ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1822/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівник Харківської місцевої прокуратури № 2, вул. Сумська, буд. 76, м. Харків, 61002
до 1. Харківської міської ради, майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, майдан Конституції, буд. 16, м. Харків, 61003, 3. Фізичної особи-підприємця Алмакаєва Ріфата Меніровича, АДРЕСА_1
проскасування рішення, визнання недійсним договору та повернення майна.
за участю представників сторін:

прокурора: Ткаченко К.О., службове посвідчення № 057315 від 09.10.2020 року;

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2: не з`явився;

відповідача 3: Ляшенко Ю.О., ордер на надання правової допомоги серія АО № 1001920 від 30.07.2020 року.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 2 звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до відповідача 1 Харківської міської ради, відповідача 2 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, відповідача 3 Фізичної особи-підприємця Алмакаєва Ріфата Меніровича про:

1. визнання незаконним та скасування пункту 8 додатку 1 до рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 20.09.2017 № 757/17;

2. визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 31.07.2018 № 5610-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим Ріфатом Меніровичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2659, скасувавши його державну реєстрацію;

3. зобов`язати повернути Фізичну особу-підприємця Алмакаєва Ріфата Меніровича територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради:

- нежитлові приміщення 2-го поверху № 66-:-69, 71-:-73, 81-:-84, 82а, 82б, площею 158 кв.м за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 47/49, літ. "А-5". Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- нежитлові приміщення 2-го поверху № 74 площею 18,9 кв.м в будівлі літ. "А-5", за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

-35/100 часток у праві власності на нежитлові приміщення 2-го поверху № 65 площею 16,2 кв.м., № 75 загальною площею 17,1 кв.м в будівлі літ. "А-5", що складає 11,7 кв. за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- 1/3 частку у праві власності на нежитлові приміщення спільного користування 1-го поверху № 23,23а, загальною площею 16 кв. м. в літ. "А-5", що складає 5,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою суду від 01.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 922/1822/20 призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

16.07.2020 року від відповідача 1 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 16360), у якому останній, просить суд, відмовити у повному обсязі у задоволенні позову. В обґрунтування наданого до суду відзиву на позовну заяву зокрема зазначає, що твердження прокурора про те, що рішення Харківської міської ради від 20.09.2017 року № 757/17 "Про відчудження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" незаконне та підлягає скасуванню є необґрунтованим, та таким, що не підтверджене жодним належним та допустимим доказом. Щодо дотримання відповідачами способу та порядку приватизації спірних нежитлових приміщень зазначає, що приватизація була здійснена у встановленому законом порядку. Щодо відсутності правових підстав визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 31.07.2018 року № 5610-В-С недійсним, зазначає, що в позовній заяві не зазначено чим саме та чиї права порушено при укладанні спірних договорів купівлі-продажу.

Щодо необґрунтованості та не доведеності підстав представництва інтересів держави у суді Харківською місцевою прокуратурою № 2 зазначає, що прокурором не доведено порушення відповідачем інтересів держави і суспільства, його моральних засад, які були б спів розмірними із наслідком таких порушень, який прокурор просить застосувати. Не доведені підстави вважати, що питання відчуження комунального майна може чимось порушити права та зачіпати інтереси держави. Не доведено нездійснення або неналежним чином здійснення відповідними органами державної влади, органами місцевого самоврядування чи іншими суб`єктами своїх повноважень. На думку відповідача 1, прокурором не обґрунтовані та не доведені підстави представництва інтересів держави у суді. У зв`язку із чим, позовні вимоги не підлягають до задоволення (т. 1, а.с. 131-142).

