору оренди. Згідно зазначеного пункту Договору оренди, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за місяць оренди. В разі дефляції (індекс інфляції не перевищує одиниці) індексація за даний місяць не проводиться (п. 3.2. Договору оренди).

Відтак, орендні платежі, згідно виставлених позивачем рахунків, нараховані вже з урахуванням індексу інфляції за місяць оренди.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 125 024,64грн. заборгованості з орендної плати, 8 991,92грн. 3% річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Бізнес Капітал" (м. Полтава, вул. Пушкіна, 6 А, кв.9 , ) на користь Дочірнього підприємства ПРАТ "НАК "Надра України""Західукргеологія" ( м. Львів, пл. Міцкевича, 8 , , НОМЕР_1 , МФО 351005 ПАТ "УкрСиббанк" ) 1 125 024,64грн. заборгованості з орендної плати, 8 991,92грн. 3% річних та 17 010,25грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 02.11.2020р.

Суддя О.О. Ореховська