ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.10.2020 Справа № 920/989/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:
судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут»
до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України,
про стягнення 9218 грн 62 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Процесуальні дії, які вчинялись судом.
Позивач 23.09.2020 звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 7792 грн 31 коп. основного боргу, 180 грн 19 коп. 3% річних, 155 грн 84 коп. інфляційних збитків, 1090 грн 28 коп. пені за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами договору № 41FB407-309-19 на постачання природного газу від 04.02.2019 (надалі Договір).
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним відповідачу було поставлено газ по Договору, відповідачем газ було прийнято, однак за нього не сплачено в повному обсязі, що є порушенням умов Договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу, інфляційних втрат, 3% річних та пені.
Ухвалою суду від 24.09.2020 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами.
Відповідач 12.10.2020 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує. Відповідач зазначає, що розрахувався з позивачем за природний газ, а тому позовні вимоги є необгрунтованими.
Позивач 19.10.2020 надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що відповідач провів розрахунки за весь поставлений природний газ в 2019 році, за винятком 951,6 м.куб. газу отриманого у листопаді 2019 року згідно акта приймання-передачі природного газу від 30.11.2019 на суму 7792 грн 31 коп.
Відповідач 26.10.2020 надав до суду заперечення на відповідь на відзив. 29.10.2020 позивач надав до суду письмові пояснення по справі.
Справа розглянута 29.10.2020, оскільки з 09.10.2020 по 28.10.2020 включно суддя Резніченко О.Ю. знаходилась на лікарняному, що позбавило суддю можливості дослідити матеріали справи та ухвалити відповідне рішення. Тому рішення ухвалено, а текст судового рішення підготовлено та підписано негайно після виходу суддею з лікарняного.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Між сторонами 04.02.2019 був укладений договір № 41FB407-309-19 на постачання природного газу. Вищезазначений факт підтверджується копією Договору (а.с.13-16).
Сторонами суду не надано доказів, що Договір визнавався недійсним у судовому порядку, а тому Договір підлягав обов`язковому виконанню сторонами.
Відповідно до п. 1.1 Договору передбачено, що позивач зобов`язується передати у власність відповідачу у 2019 році природний газ, а відповідач зобов`язується приймати та оплачувати вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.
Фактичний обсяг поставленого газу, ціна постачання природного газу встановлена п.п. 1.2, 2.9, 3.1-3.3 Договору та додатковими угодами до Договору. Вищезазначене підтверджується копіями вказаних додаткових угод (а.с.17-23).
Згідно з п. 4.2.1 Договору оплата вартості послуг з постачання здійснюється відповідачем не пізніше 10 числа розрахункового місяця на підставі рахунку, що надається позивачем відповідачу не пізніше 5 числа розрахункового місяця.
Позивач поставив відповідачу природний газ в період лютий 2019 грудень 2019 року, що підтверджується копіями рахунків на оплату та підписаними представниками сторін актами приймання-передачі природного газу (а.с.24-39).
Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Факт укладення Договору, факт поставок сторонами у заявах по суті визнається, а тому є таким, що встановлений судом.
Як стверджує позивач, відповідач розрахунки за надані йому послуги, у вказаний період, здійснював не своєчасно та не в повному обсязі, зокрема, прийнявши у позивача природний газ, згідно акту приймання-передачі природного газу № СМ389008143 на суму 7792 грн 31 коп., що підтверджується підписом уповноваженого представника споживача у вказаному акті, не провів оплату згідно рахунку-фактури № 69008686, чим допустив порушення умов Договору та накопичив заборгованість перед позивачем у розмірі 7792 грн 31 коп. (а.с.38-39).
Позивач звернувся до відповідача з претензією від 20.08.2020. Відповідач на претензію відповів листом про невідповідність претензії від 08.09.2020, в якому зазначив, що фінансові зобов`язання по Договору відповідачем перед позивачем було виконано в повному обсязі (а.с.41-42). Позивач з зазначеним твердженням не погодився, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Позивачем у позовній заяві зазначено розрахунок позовних вимог (а.с.3,5,6).
Суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідач підписавши вищевказаний акт, повернув позивачу один примірник оригіналу акта, скріпив печаткою, отримав рахунок-фактуру на оплату, провів оплату 20.12.2019, проте в полі «призначення платежу» вказав, що вказані кошти перераховані по договору від 04.12.2019 № 41FB407-479-19.
У зв`язку з існуванням невизначеності в питанні цільового призначення отриманих від споживача коштів у розмірі 7792 грн 31 коп., позивач звернувся до відповідача із листом від 23.06.2020 (лист додано до відповіді на відзив), у якому позивач просив повідомити, за яким саме договором були перераховані зазначені кошти.
01.07.2020 на адресу позивача надійшла відповідь відповідача на запит (лист додано до відповіді на відзив), у якому повідомлялось, що кошти на спірну суму, згідно платіжного доручення № 2061 перераховано за договором № 41FB407-479-19.
На думку суду, відповідач, визначившись із цільовим призначенням коштів, перерахованих згідно платіжного доручення № 2061, підтвердив, що дані кошти сплачені по договору № 41FB407-479-19.
Отже, за газ отриманий згідно акту приймання-передачі природного газу № СМ389008143 від 30.11.2019 відповідач не розрахувався.
Відповідач стверджує, що вказаний акт за договором від 04.02.2019 № 41FB407-309-19 було підписано представником відповідача але не реалізовано у зв`язку із тим, що він був за межами розміру суми Договору і був скорегований під договір від 04.12.2019 № 41FB407-479-19, пере підписаний сторонами та оплачений відповідачем.
Суд погоджується з твердженнями позивача, що доводи відповідача щодо виконання умов Договору обмежується сплатою обумовленої у Договорі суми також не заслуговують на увагу, адже умовами Договору погоджені планові обсяги постачання, ціна газу, яка може змінюватись протягом дії Договору. Погодили сторони і порядок здійснення розрахунків за поставлений відповідачу газ та право відповідача самостійно припинити (обмежити) споживання природного газу (п.5.3.2).
Відповідач мав можливість вирахувати, які обсяги природного газу за встановленою ціною він може придбати, виходячи із загальної суми договору та замовлених обсягів і досягнувши певного ліміту споживач сам приймає рішення щодо використання природного газу, або продовжити споживання, підтвердивши, в установленому порядку, обсяги природного газу протягом розрахункового періоду, як це передбачено п. 4.2.2 Договору і відповідно сплатити вартість спожитого газу, в порядку передбаченому п. 2.9 Договору, або самостійно обмежити (припинити) газопостачання, з огляду на обмеженість бюджетного фінансування.
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому, факт заборгованості відповідача перед позивачем за листопад 2019 року по Договору на суму 7792 грн 31 коп. встановлений судом.
Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.
Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача та враховуючи доведеність факту заборгованості відповідача перед позивачем по Договору на суму 7792 грн 31 коп., заявлена позовна вимога позивача про стягнення з відповідача зазначеної суми є правомірною, обгрунтованою та підлягає задоволенню.
Також, положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 180 грн 19 коп. та 155 грн 84 коп. інфляційних збитків (загальний період з 11.12.2019 по 18.09.2020) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, згідно з ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Право на стягнення позивачем з відповідача пені передбачено пунктом 6.2.1 Договору.
Оскільки факт порушення грошового зобов`язання відповідачем встановлений судом, то вимога позивача про стягнення з відповідача 1090 грн 28 коп. пені (період з 11.12.2019 по 18.09.2020) є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонам.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 9218 грн 62 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (вул. Береста, 21, м. Суми, 40000, ) 7792 грн 31 коп. основного боргу, 180 грн 19 коп. 3% річних, 155 грн 84 коп. інфляційних збитків, 1090 грн 28 коп. пені, 2102 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

У зв`язку із перебуванням судді Резніченко О.Ю. на лікарняному з 09.10.2020 по 28.10.2020 повне судове рішення складено 03.11.2020.

Суддя О.Ю. Резніченко