ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. Справа№ 910/11242/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 05.10.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Чернівецької міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.12.2019 (повний текст складено 26.12.2019)

у справі № 910/11242/19 (суддя О.В. Гулевець)

за позовом Чернівецької міської ради

до 1) Чернівецької обласної ради

2) Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Максимчук Анжели Вікторівни

3) Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Тодосюк Анастасії Григорівни

4) Державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Ткач Олександра Васильовича

5) Державного реєстратора прав реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Пожога Крістіни Георгіївни

6) Державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Якименко Тетяни Віталіївни

7) Державного реєстратора відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Товарницької Аліси Аурелівни

8) Державного реєстратора відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мар`ян Тетяни Ярославівни

9) Державного реєстратора відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Гайдей Тетяни Анатолівни

третя особа 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради

третя особа 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Обласне комунальне підприємство "Центр комунального майна"

про визнання незаконним та скасування рішень обласної ради та державних реєстраторів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Чернівецької обласної ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Максимчук Анжели Вікторівни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Тодосюк Анастасії Григорівни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Ткача Олександра Васильовича, Державного реєстратора прав реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Пожоги Крістіни Георгіївни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Якименко Тетяни Віталіївни, Державного реєстратора відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Товарницької Аліси Аурелівни, Державного реєстратора відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мар`ян Тетяни Ярославівни, Державного реєстратора відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Гайдей Тетяни Анатолівни про:

- визнання незаконним рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Максимчук Анжели Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11246533 від 27.02.2014;

- визнання незаконним рішення Чернівецької обласної ради "Про надання дозволу обласному комунальному підприємству "Центр комунального майна" на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки" від 18.12.2014 №172-30/14;

- визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Тодосюк Анастасії Григорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 21876515 від 08.06.2015 та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №9942378 від 03.06.2015;

- визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Ткача Олександра Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28294396 від 17.02.2016;

- визнання незаконними дії державного реєстратора реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Пожоги Крістіни Георгіївни та скасувати запис про право власності № 13501215 від 04.11.2015 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Якименко Тетяни Віталіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27848864 від 18.01.2016;

- визнання незаконними дії державного реєстратора реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Пожоги Крістіни Георгіївни та скасувати запис про право власності № 13500780 від 03.11.2015 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- визнання незаконним та скасувати пункти 4.7. та 4.8. рішення Чернівецької обласної ради "Про передачу права постійного користування земельними ділянками які є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області" від 21.09.2016 №187-7/16;

- визнання незаконними та скасувати рішення державного реєстратора відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Товарницької Аліси Аурелівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33545303 від 24.01.2017 та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 18687209 від 18.01.2017;

- визнання незаконними та скасувати рішення державного реєстратора відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мар`ян Тетяни Ярославівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33546401 від 24.01.2017 та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №18688181 від 18.01.2017;

- визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Гайдей Тетяни Анатолівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33545918 від 24.01.2017 та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №18687579 від 18.01.2017.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказані рішення є незаконними, що в свою чергу потягнуло за собою позбавлення територіальної громади міста Чернівців в особі Чернівецької міської ради права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою м. Чернівці, провулок Текстильників, 1 загальною площею 1, 5540 га., у зв`язку з протиправним набуттям права протиправного набуття права власності на землю Чернівецькою обласною радою та протиправним набуттям права постійного користування землею Обласним комунальним підприємством "Центр комунального майна".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/11242/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено порушення державними реєстраторами вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час прийняття ними оскаржуваних рішень. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідача-1 суд виходив з встановлених обставин стосовно того, що власником земельної ділянки загальною площею 1,554 га за адресою: провулок Текстильників, 1 м. Чернівці є територіальна громада сіл, селищ, міст Чернівецької області в особі Чернівецької обласної ради (відповідача-1) та з огляду на відсутність підстав для скасування записів про проведену державну реєстрацію прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги оскаржуване рішення прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про існування територіальної громади Чернівецької області, що призвело до неправильного застосування норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». Крім того, даний Закон не відносить обласні ради до суб`єктів права на землю.

Апелянт також доводить, що Чернівецькою міською радою позовна давність для звернення з даним позовом до суду не пропущена, оскільки про оскаржувані рішення відповідачів позивачу стало відомо тільки у 2018 році за наслідками розгляду колективного звернення мешканців міста від 02.05.2018.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційні скарги та заперечень проти пояснень відповідачів

Заперечуючи проти апеляційної скарги, Чернівецькою обласною радою подано відзив, у якому відповідач-1 просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін. Так, відповідач-1 стверджує, що в результаті набуття Чернівецькою обласною радою права власності на об`єкти, розташовані на земельній ділянці, зазначеній у рішенні Чернівецької обласної ради, до останньої перейшло право власності на відповідну земельну ділянку, що є підставою для його реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 9 додатку 2 до рішення Чернівецької міської ради від 02.04.2009 №887 "Про надання юридичним особам в постійне користування земельних ділянок та внесення змін в раніше прийняті рішення", Чернівецькій обласній раді надано в постійне користування земельну ділянку на провулку Текстильників, 1 у місті Чернівці, загальною площею 1,5540 га. для обслуговування будівель.

