ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" жовтня 2020 р. Cправа № 902/340/20

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Німенко О.І.,

у відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктона - ВН" (вул. Айвазовського, 28, м. Вінниця, 21022)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт" (вул. Айвазовського, 28, кімн. 202, м. Вінниця, 21022)

про стягнення 2048827,2 грн заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Фруктона - ВН" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт" про стягнення 2048827,2 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 13.04.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/340/20 у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.05.2020.

Розгляд справи неодноразово відкладався, враховуючи обмеження, встановлені Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), в т.ч. внаслідок задоволення відповідного клопотання представника відповідача.

Під час підготовчого провадження у справі учасники процесу скористалися правом на подання заяв по суті справи, зокрема, відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.144-149, том 1) та заперечення на відповідь на відзив (а.с. 184-189, том 1); позивачем - відповідь на відзив (а.с. 168-173, том 1). При цьому в ході судового розгляду представником позивача подано заяву б/н від 07.05.2020 про усунення технічної помилки в тексті позовної заяви не змінюючи предмету та підстав позову, а саме зазначення вірного коду ЄДРПОУ відповідача: 39302456.

Окрім того, ухвалами від 01.07.2020, постановленими у протокольній формі, відхилено клопотання представника відповідача про витребування додаткових доказів, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 81 ГПК України, а також відмовлено у задоволенні клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки суд не вбачає необхідності застосування спеціальних знань для розгляду даної справи.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 27.08.2020, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Разом з тим 27.08.2020 судове засідання у даній справі не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Тварковського А.А. на лікарняному, за закінченням якого справу призначено до судового розгляду по суті на 24.09.2020, про що повідомлено учасників справи ухвалою суду від 10.09.2020 в порядку визначеному ст.ст. 120,121 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 24.09.2020 розгляд справи по суті відкладено на 15.10.2020 внаслідок задоволення відповідного клопотання представника відповідача, та згодом оголошено перерву в межах розгляду справи по суті до 21.10.2020, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі. На визначену дату та час у судове засідання представники сторін не з`явилися. Останні про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у судовому засіданні 15.10.2020 під розписку, яка міститься у матеріалах справи.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на укладений 02.05.2019 з відповідачем Договір №3/19-ПР про надання послуг по переробці та зберіганню (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач (Замовник) доручає, а позивач (Виконавець) зобов`язується надати Замовнику послуги (роботи) по переробці сировини Замовника у готову продукцію (Товар) з використанням пакувальних матеріалів Замовника або Виконавця за домовленістю сторін, а також забезпечити зберігання виготовленого Товару. Замовник, в свою чергу, зобов`язується прийняти Товар і сплатити вартість зазначених послуг Виконавцю на умовах Договору.

Як стверджує позивач, відповідачем не виконано умови вказаного Договору в частині повної оплати за отримані послуги щодо переробки та зберігання у передбачений строк, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт" заборгованості в сумі 2048827,2 грн, з яких: 1788596,36 грн - основного боргу; 224346,01 грн - пені внаслідок прострочення оплати послуг за переробку та 35884,83 грн - пені внаслідок прострочення оплати послуг за зберігання.

Суть заперечень відповідача зводиться до того, що до матеріалів справи не додано документів, які підтверджують факт передачі сировини позивачу для обробки та зберігання, при цьому акти надання послуг відповідачем не підписувалися.

Так, за твердженням відповідача, Договір №3/19-ПР про надання послуг по переробці та зберіганню від 02.05.2019 є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, не передали сировину для обробки та зберігання.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач змінює позицію, висловлену у відзиві на позовну заяву, зокрема підтверджує факт укладення Договору №3/19-ПР про надання послуг по переробці та зберіганню від 02.05.2019, однак акцентує увагу, що до матеріалів справи не додано документів, що підтверджують факт передачі сировини позивачу для обробки та зберігання, а також повернення товару.

Окремо слід зазначити, що 15.10.2020 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме копії постанови про задоволення клопотання від 13.10.2020 слідчого СВ Київського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області та копії протоколу допиту від 08.10.2020 керівника відповідача ОСОБА_1 як свідка.

