28.10.2020Справа № 910/4987/20
За заявоюГромадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав"
провідшкодування витрат на професійну правничу допомогу
у справі№ 910/4987/20
За позовомГромадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Тесті Фуд"
третя особа,яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРЕССКОМ"
простягнення паушальної суми 208 650, 00 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/4987/20 за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесті Фуд" про стягнення паушальної суми в розмірі 50 мінімальних місячних заробітних плат, що на дату написання позовної заяви складає 208 650, 00 грн, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕССКОМ".
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 р. у справі № 910/4987/20 вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесті Фуд" на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" паушальну суму в розмірі 115 260, 00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 440, 75 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 у рішенні від 30.09.2020 було виправлено описки та технічні помилки.

05.10.2020 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000, 00 грн.

Відповідач, у свою чергу, 19.10.2020 звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та просив відмовити позивачу у відшкодуванні витрат в повному обсязі.

Клопотання відповідача мотивоване тим, зокрема, що позивач підтверджує понесені витрати на професійну правничу допомогу неналежними доказами, а розмір витрат є неспівмірним.

За приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Справу № 910/4987/20 було розглянуто за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження закрите 31.07.2020 та призначено розгляд справи по суті на 30.09.2020. У той же час, як вбачається з наявних у справі фактичних даних, позивач заявляв про понесені ним судові витрати ще 20.05.2020 та 16.06.2020, тобто до початку проведення судом дебатів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Матеріали справи свідчать, що у позовній заяві ГС "УЛАСП" також було наведено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази:

- копія договору № 01/2020 від 14.01.2020 про надання професійної правничої допомоги;

- копія додатку до договору № 01/2020 від 14.01.2020 про надання професійної правничої допомоги від 30.03.2020;

- копія Акту затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги в суді першої інстанції від 05.10.2020;

- копія платіжного доручення № 899 від 05.10.2020 на суму 30 000, 00 грн.

В Акті затвердження обсягу надання правничої допомоги в суді першої інстанції сторони погодили, що Адвокатським об`єднанням надана професійна правнича допомога по справі за позовом Клієнта до ТОВ "Тесті Фуд" (справа № 910/4987/20) на загальну суму 50 000, 00 грн без ПДВ, що на момент підписання цього акту частково оплачена клієнтом. Сума, що не була сплачена клієнтом, підлягає оплаті протягом 10 календарних днів з дати підписання цього Акту.

Судом досліджено надані заявником докази на підтвердження об`єму наданих послуг та встановлено, що надання позивачу правничої допомоги підтверджується доданими до заяви вищевказаними доказами.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2020, позовні вимоги Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" задоволено частково на суму 115 260, 00 грн, а тому й витрати на професійну правову допомогу мають бути відшкодовані позивачу пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відтак, на підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність прийняття додаткового рішення у справі шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесті Фуд" на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" суми сплачених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 620, 41 грн.

Посилання відповідача на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами не підтверджені жодними доказами, а по суті є загальними фразами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 126, 236, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесті Фуд" (49010, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Лабораторна, буд. 45; ідентифікаційний ) на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, буд. 5, група прим. 57, офіс 7; ідентифікаційний ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27 620, 41 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 28.10.2020 року.

Суддя Ю.О.Підченко