20 липня 2010 року на підставі рішення Чернівецької міської ради №887 від 02.04.2009 Чернівецькій обласній раді видано Державний акт серія ЯЯ №350826 на право постійного користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: провулок Текстильників, м. Чернівці, загальною площею 1,5540 га.

24.02.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Максимчук Анжелою Вікторівною (відповідач-2) на підставі рішення №11246533 від 27.02.2014 вчинено запис про право власності №4811194 від 24.02.2014, згідно якого право власності на земельну ділянку загальною площею 1,554 га за адресою: провулок Текстильників, 1 м. Чернівці зареєстровано за територіальною громадою сіл, селищ, мст Чернівецької області в особі Чернівецької обласної ради.

18.12.2014 Чернівецька обласна рада прийняла рішення №172-30/14 "Про надання дозволу Обласному комунальному підприємству "Центр комунального майна" на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки", згідно з пунктом 1 якого, Чернівецькою обласною радою вирішено надати згоду Обласному комунальному підприємству "Центр комунального майна" на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки площею 1,554 га кадастровий номер :36:001:0150, що розташована за адресою: м. Чернівці, провулок Текстильників, 1, для обслуговування будівель з подальшою реєстрацією права постійного користування на земельні ділянки орієнтовною площею 0,854 га для обслуговування будівель та 0,7 га для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.03).

03.06.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Тодосюк Анастасією Григорівною (відповідачем-3) прийнято рішення №21876515 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :36:001:012 за Чернівецькою обласною радою.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі виготовленої технічної документації, сформовано дві земельні ділянки за адресою: провулок Текстильників, 1, м. Чернівці з кадастровими номерами №:36:001:1079 загальною площею 0,9684 га та №:36:001:1080 загальною площею 0,5856 га.

04.11.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Пожогою Крістіною Георгіївною (відповідачем-5) в державному реєстрі прав на нерухоме майно вчинено запис про право власності за №13501215 від 04.11.2015.

17.02.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Ткачем Олександром Васильовичем (відповідач-4) прийнято рішення №28294396 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером №:36:001:1079 за Чернівецькою обласною радою.

18.01.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Якименко Тетяною Віталіївною (відповідач-6) прийнято рішення №27848864 про реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером №:36:001:1080 за Чернівецькою обласною радою. Запис про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно вчинено за №1350780.

21.09.2016 року на 7-й сесії Чернівецької обласної ради VII скликання прийнято рішення №187-7/16 відповідно до пунктів 4.7, 4.8, 4.9 якого, земельні ділянки, які розташовані за адресою: м. Чернівці, провулок Текстильників, 1, кадастрові номера №:36:001:1079, №:36:001:0112, №:36:001:1080 надані в постійне користування Обласному комунальному підприємству "Центр комунального майна".

На підставі зазначеного рішення Чернівецької обласної ради, державним реєстратором відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Товарницькою Алісою Аурелівною (відповідач-7) прийнято рішення №33545303 від 24.01.2017 про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер №:36:001:1080 за третьою особою-1 (Відділом з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради).

24.01.2017 державним реєстратором відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мар`ян Тетяною Ярославівною (відповідач-8) прийнято рішення №33546401 від 24.01.2017 про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер №:36:001:1079 за третьою особою-1.

24.01.2017 державним реєстратором відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Гайдей Тетяною Анатолівною (відповідач-9) прийнято рішення №33545918 від 24.01.2017 про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер №:36:001:0112 за третьою особою-1.

Звертаючись з позовом до суду, Чернівецька міська рада зазначає, що внаслідок прийняття відповідачем-2 рішення №11246533 від 27.02.2014 та реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем-1, позивача було протиправно позбавлено права власності на земельну ділянку загальною площею 1,5540 га., яка розташована за адресою: м. Чернівці, провул. Текстильників, 1, оскільки вказана земельна ділянка розташована у межах населеного пункту м. Чернівці, та в силу п.б п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності" є власністю територіальної громади міста Чернівців в особі Чернівецької міської ради.

За вказаних обставин, рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Максимчук Анжели Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11246533 від 27.02.2014 підлягає визнанню незаконним у судовому порядку.