Однак надані документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами у праві, позаяк останні надано до матеріалів справи в незасвідчених світлокопіях.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

02.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фруктона - ВН" (позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт" (відповідач, Замовник) укладено Договір №3/19-ПР про надання послуг по переробці та зберіганню (Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати Замовнику, відповідно до умов даного Договору, послуги (роботи) по переробці сировини Замовника у готову продукцію (Товар) з використанням пакувальних матеріалів Замовника або Виконавця за домовленістю Сторін, а також зберігання виготовленого Товару, а Замовник зобов`язується прийняти Товар і сплатити вартість зазначених послуг Виконавцю на умовах цього Договору.

Згідно з п.2.2. Договору сторони домовились про наступний порядок розрахунків: оплата за надані послуги здійснюється Замовником на підставі актів про переробку сировини у товар та рахунків протягом 3(трьох) банківських днів з дати виставлення їх Виконавцем. Рахунки за надані послуги з переробки сировини Виконавець виставляє в останній день поточного місяця.

В разі тривалого зберігання оплата проводиться згідно виставленого Виконавцем рахунку не пізніше 5 числа кожного місяця (п.2.5. Договору).

Підпунктом 7.4.1. п. 7.4. Договору сторони дійшли згоди, що в разі несвоєчасного розрахунку за надані послуги Виконавцем, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочки.

01.08.2019 сторони уклали Додаткову угоду №1, відповідно до якої домовилися внести зміни в Додаток №1 від 30.05.2019 до Договору №3/19-ПР про надання послуг по переробці та зберіганню від 02.05.2019, а саме з 01.08.2019 встановили тариф зберігання Товару (вартість за добу зберігання) 1 кг - 0,018 грн з ПДВ.

Додатковою угодою № 2 від 27.12.2019 до Договору сторони продовжили строк його дії до 31.03.2020.

Факт укладення Договору №3/19-ПР про надання послуг по переробці та зберіганню від 02.05.2019 відповідачем визнається, про що зазначено у запереченні на відповідь на відзив.

На підтвердження факту наданих відповідачу послуг за Договором позивачем надано ряд виставлених Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт" рахунків, а також актів надання послуг.

Відповідно до виставлених рахунків сума до сплати за надані послуги за Договором складає 1788596,36 грн, а відповідно до обопільно підписаних сторонами актів надання послуг вартість таких послуг склала 1784551,15 грн. При цьому у матеріалах справи містяться копії актів надання послуг на загальну суму 4045,21 грн, які не підписано зі сторони відповідача.

На підтвердження реальності здійснених господарських операцій позивачем також надано копії зареєстрованих податкових накладних.

Позивач звертався до відповідача у претензійному порядку про сплату заборгованості, однак реагування Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт" на відповідну вимогу матеріали справи не містять.

Несплата відповідачем вартості наданих послуг слугувала підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Зі змісту укладеного між сторонами Договору слідує, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання договору про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Аналізуючи зміст п.2.2. укладеного між сторонами Договору, суд враховує наявність обов`язку Замовника сплатити вартість наданих послуг на підставі актів про переробку сировини у товар та рахунків протягом 3 банківських днів з дати виставлення їх виконавцем.