16.07.2020 від відповідача 2 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 16361) у якому останній, просить суд, відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Судові витрати просить покласти на позивача. В обґрунтування наданого до суду відзиву на позовну заяву, зокрема зазначає, що відповідачем дотримано спосіб прийняття оскаржуваного рішення, оскільки рішення прийнято на черговій сесії ради, дана сесія є правомочною, вказане питання було включено в порядок денний сесії, проводилась доповідь і обговорення проекту рішення, голосування і за його результатами більшістю голосів присутніх депутатів, рішення було прийнято. В свою чергу, позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами той факт, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог законодавства України, з перевищенням компетенції та порушувало права інших осіб. Також зазначає, що відповідачем 2 як уповноваженим органом, було дотримано спосіб та порядок приватизації нежитлових приміщень. Щодо правомірності дій відповідача 2, щодо відчуження об`єктів комунальної власності, шляхом викупу орендарем, посилається на висновок Конституційного суду України викладеного у рішенні № 31-рп/2009 від 10.12.2009 року "У справі за конституційним зверненням приватного підприємства "Автосервіс" щодо офіційного тлумачення положень статей 177, 760, частини 2 статті 777 Цивільного кодексу України справа про переважене право наймача на придбання військового майна).

За твердженнями відповідача 2, у позовній заяві не наведено підстав визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень недійсним.

Також посилається на відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави у суді у даній справі. Зокрема, прокурором не зазначено належних та достатніх підстав звернення до суду з даним позовом (т. 1, а.с. 157-162).

Ухвалою суду від 30.07.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву до 04.08.2020 року.

04.08.2020 року від відповідача 3 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 17813) у якому останній, просить суд, відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування наданого до суду відзиву зокрема зазначає, що відповідно до умов договору оренди № 5092 від 04.01.2017 року, а саме пункту 5.6. договору, орендар (відповідач 3), який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передане в оренду, має переважне право перед іншими особами на його викуп. Таким чином, відповідач 3, як відповідальний орендар, відповідно до умов договору оренди мав переважне право на придбання приміщень, які є предметом оренди. За твердженнями відповідача 3, підставами визнання акту недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт з одночасним порушенням у зв`язку із прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Щодо порядку приватизації зазначає, що даний спір стосується майна, яке належало до комунальної власності, а відтак до даного спору слід застосовувати положення Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Закону України "Про місцеве самоврядування України", Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 року, яка затверджена відповідно до рішення 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 року № 691/17 (т. 1, а.с. 211-227).

Ухвалою суду від 04.08.2020 року продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів. Підготовче засідання у справі № 922/1822/20 відкладено на 08.09.2020 року.

17.08.2020 року від прокурора через канцелярію суду надійшла відповідь на відзиви (вх. № 1887), у якій останній зокрема зазначає, що предметом спору та предметом доказування у даній справі, є саме питання додержання вимог законодавства у сфері приватизації під час відчуження спірного майна органом місцевого самоврядування. Також зазначає, що відповідачем 3 жодних поліпшень орендованого майна за період перебування об`єкту нерухомого майна в оренді не здійснив. У звіті про оцінку майна, договору оренди, договору купівлі-продажу, заяві відповідача 3 з проханням надати дозвіл на приватизацію, а також в усій приватизаційній справі будь-які відомості про такі поліпшення відсутні. Також відповідачем 3 до органу приватизації, не надано документів, передбачених пунктом 2.2. Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час їх оренди, під час приватизації. Щодо твердження відповідачів 1, 2 про відсутність правових підстав визнання договору купівля-продажу нежитлових приміщень від 31.07.2018 року №5610-В-С недійсним, порушення інтересів держави зазначає, договір купівлі-продажу суперечить статті 345 Цивільного кодексу України, яка визначає, що приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом, та зазначеними нормами спеціального Закону, в частині недотримання на момент його укладання вимог щодо способу приватизації спірного майна, яке всупереч цим нормам, продано шляхом викупу, а нее на конкурсних засадах. На думку прокурора, також недоречним є посилання представника відповідача 1 на порушення гарантованого ЄКПЛ права на мирне володіння майном та відповідну практику, щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції (т. 2, в.с. 1-7).

Ухвалою суду від 08.09.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 22.09.2020 року.

Ухвалою суду від 22.09.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву до 29.09.2020 року.

28.09.2020 року від прокурора через канцелярію суду надійшов лист (вх. № 22424) про надання до суду оригіналів приватизаційної справи (т. 2, а.с. 80 а).

Ухвалою суду від 29.09.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву до 15.10.2020 року.

Ухвалою суду від 15.10.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву до 20.10.2020 року.