Посилаючись на незаконну реєстрацію за Чернівецькою обласною радою права власності на земельну ділянку, площею 1,5540 га, яка розташована за адресою: м. Чернівці, провул. Текстильників, 1, позивачем заявлено вимоги про визнання незаконним рішення Чернівецької обласної ради №172-30/14 від 18.12.2014, визнання незаконним та скасування пунктів 4.7. та 4.8. рішення Чернівецької обласної ради " №187-7/16 від 21.09.2016, визнання незаконними та скасування рішень відповідачів 2-9, та скасування записів у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 318 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 327 Цивільного кодексу України встановлено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Згідно з частиною 2 статті 327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

У відповідності до п.10 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", із набранням чинності цим Законом, майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст.

Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким, відповідно до Конституції України, здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до статті 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За приписами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади села, селища, міста, від імені та в інтересах яких діють сільські, селищні, міські ради. Водночас, відповідно до Закону органами, уповноваженими управляти об`єктами комунальної власності, є як органи місцевого самоврядування, створені сільськими, селищними, міськими територіальними громадами, так і районні та обласні ради. Районні та обласні ради - це органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами

Відповідно до ч. 4 і ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Суд зазначає, що з предмета та підстав позову, викладених у позовній заяві, вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом на захист порушеного (на його думку) права власності на земельну ділянку загальною площею 1,5540 га., яка розташована за адресою: м. Чернівці, провул. Текстильників, 1, до відповідача-1 як особи, за якою зареєстровано право власності на відповідну земельну ділянку, тобто, спір, який виник із майнових відносин приватноправового характеру, та існування якого не залежить від додержання вимог законодавства при здійсненні запису про реєстрацію права суб`єктом державної реєстрації прав. Дане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі №911/488/18 (провадження №12-207гс18).

Згідно з частиною 1 статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

При цьому, положеннями статті12 Земельного кодексу України (у чинній станом на момент надання відповідачу-1 у постійне користування спірної земельної ділянки) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 92 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент передачі надання відповідачу-1 у постійне користування спірної земельної ділянки) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою (частина 1 статті 126 Земельного кодексу України).

Як підтверджено матеріалами справи, рішенням Чернівецької міської ради від 02.04.2009 №887 "Про надання юридичним особам в постійне користування земельних ділянок та внесення змін в раніше прийняті рішення" надано Чернівецькій обласній раді в постійне користування земельну ділянку на провулку Текстильників, 1 у місті Чернівці, загальною площею 1,5540 га. для обслуговування будівель (п. 9 додатку 2).

На підставі зазначеного рішення, видано Державний акт серія ЯЯ №350826 на право постійного користування земельною ділянкою від 20.07.2010, згідно якого відповідач-1 є постійним користувачем земельної ділянки, яка розташована за адресою: провулок Текстильників, м. Чернівці, загальною площею 1,5540 га.

На момент передачі відповідачу у постійне користування земельної ділянки, реєстраційна дія щодо якої оскаржуються позивачем в межах даної справи, землі державної та комунальної власності на законодавчому рівні не були остаточно розмежовані.

24.02.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Максимчук Анжелою Вікторівною (відповідач-2) на підставі рішення №11246533 від 27.02.2014 вчинено запис про право власності №4811194 від 24.02.2014, згідно якого право власності на земельну ділянку загальною площею 1,554 га за адресою: провулок Текстильників, 1 м. Чернівці зареєстровано за відповідачем-1. Підставою виникнення права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно визначено державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", серія та номер: №5245-VI, виданий 06.09.2012.

Статтею 8 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин на території області належить розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад.

Положеннями статті 80 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності та земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

У відповідності до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності", який набрав чинності із 01.01.2013, з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

З дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими (п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності").

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 1 статті 181 Цивільного кодексу України передбачено, що земельні ділянки належать до нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною 2 статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції чинній станом на момент здійснення спірної реєстрації №11246533 від 27.02.2014) передбачено, що державний реєстратор 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Стаття 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у наведеній вище редакції) визначає, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно із долученого відповідачем-1 до матеріалів справи Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.10.2009, виданого на підставі рішення Чернівецької обласної ради №259-15/07 від 11.10.2009, №254 - 32/09 від 07.10.2009, нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: провулок Текстильників, 1, м. Чернівці являються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області в особі обласної ради.

Сторонами не заперечується, що зазначене майно знаходиться на земельній ділянці, реєстраційні дії щодо якої оскаржуються позивачем в межах даної справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що право власності Чернівецької обласної ради на земельну ділянку, рішення державного реєстратора щодо якої оскаржуються позивачем в межах даної справи, виникло у відповідача-1 з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", тобто з 01.01.2013, оскільки на земельній ділянці загальною площею 1,554 га за адресою: провулок Текстильників, 1 м. Чернівці, розташовані об`єкти нерухомого майна комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області в особі Чернівецької обласної ради, які належать останній згідно із Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.10.2009.

