ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

05.11.2020м. ХарківСправа № 922/3570/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за Договором № 102 оренди нежитлового приміщення Лозівської автостанції від 21.12.2018 у розмірі 10063,81 грн., судового збору у розмірі 210,20 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

заявник Акціонерне товариство "Харківське підприємство автобусних станцій" (61001, м. Харків, пр-т Гагаріна, буд. 22)
боржник Фізична особа-підприємець Номан Алам ( АДРЕСА_1 )

ВСТАНОВИВ:

04.11.2020 до Господарського суду Харківської області звернулось Акціонерне товариство "Харківське підприємство автобусних станцій" із заявою про видачу судового наказу, в якій заявник просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Номан Алам заборгованість за договором № 102 оренди нежитлового приміщення Лозівської автостанції від 21.12.2018 у розмірі 10063,81 грн. (з яких: 9741,54 грн. - основний борг, 99,07 грн. - інфляційні нарахування, 223,20 грн. - 3% річних), а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 210,20 грн. та витрати на правничу допомогу за договором № 12/10 від 12.10.2020 у розмірі 4500,00 грн.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього кодексу. Судовий наказ може бути видано за відповідною заявою особи-заявника до особи - боржника за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі (у тому числі електронній).

У заяві про видачу судового наказу заявник просить стягнути з боржника, крім заборгованості за договором оренди, також витрати, понесені на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч.ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Натомість, згідно із ст. 154 ГПК України розгляд судового наказу проводиться без судового засідання.

Згідно з п.7 ч.1 ст.155 ГПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

У відповідності до ч.2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Разом з тим, зі змісту глави 8 "Судові витрати" ГПК України вбачається, що судові витрати на професійну правничу допомогу можуть бути предметом розгляду у позовному провадженні, де учасниками справи є сторони, які мають право доводити розмір витрат, а суд здійснює їх розподіл за результатами розгляду справи.

З врахуванням викладеного, у судовому наказі зазначаються виключно судові витрати у складі судового збору, який сплачується за подання такої заяви.

За таких обставин, у видачі судового наказу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, відповідно до положень частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 12, 147, 148, п. 3 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству "Харківське підприємство автобусних станцій" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Номан Алам 4500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку встановленому ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 05.11.2020.

Суддя В. В. Суслова
справа № 922/3570/20