20.10.2020 року від відповідача 3 через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 24415).

20.10.2020 від прокурора через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 24442) про долучення до матеріалів справи, доказів у підтвердження повноважень представника.

Ухвалою суду від 20.10.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, вищевказані документи, судом долучено до матеріалів справи.

Судом у судовому засіданні 20.10.2020 року було досліджено матеріали приватизаційної справи Фізичної особи-підприємця Алмакаєва Ріфата Меніровича ( АДРЕСА_2 ).

Також суд зазначає, що копії приватизаційної справи наявні в електронному вигляді у Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду".

Уповноважений представник відповідача 1 у призначене судове засідання 20.10.2020 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Уповноважений представник відповідача 2 у призначене судове засідання 20.10.2020 року не з`явився, проте 19.10.2020 року, через канцелярію суду надав клопотання (вх. № 24263) про відкладення розгляду справи, у якому зазначає, що рішенням від 15.10.2020 року на засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій м. Харків віднесено до території "червоного" рівня епідеміологічної небезпеки, у зв`язку із чим, просить суд, відкласти розгляд справи.

Присутній у судовому засіданні прокурор надав усні пояснення щодо позовних вимог, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача 3 надав усні заперечення щодо позовних вимог, та просив суд, відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзивах на позовну заяву.

Суд дослідивши матеріали справи та клопотання (вх. № 24263 від 20.10.2020 року) відповідача 2 про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про відмову у його задоволення.

Крім того, ухвалою суду від 08.09.2020 року було запропоновано учасникам справи визначитися із своєю участю в судовому засідання в режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи частини 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких клопотань від відповідача 2, щодо участі у судовому в режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи частини 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України до суду не надходило.

Також суд зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суд від 08.09.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 22.09.2020 року. У судовому засіданні 22.09.2020 року судом розпочато розгляд справи по суті.

Відповідно до вимог частини 2 статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи, що судом було здійснено усі заходи, щодо належного повідомлення відповідача 1, відповідача 2 про дату, час та місце розгляду справи, досліджено усі докази які надано учасниками справи, із урахуванням позиції прокурора та відповідача 3, суд дійшов висновку про те, що неявка у судове засідання представників відповідача 1 та відповідача 2 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення та заперечення присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, судом встановлено наступне.

Як зазначає прокурор, Харківською місцевою прокуратурою № 2, здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні від 04.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 366 Кримінального кодексу України.

Відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом службового підроблення під час оцінки та продажу комунального майна Харківською міською радою.

В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 року в Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради було проведено вилучення ряду приватизованих справ, у тому числі щодо приватизації нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 47/49.

04.01.2017 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим Р.М. укладено договір оренди № 5091.

Відповідно до пункту 1.1. Додаткової угоди № 3 до договору сторони погодили, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення 2-го поверху № 66-:-69, 71-:-74, 81-:-84, 82а, 82б, площею 177,5кв.м, 35/100 часток місць спільного користування 2-го поверху № 65, 75 площею 11,7 кв. м та 1/3 частину приміщень спільного користування 1-го поверху № 23, 23а площею 5,3кв.м загальною площею 194,5кв.м в житловому будинку (технічні паспорти від 13.11.2017, інвентаризаційна справа № 32807), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 47/49, літ. «А-5» та знаходиться на балансі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради.

Право комунальної власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення 2-го поверху № 65-:-69, 71-:-75, 81-:-84 та нежитлові приміщення 1-го поверху № 23, 23а - зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційними номерами101, 000, 01 (т. 1 а.с. 45-51).

Згідно з пунктом 3.1. вартість об`єкта оренди визначається на підставі висновку про вартість майна і складає 37640, 44 грн. без ПДВ станом на 05.10.2016 року.

Відповідно до пункту 5.2., 5,3. договору в редакції Додаткової угоди № 2, орендар має право здійснювати ремонт, реконструкцію орендованого майна у встановленому законом порядку, при наявності письмової згоди орендодавця.

За письмовою згодою орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, провадити невід`ємні поліпшення, які необхідні для здійснення господарської діяльності, що зумовлює підвищення його вартості. Якщо невід`ємні поліпшення майна зроблені за згодою орендодавця, орендар має право на відшкодування вартості необхідних витрат або зарахування їх вартості тільки у разі придбання об`єкта оренди у власність. Поліпшення, зроблені без згоди орендодавця, які неможливо відокремити без пошкодження орендованого майна, не породжують зобов`язання орендодавця відшкодовувати їх вартість.

Орендар, який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передане в оренду, маж переважене право перед іншими особами на його викуп (пункт 5.6. договору в редакції Додаткової угоди № 2).

07.02.2017 року фізична особа-підприємець Алмакаєв Р.М. звернувся з листом (вх. № 1981 від 07.02.2017 року) до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради в якому просив дозволити приватизацію нежитлового приміщення за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 47/49 (т. 1 а.с. 53).

30.03.2017 року між Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації (орган охорони) та фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим Р.М. (набувач) укладено попередній договір про укладання в майбутньому охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини (її частину) № 238, відповідно до умов якого набувач зобов`язується не пізніше ніж через місяць з моменту набуття в установленому порядку права власності на нежитлові приміщення приміщень 1-го поверху № 66-:-69, 71-:-74, 81-:-84, місць спільного користування 2-го поверху № 75, 65 площею 210,0 кв. м та 1/2 частини місця спільного користування 1-го поверху № 23 площею 7,3 кв.м загальною площею 217,3 кв.м у будівлі - пам`ятці архітектури та містобудування місцевого значення, прийнятої на облік рішенням Харківського облвиконкому № 334 від 30.04.1980, охоронний № 283, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 47/49, укласти з органом охорони Охоронний договір на Пам`ятку на умовах і порядку, встановлених Порядком укладання охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженим постановою КМУ від 28.12.2001 № 1768, та цим Договором (т. 1 а.с. 57-61).

Відповідно до листа Харківської обласної державної адміністрації Департаменту містобудування та архітектури № 01-04/912-2/1090 від 14.05.2020 року, з 31.07.2018 по теперішній час звернень ФОП Алмакаєва Р.М. щодо укладання охоронного договору до Департаменту на надходило та відповідно, охоронний договір не укладався (т. 1 а.с. 56).

20.09.2017 року рішенням Харківської міської ради № 757/17 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова», а саме: відповідно до пункту 8 додатку 1 до рішення, міська рада дозволили приватизувати нежитлові приміщення 1-го, 2-го поверхів у житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 47/49, літ. А-5, фізичній особі - підприємця Алмакаєву Р.М. шляхом викупу (т. 1 а.с. 64-65).

29.09.2017 року фізична особа-підприємець Алмакаєв Р.М. звернувся до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради з заявою (реєстраційний номер № 3502) про приватизацію (т. 1, а.с. 54-55).

28.02.2018 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Прокоп`євою І.Б. складено звіт про оцінку майна, відповідно до якого вартість спірного майна станом на 28.02.2017 року складає 550 350,00 грн. без ПДВ (т. 1, а.с. 62-63).

31.07.2018 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради (продавець) та фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим Р.М. (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим Р.М. №5610-В-С, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти нежитлові приміщення приміщень 2-го поверху № 66-:-69, 71-:-74, 81-:-84, 82а, 82б в житловому будинку літ «А-5», загальною площею 158,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 66-73).

06.08.2018 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим Р.М. складено акт приймання-передачі № 5610-В-С, відповідно до якого фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим В.М. прийнято продані 31.07.2018 шляхом викупу нежитлові приміщення 2-го поверху № 66-:-69, 71-:-73, 81-:-84, 82а, 82б, загальною площею 158,6кв.м, нежитлове приміщення 2-го поверху № 74 загальною площею 18,9кв.м; 35/100 часток у праві власності на нежитлові приміщення 2-го поверху № 65загальною площею 16,2кв.м, № 75загальною площею 17,1кв.м, що складає 11,7 кв. м; 1/3 частку у праві власності на нежитлові приміщення спільного користування 1-го поверху № 23, 23а, загальною площею 16,0 кв.м, що скаладає 5,3 кв. м, загальною площею 194,5 кв.м в житловому будинку літ. «А-5» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 47/49, згідно з оціночною вартістю 550 350, 00 грн., ПДВ - 20 % 110 070,00 грн., разом ціна продажу 660 420, 00 грн. (т. 1, а.с. 74).