Рішення про передачу у постійне користування відповідачу-1 земельної ділянки за адресою: провулок Текстильників, 1 м. Чернівці, рішення державного реєстратора щодо якої оскаржуються в межах даної справи, прийнято позивачем до остаточного розмежування земель державної та комунальної власності, які відбулись з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", відповідно до якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади, який і зазначено, як підставу набуття відповідачем-1 права власності на відповідну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказане спростовує твердження позивача про протиправність рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Максимчук Анжели Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11246533 від 27.02.2014.

При цьому позивання позивача на постанову Вищого господарського суду України від 15.08.2017 у справі №910/19213/16 не приймається до уваги, оскільки предметом спору та встановлені судами обставини справи є іншими, ніж у даній справі.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за статтею 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного, не визнаного або оспорюваного права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З урахуванням положень Закону України Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", а також того, що на земельній ділянці, реєстраційні дії щодо якої оскаржуються знаходиться нерухоме майно власником якого є територіальні громади сіл, селищ, міст Чернівецької області в особі відповідача-1, оспорюване рішення державного реєстратора про реєстрацію за територіальною громадою сіл, селищ, міст Чернівецької області в особі Чернівецької обласної ради прав власності на земельну ділянку загальною площею 1,554 га за адресою: провулок Текстильників, 1 м. Чернівці, прав територіальної громади міста Чернівці в особі позивача не порушує.

Приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 цього Кодексу належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Стаття 79 Господарського процесуального кодексу України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених вище обставин, оскільки позивачем не підтверджено порушення відповідачем-2 вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11246533 від 27.02.2014, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги позивача про визнання незаконним рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Максимчук Анжели Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11246533 від 27.02.2014.

Позивачем також не доведено, а судами не встановлено порушень державними реєстраторами вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 21876515 від 08.06.2015, №28294396 від 17.02.2016, №27848864 від 18.01.2016, № 33545303 від 24.01.2017, №33546401 від 24.01.2017 та наявності підстав для скасування записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №9942378 від 03.06.2015, № 13501215 від 04.11.2015, №13500780 від 03.11.2015, № 18687209 від 18.01.2017, №18688181 від 18.01.2017, №18687579 від 18.01.2017, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині також не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про скасування рішень про державну реєстрацію слід зазначити, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц та постанові Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі №915/127/18.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частинами 1, 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання незаконним рішення Чернівецької обласної ради "Про надання дозволу обласному комунальному підприємству "Центр комунального майна" на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки" від 18.12.2014 №172-30/14 та - визнання незаконним та скасування пунктів 4.7. та 4.8. рішення Чернівецької обласної ради "Про передачу права постійного користування земельними ділянками які є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області" від 21.09.2016 №187-7/16, недійсним, повинно бути доведено невідповідність таких актів нормам чинного на момент їх видання законодавства та порушення внаслідок їх прийняття прав заявника.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 86 Земельного кодексу України суб`єктами права спільної власності на земельні ділянки територіальних громад можуть бути районні та обласні ради.

Згідно з частиною 2 статті 122 Земельного кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини, оскільки власником земельної ділянки загальною площею 1,554 га за адресою: провулок Текстильників, 1 м. Чернівці є територіальна громада сіл, селищ, міст Чернівецької області в особі Чернівецької обласної ради (відповідача-1), враховуючи встановлену судом відсутність підстав для скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивача в частині визнання незаконним рішення Чернівецької обласної ради "Про надання дозволу обласному комунальному підприємству "Центр комунального майна" на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки" від 18.12.2014 №172-30/14 та визнання незаконним та скасування пунктів 4.7. та 4.8. рішення Чернівецької обласної ради "Про передачу права постійного користування земельними ділянками які є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області" від 21.09.2016 №187-7/16.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Стосовно позовної даності, про застосування якої заявлено відповідачем-1, колегія суддів зазначає таке.

Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 Цивільного кодексу України ).

Колегія суддів зазначає, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (вказана позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що заява Чернівецької обласної ради про застосування позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки судами встановлено відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача та підстав для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем позовної давності при зверненні з даним позовом до суду колегія суддів вважає необґрунтованими, однак такими, що не впливають на прийняття місцевим господарським судом вірного рішення по суті позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянтом належними та допустимими доказами не доведено суду правових підстав для поновлення пропущеного строку позовної давності, а, отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/11242/19 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернівецької міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/11242/19 залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/11242/19 залишити без задоволення.

Матеріали справи № 910/11242/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 04.11.2020.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська