РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.10.2020 Справа № 910/11864/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЕЛЕКТРИФІКАТОР» (вул.Гагаріна, буд. 20, оф. 2, м.Суми, Сумська область, 40030, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант» (вул. О. Гончара, буд. 41 В літ.А, офіс 309, м.Київ,01054, )

про стягнення 72 448,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЕЛЕКТРИФІКАТОР» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант» про стягнення 72 448, 47 грн заборгованості, з яких 60 224,26 грн - сума основного боргу, 5 035,72 грн - сума пені, 2 975,00 грн - сума 3% річних, 4 213,49 грн - сума інфляції.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням умов Договору підряду №03-08/17 від 09.08.2017 року щодо порушення зобов`язань оплати виконаних робіт.

Ухвалою від 17.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

У зв`язку з тим, що суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І. перебувала у відпустці, розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 17.08.2020 була надіслана відповідачу 26.08.2020 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Олеся Гончара, буд. 41В літ. А, офіс 309, м.Київ, 01054.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 14.09.2020 з приміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 10.09.2020 на відповідному конверті.

Позивач ухвалу суду від 17.08.2020 отримав 31.08.2020, про що свідчить реєстр відстеження поштової кореспонденції 044.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЕЛЕКТРИФІКАТОР» (Підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Квант» (Замовник, відповідач) був укладений Договір підряду №03-08/17 (далі - Договір), відповідно до умов якого Підрядник прийняв на себе зобов`язання виконати комплекс електромонтажних робіт із будівництва мережі електропостачання 0,4 кВ в зв`язку з приєднанням електроустановок тимчасового об`єкту базової станції мобільного зв`язку KHA SHO CUL ПрАТ «МТС Україна», що знаходиться за адресою: Сумська обл., м.Шостка, вул. Свободи, 18 на умовах даного Договору, а Замовник в свою чергу зобов`язався прийняти прийняти закінчених комплекс робіт та оплатити їх.

Згідно із п. 1.4 Договору, Замовник зобов`язався надати Підрядникові технічно готовий до прийняття напруги будівельний майданчик (фронт робіт) - виконати попередні будівельні роботи - кошторисну документацію, та підписаний Договір, сплатити на користь Підрядника авансовий платіж в розмірі, зазначеному у п. 7.1.1 даного Договору.

Авансовий платіж, в розмірі 20% від загальної вартості робіт, зазначеної в п. 6.1 даного Договору, Замовник сплачує Підряднику на протязі 3 (трьох) банківських днів, з моменту підписання Договору, що складає - 14 968,24 грн в т.ч. ПДВ 20% - 2 494,71 грн (п.7.1.1 Договору).

Загальна вартість робіт за даним Договором, відповідно до наданого Підрядником локального кошторису складає: 74 841,18 грн, в т.ч. ПДВ 29% - 12 473,53 грн (п. 6.1 Договору).

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що Підрядник зобов`язався виконати зазначену даним Договором роботу терміном в 40 (сорок) робочих днів, з моменту перерахунку авансового платежу, за умови виконання Замовником п. 1.4 даного Договору.

Відповідно до п.п. 7.1.2, 7.1.3, 7.1.4 визначено, що остаточна вартість робіт за Договором, визначається на підставі наданого Підрядником та прийнятого Замовником акту здачі - прийняття виконаних робіт. Остаточний розрахунок проводиться протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт. Остаточний розрахунок - залишкова сума, що складає різницю між передплатою та сумою, визначеною актом здачі прийняття виконаних робіт.

За порушення сторонами термінів виконання зобов`язань за Договором, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення зобов`язання (п.8.2 Договору).

Замовник згідно з Розділом 7 Договору здійснив попередню оплату в розмірі 14 968,24 грн, що підтверджується випискою по рахунку від 27.09.2017.

Згідно із актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №414 від 30.11.2018 на загальну суму 75 192,50 грн з ПДВ, Замовник прийняв виконані роботи без зауважень та заперечень, що підтверджується підписами сторін, які закріплені печатками підприємств.