Відповідно до інформаційної довідки від 04.06.2020 року, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. внесено відомості про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27729602 та зареєстровано право власності за ФОП Алмакаєвим Р.М. на нежитлові приміщення 2-го поверху № 66-:-69, 71-:-73, 81-:-84, 82а, 82б в житловому будинку літ. «А-5», загальною площею 158,6 кв. м, за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 47/49 (т. 1 а.с. 33-36).

Як зазначає прокурор, що у договорі купівлі-продажу вказано, що його укладено на підставі програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 691/17 від 21.06.2017 року та на підставі рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 757/17 від 20.02.2017 року «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова», однак рішення Харківської міської ради щодо надання дозволу на проведення приватизації шляхом викупу є незаконним. Оскільки Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем спірних приміщень. Останній має право прийняти рішення про продаж нерухомого майна, що перебуває у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації, а саме Управління комунального майна, має укласти відповідний договір купівлі-продажу, як правило, за результатами проведення аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виключних випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу, а саме: в даному випадку продаж шляхом викупу орендарем об`єктів, які вже перебувають у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна. У звіті про оцінку нерухомого майна, відсутні будь-які відомості про те, що проводились ремонтні роботи, у тому числі невід`ємні поліпшення. Крім того, орендарем до органу приватизації не подавались документи, що містять невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації. Прокурор вважає, що обраний спосіб приватизації є незаконним, та суперечить інтересам держави та територіальної громади, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування України» (далі-Закон) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Вказані органи діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування України» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування України» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування України» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовки і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об`єктів, які можуть надаватися у концесію; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна.

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування України» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим законом.

Відповідно до статті 327 Цивільного кодексу Україниу комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

У відповідності до статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування України» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Щодо посилання прокурора у позовній заяві на порушення порядку приватизації спірного майна шляхом викупу, зважаючи на те, що до об`єктів малої приватизації викуп може застосовуватися виключно за умови проведення орендарем поліпшення майна на більш ніж 25% його вартості, визнання недійсним договорів купівлі-продажу та зобов`язання повернути спірне майно, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення Харківської міської ради від 20.09.2017 № 757/17 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» прийнято на підставі Законів України «Про приватизацію державного майна», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», «Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва», статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 № 691/17 та статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (т. 1 ,а.с. 64-65).

Відповідно до пункту 1.1 Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 рр., затвердженої рішенням Ради від 21.06.2017 року № 691/17 (далі - Програма приватизації), її розроблено відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про приватизацію державного майна», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та інших законодавчих актів, що регулюють питання власності (т. 1, а.с. 38-44).

Метою приватизації є підвищення ефективності використання майна, створення конкурентного середовища, залучення інвестицій з метою забезпечення соціально-економічного розвитку міста, а також забезпечення надходження коштів від приватизації до міського бюджету (пункт 1.2 Програми приватизації).

Відповідно до пунктів 3.3, 3.4 Програми приватизації, приватизація об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова здійснюється способами, що визначаються законодавством України і цією Програмою. Викуп застосовується щодо об`єктів комунальної власності, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими та нормативними актами, а також щодо тих, які не продано на аукціоні, за конкурсом.

Згідно з частиною 1 статті 5-1 Закону України «Про приватизацію державного майна», з метою раціонального та ефективного застосування способів приватизації об`єкти приватизації класифікуються за такими групами: група А - окреме індивідуально визначене майно, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано. Окремим індивідуально визначеним майном вважається рухоме та нерухоме майно.

Частиною 2 статті 5-1 Закону України «Про приватизацію державного майна» встановлено, що об`єкти приватизації, що належать до груп А, Д і Ж, є об`єктами малої приватизації.

Згідно з частиною 2 статті 16-2 Закону України «Про приватизацію державного майна», викуп об`єктів малої приватизації здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу, продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону.

З моменту прийняття рішення про приватизацію об`єктів, які перебувають у комунальній власності, органами приватизації здійснюється підготовка до їх приватизації відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», що полягає, зокрема, у встановлені ціни продажу об`єкта, що підлягає приватизації, зокрема, шляхом викупу з урахуванням результатів оцінки об`єкта, публікації інформації про об`єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, а також вчинені інших дій, необхідних для підготовки об`єктів малої приватизації до продажу.

Викуп застосовується до об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами. Порядок викупу об`єкта встановлюється Фондом державного майна України (частини 1, 3 статті 11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Згідно з пунктом 1 частини 1статті 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Порядок викупу встановлений Фондом державного майна України, на час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затверджений Фондом державного майна України від 02.04.2012 № 439 (далі - Порядок № 439).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку № 439, викуп об`єктів малої приватизації застосовується відповідно до пункту 3.3 розділу III та пункту 7.15 розділу VII цього Порядку щодо об`єктів малої приватизації, які не продані на аукціоні, за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 8.2 Порядку № 439, ціна продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, установлюється на підставі результатів його оцінки.

Оцінка майна, яке підлягає приватизації, провадиться відповідно до Методики оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 (далі - Методика № 1891).

Наказом Фонду державного майна України від 27.02.2004 року № 377 затверджено Порядок оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації (далі - Порядок № 377).

Пункт 2.2 Порядку № 377 визначає перелік підтверджувальних документів про здійснення орендарем поліпшень, що подаються ним до органу приватизації.

З наведеного слідує, що Харківська міська рада має право прийняти рішення про продаж об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації - Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради, має право укласти відповідний договір купівлі-продажу.

При цьому, такий продаж має бути проведений шляхом аукціону або за конкурсом. У виключних випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу, а саме: в даному випадку продаж шляхом викупу орендарем об`єкта, який перебуває у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 % ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 922/1969/19, а також від 07.07.2020 року у справі № 922/2932/19.

Статтею 345 Цивільного кодексу України визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Положеннями статті 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" встановлено, що викуп застосовується щодо об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами.

Тобто, законодавець виділив два випадки коли органом приватизації може бути застосована така форма приватизації як викуп: щодо об`єктів приватизації, непроданих на аукціоні або за конкурсом; щодо об`єктів приватизації, якщо право покупця передбачено законодавчими актами.

Законодавчими актами або законодавством є закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Положеннями статті 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено, що не встановлюють обмеження щодо передбачення спеціальних випадків, коли у особи може виникнути право на приватизацію об`єкту шляхом його викупу, лише в рамках цього Закону, а є відсилання до інших законодавчих актів.

Статтею 289 Господарського кодексу України визначено, що орендар має право на викуп об`єкта оренди, якщо таке право передбачено договором оренди.

Частиною 2 статті 777 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Таким чином, право відповідача 3 на викуп орендованого майна виникло із договору оренди згідно положень статті 289 Господарського кодексу України, і йому кореспондує обов`язок орендодавця у разі продажу майна здійснити продаж саме орендарю за умови належного виконання останнім своїх обов`язків за договором оренди.

Як вбачається із матеріалів справи, Харківською міською радою дотримано спосіб прийняття оскаржуваного рішення, оскільки рішення прийнято на черговій сесії ради, дана сесія є правомочною, вказане питання було включено в порядок денний сесії, проводилась доповідь і обговорення проекту рішення, голосування і за його результатами більшістю голосів присутніх депутатів рішення було прийнято.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Таким чином, положеннями статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" встановлені особливості приватизації окремих груп об`єктів, проте в ній не зазначено, що пунктом 1 частини 1 цієї статті встановлює виключний випадок, коли об`єкт оренди може бути приватизовано шляхом викупу орендарем. Дана норма встановлює додаткові гарантії для добросовісного орендаря, що за згодою наймодавця здійснив невідокремлювані поліпшення об`єкту оренди, у випадку якщо право на викуп не передбачено договором. Тобто, орган приватизації вправі самостійно обрати такий спосіб приватизації як викуп за відсутності будь-яких додаткових умов, як то проведення поліпшення майна на більш ніж 25% його вартості.