Встановити факт обізнаності відповідача про виставлення відповідних рахунків виконавцем з матеріалів справи не видається за можливе, позаяк такі рахунки є первинними документами, оформленими позивачем в односторонньому порядку. Будь -якого підтвердження отримання рахунків відповідачем матеріали справи не містять.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, сторонами обопільно підписано акти надання послуг за Договором за період червня - грудня 2019 року на загальну суму 1784551,15 грн. Відтак обов`язок сплати за такими актами є таким, що настав, при цьому вказані акти підписано без будь-яких застережень зі сторони відповідача та скріплено печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт". Водночас суд не враховує Акт надання послуг №31 від 31.01.2020 на суму 3754,72 грн та Акт надання послуг №74 від 29.02.2020 на суму 290,49 грн, оскільки такі акти не підписано відповідачем як Замовником.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 1784551,15 грн, відтак у стягненні 4045,21 грн заборгованості за послуги по переробці і зберіганню продукції слід відмовити.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт" 224346,01 грн - пені внаслідок прострочення оплати послуг за переробку та 35884,83 грн - пені внаслідок прострочення оплати послуг за зберігання, що становить загальну суму 260230,84 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами підпункту 7.4.1. п. 7.4. Договору у в разі несвоєчасного розрахунку за надані послуги Виконавцем, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за допомогою програми "ЛІГА.ЗАКОН", виключивши нарахування за Актами надання послуг №31 від 31.01.2020 та №74 від 29.02.2020, суд дійшов висновку про його обґрунтованість в сумі 259604,43 грн, відтак у стягнені 626,41 грн пені слід відмовити як заявленої безпідставно.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Щодо доводів відповідача про неналежне засвідчення копій доданих до позовної заяви документів, суд зазначає, що окрім засвідчення позивачем кожного аркушу копії, останнім подані з позовною заявою документи було прошито та пронумеровано, а також вчинено засвідчувальний напис на звороті останнього аркушу, в т.ч. із зазначенням дати такого засвідчення. Відтак суд вважає такі документи належними та допустимими доказами у справі.

Окремо слід зазначити, що відповідач неодноразово змінював свою правову позицію щодо позову, то заперечував факт укладення договору, то визнавав його укладеним; заперечував факт передачі сировини для переробки та зберігання, то за клопотанням представника відповідача у судовому засіданні 15.10.2020 оголошувалася перерва для надання можливості укладення мирової угоди. При цьому дії сторони, яка діє всупереч своїй попередній поведінці є підставою для відмови стороні у її доводах, що випливає з доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) (постанови ВС КГС від 17.11.2018 у справі №911/205/18 та від 09.04.2019 у справі №903/394/18).

Разом з тим факт існування заборгованості відповідача перед позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, з урахуванням мотивів відхилення Актів надання послуг, які не підписано відповідачем.

В силу приписів ст.129 ГПК України витрати на судовий збір підлягають віднесенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч.3 ст.4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Як слідує з матеріалів справи, 03.03.2020 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським бюро "Віталія Головенько" (Адвокатське бюро) укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до якого Адвокатському бюро доручено представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Вінницької області у справі про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт" за Договором №3/19 ПР від 02.05.2019.

В додатку №1 до Договору про надання правової допомоги б/н від 03.03.2020 сторони погодили вартість послуг згідно виставлених рахунків.

Надання Адвокатським бюро позивачу юридичних послуг на суму 20000 грн підтверджується рахунком на оплату від 25.03.2020 та відповідним Актом приймання виконаних робіт, що включає: консультацію клієнта, узгодження правової позиції; аналіз наданих документів; аналіз нормативно-правової бази; аналіз судової практики; підготовку позовної заяви.

Факт проведення позивачем розрахунку за надані послуги підтверджується платіжним дорученням №2330 від 04.04.2020 на суму 20000 грн.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат, на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, відтак у суду відсутні підстави втручатися у розмір визначеного сторонами гонорару, зміст наданих послуг та їх співмірність з предметом спору.

Згідно з п.3 ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача підлягає відшкодуванню 19954,4 грн, витрат на професійну правничу допомогу, при цьому витрати на адвоката в сумі 45,6 грн суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агроплодекспорт" (вул. Айвазовського, 28, кімн. 202, м. Вінниця, 21022; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктона - ВН" (вул. Айвазовського, 28, м. Вінниця, 21022; ) 1 784 551,15 грн - заборгованості за послуги по переробці і зберіганню продукції; 259 604,43 грн - пені; 30 662,34 грн - витрат по сплаті судового збору та 19 954,4 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. У стягненні 4045,21 грн заборгованості за послуги по переробці і зберіганню продукції та 626,41 грн пені відмовити, у звязку з чим витрати зі сплати судового збору в розмірі 70,07 грн та 45,6 грн витрат на професійну правничу допомогу залишити за позивачем.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 02 листопада 2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Айвазовського, 28, м. Вінниця, 21022;

3 - відповідачу - вул. Айвазовського, 28, кімн. 202, м. Вінниця, 21022.