Обгунтування обсягу, складу, характеру робіт та номенклатура матеріалів визначено у підписаному між сторонами Додатку до Акту здачі-приймання виконаних робіт №414 від 30.11.2018, обладнання та матеріалів, Специфікації для майданчика KHA SHO CUL ПРАТ «МТС України», що знаходиться за адресою: Сумська область, м.Шостка, вул. Свободи, 18 у відповідності до замовлення на майданчик № SO №04773 від 01.03.2016.

Позивач звертався до відповідача із претензією №40-11/19 від 27.11.2019 про оплату виконаних робіт у розмірі 60 224,26 грн.

Спір у справі, за твердженням позивача, виник з неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, а саме з несплати отриманих робіт, яка настала 11.12.2018, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 72 448, 47 грн, з яких 60 224,26 грн - сума основного боргу, 5 035,72 грн - сума пені, 2 975,00 грн - сума 3% річних, 4 213,49 грн - сума інфляції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЕЛЕКТРИФІКАТОР» підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Украдений між сторонами правочин за своєю природою є договором підряду, а відтак - виникли відносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України

Частиною 2 ст. 837 ЦК України передбачено, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частиною 1 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Основні зобов`язання, що виникли у позивача внаслідок укладення договору це виконання комплексу електромонтажних робіт із будівництва мережі електропостачання 0,4 кВ в зв`язку з приєднанням електроустановок тимчасового об`єкту базової станції мобільного зв`язку KHA SHO CUL ПрАТ «МТС Україна», що знаходиться за адресою: Сумська обл., м.Шостка, вул. Свободи, 18 на умовах даного Договору, а у відповідача в свою чергу прийняти закінчених комплексних робіт та оплатити їх.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів та інших правочинів.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене вище, враховуючи підписаний сторонами акт здачі-прийняття №414 від 30.11.2018 строк прострочення остаточного розрахунку за отримані роботи почався з 11.12.2018.

Доказів остаточної сплати отриманих робіт відповідачем матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, враховуючи що позивач виконав свої зобов`язання за Договором, а відповідач в свою чергу не розрахувався остаточно у визначені Договором терміни та відсутність будь яких спростувань з боку відповідача, суд дійшов висновку, щодо задоволення позовний вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу (остаточного розрахунку) у розмірі 60 224,26 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 035,72 грн - суми пені за період з 06.02.2020 по 04.08.2020.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, згідно із п. 8.2 Договору за порушення сторонами термінів виконання зобов`язань, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення позивачем суми пені, з урахуванням визначеного позивачем періоду, а також зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 5 035,72 грн є правомірною та такою, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 2 975,00 грн - суми 3% річних за період з 11.12.2018 по 03.08.2020.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення позивачем суми 3% річних, з урахуванням визначеного позивачем періоду, а також зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення 3% річних у розмірі 2 975,00 грн є правомірною та такою, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 4 213,49 грн, нараховані за: грудень 2018 - серпень 2020 із зазначенням позивачем періоду прострочення з 11.12.2018 по 03.08.2020.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його необґрунтованості, так як позивачем при розрахунку інфляційних втрат не враховано вищевикладеного та здійснено нарахування інфляційних втрат за грудень 2018 року, у якому прострочення зобов`язання не тривало повний місяць.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 4 213,49 грн, за період визначений позивачем з 11.12.2018 по 03.08.2020 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 3 827,14 грн.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду письмового відзиву на позов та свого контррозрахунку суми позову, стверджувань позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЕЛЕКТРИФІКАТОР» підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 129, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант» (вул. О. Гончара, буд. 41 В літ.А, офіс 309, м.Київ,01054, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЕЛЕКТРИФІКАТОР» (вул.Гагаріна, буд. 20, оф. 2, м.Суми, Сумська область, 40030, ) суму основного боргу у розмірі 60 224 (шістдесят тисяч двісті двадцять чотири) грн 26 коп., суму пені у розмірі 5 035 (п`ять тисяч тридцять п`ять) грн 72 коп., суму 3% річних у розмірі 2 975 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн 00 коп., суму інфляції у розмірі 3 827 (три тисячі вісімсот двадцять сім) грн 14 коп. та судові витрати у розмірі 2 090 (дві тисячі дев`яноста) грн 79 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 27.10.2020.

Суддя Н.І. Ягічева