Згідно з пункту 8.1 Порядку №439 викуп об`єктів малої приватизації застосовується відповідно до пункту 3.3 розділу III та пункту 7.15 розділу VII цього Порядку щодо об`єктів малої приватизації, які не продані на аукціоні, за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 8.2 Порядку №439 ціна продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, установлюється на підставі результатів його оцінки.

Оцінка майна, яке підлягає приватизації, провадиться відповідно до Методики оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 №1891 (далі - Методика №1891).

Як вбачається із наявного у матеріалах приватизаційної справи акту технічного стану пам`ятки "Житловий будинок" пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення, прийнята на облік виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 30.04.1980 року № 334, охоронний № 283 додаток до попереднього договору № 238 від 30.03.2017 року, а саме в пункті 3 зазначено, що "а) стан приміщення задовільний. В приміщенні виконаний ремонт з використанням сучасних будівельних матеріалів" (копії приватизаційної справи наявні в електронному вигляді у Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" а.с. 122-123).

Також із наявного в матеріалах приватизаційної справи повного звіту про оцінку майна від 28.02.2018 року, а саме пункту 3.2. наявні посилання на проведення часткового капітального ремонту (копії приватизаційної справи наявні в електронному вигляді у Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" а.с. 96-120).

З огляду на вищевикладене, посилання прокурора щодо відсутності як у звіті будь-яких відомостей про те, що проводились ремонтні роботи у вказаних нежитлових приміщеннях за період перебування об`єкту нерухомого майна в оренді відповідача 3, а саме з 04.01.2017 року по 29.09.2017 року так і у всій приватизаційній справі, спростовуються наданими для огляду прокурором оригіналами матеріалів приватизаційної справи (копії приватизаційної справи наявні в електронному вигляді у Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" ).

Саме лише ненадання до органу приватизації документів передбачених пунктом 2.2. Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час оренди, під час приватизації не містить вини відповідача 3 Фізичної особи-підприємця Алмакаєва Ріфата Меніровича стосовно неправильного оформлення вказаних заяв, оскільки, ним були виконані усі вимоги Харківської міської ради та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради щодо надання необхідних документів для приватизації відповідних нежитлових приміщень шляхом викупу.

У зв`язку із чим вказану заяву та додані до неї документи орган місцевого самоврядування вважав достатніми для відповідної процедури.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Водночас, аналізуючи практику Європейського суду з прав людини суд зазначає, що концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак, і "майном". До таких активів може відноситися право оренди (рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі "Ятрідіс проти Греції", заява № 311107/96, п. 54).

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 31.07.2018 року № 5610-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим Р.М., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 2659, скасувавши його державну реєстрацію, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна.

Договір купівлі-продажу державного майна підлягає нотаріальному посвідченню та у випадках, передбачених законом, державній реєстрації.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Тобто правочин, який був вчинений з недодержанням у момент його вчинення вимог Цивільного кодексу України і його зміст суперечить нормам Цивільного кодексу України, має бути визнаний судом недійсним.

Договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 31.07.2018 року № 5610-В-С був укладений при вільному волевиявленні сторін, які вчинили дії, що свідчать про прийняття договору до виконання, тобто дії сторін були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а їх внутрішня воля відповідала зовнішньому її прояву.

На момент звернення прокурора з даним позовом, договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 31.07.2018 року № 5610-В-С був виконаний, що підтверджується зокрема Інформаційною довідною з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 33-36). Таким чином, в даному випадку, відсутні докази стосовно того, що вказаний договір суперечить інтересам держави та суспільства, що унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 31.07.2018 року № 5610-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим Р.М., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 26594, скасувавши його державну реєстрацію - не підлягає задоволенню.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Вимоги про зобов`язання повернути Фізичну особу-підприємця Алмакаєва Ріфата Меніровича територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 2-го поверху № 66-:-69, 71-:-73, 81-:-84, 82а, 82б, площею 158 кв.м за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 47/49, літ. "А-5". Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлові приміщення 2-го поверху № 74 площею 18,9 кв.м в будівлі літ. "А-5", за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; 35/100 часток у праві власності на нежитлові приміщення 2-го поверху № 65 площею 16,2 кв.м., № 75 загальною площею 17,1 кв.м в будівлі літ. "А-5", що складає 11,7 кв. за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- 1/3 частку у праві власності на нежитлові приміщення спільного користування 1-го поверху № 23, 23а, загальною площею 16 кв. м. в літ. "А-5", що складає 5,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, є похідними від вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 31.07.2018 року № 5610-В-С, в задоволенні яких відмовлено, тому правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині також відсутні.

Щодо заперечень відповідача 1 та відповідача 2 викладених у наданих до суду відзивах на позовну заяву в частині що прокурором не доведено підстав представництва інтересів держави у суді, суд зазначає що останні не приймаються судом, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 вищевказаної статті унормовано, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Тобто, вищевказаними нормами Закону прямо передбачено право прокурора на звернення до суду в інтересах держави.

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У рішенні від 08.04.1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України визначив, що інтереси держави є оціночним поняттям, тому прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає в чому відбулось чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати функції у спірних правовідносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, з спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції).

Таким чином, законодавством прямо передбачено право прокурора звертатись до суду в інтересах держави у разі нездійснення або неналежного здійснення органом місцевого самоврядування відповідних повноважень.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення.

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини забезпечено врахування принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Участь прокурора у судовому процесі регламентовано статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Звернення Керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 з даним позовом до суду спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо відчуження майна з комунальної власності, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Згідно із статтею 327 Цивільного кодексу України та частиною 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 7 Конституції України, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Відчуження об`єктів нерухомості з комунальної власності з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.

З урахуванням того, що Харківська міська рада представляє інтереси громади міста Харкова, однак у даному випадку вона є відповідачем у справі і саме вона вчинила дії, які негативно впливають на інтереси громади, прокурор самостійно звернувся до суду з вказаним позовом.

Крім того, з огляду на висновки, викладені Європейським судом з прав людини у рішенні в справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 року питання правомірності відчуження об`єктів нерухомості з комунальної власності становлять не тільки державний, а й суспільний інтерес.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що звернення прокурора до суду у даній справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час відчуження об`єктів нерухомості з комунальної власності, суд дійшов висновку про наявність у прокурора достатніх правових підстав для звернення до суду з позовом у захист інтересів держави.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням вищевикладеного, позовні вимоги позивача про: 1. визнання незаконним та скасування пункту 8 додатку 1 до рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 20.09.2017 № 757/17; 2. визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 31.07.2018 № 5610-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Алмакаєвим Ріфатом Меніровичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2659, скасувавши його державну реєстрацію; 3. зобов`язати повернути Фізичну особу-підприємця Алмакаєва Ріфата Меніровича територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради: - нежитлові приміщення 2-го поверху № 66-:-69, 71-:-73, 81-:-84, 82а, 82б, площею 158 кв.м за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 47/49, літ. "А-5". Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - нежитлові приміщення 2-го поверху № 74 площею 18,9 кв.м в будівлі літ. "А-5", за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; -35/100 часток у праві власності на нежитлові приміщення 2-го поверху № 65 площею 16,2 кв.м., № 75 загальною площею 17,1 кв.м в будівлі літ. "А-5", що складає 11,7 кв. за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - 1/3 частку у праві власності на нежитлові приміщення спільного користування 1-го поверху № 23,23а, загальною площею 16 кв. м. в літ. "А-5", що складає 5,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 є необґрунтованими, безпідставними, та такими що не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у розмірі 12 459, 25 грн. у даній справі покладається на прокурора.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 21, 377 Цивільного кодексу України; статтею 120, 122, 137 Земельного кодексу України, статтями 13, 42, 73, 74, 86, 129, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація у справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

прокурор: Керівник Харківської місцевої прокуратури № 2 (61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 76);

відповідач 1: Харківська міська рада (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, );

відповідач 2: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, );

відповідач 3: Фізична особа - підприємець Алмакаєв Ріфат Менірович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено "30" жовтня 2020 р.

Суддя О.О. Ємельянова