РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020 м. КиївСправа № 910/11360/20

За позовом: приватного підприємства "УКРАЇНСЬКА ВИНОРОБНА КОМПАНІЯ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО";

про: стягнення 477.797,89 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне підприємство "УКРАЇНСЬКА ВИНОРОБНА КОМПАНІЯ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (далі - відповідач) про стягнення 477.797,89 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 04.06.2019 № 040619-02/1г, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 477.797,89 грн., з яких: 397.289,65 грн. - основна заборгованість, 58.128,12 грн. - пеня, 10.933,02 грн. - 3 % річних та 11.447,10 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11360/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалися судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки від 04.06.2019 № 040619-02/1г (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується передавати товар у власність відповідача у відповідності до замовлень відповідача, а останній зобов`язується приймати та проводити оплату за товар на умовах даного договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 5.4 Договору, зокрема, визначено, що оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений в п. 5.5 Договору (1.000,00 грн.) здійснюється кожні чотирнадцять днів після його реалізації.

Положеннями п. 8.2.1 Договору передбачено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених п. 5.4 Договору, відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 634.972,86 грн. Наведена фактична обставина підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвічених копій, а саме:

- від 09.07.2019 № 29297 на суму 262.813,32 грн.;

- від 09.07.2019 № 29298 на суму 184.339,62 грн.;

- від 23.07.2019 № 34431 на суму 22.912,92 грн.;

- від 30.07.2019 № 37617 на суму 3.715,56 грн.;

- від 07.08.2019 № 40108 на суму 28.538,28 грн.;

- від 14.08.2019 № 42777 на суму 36.663,84 грн.;

- від 03.09.2019 № 51693 на суму 34.738,56 грн.;

- від 04.12.2019 № 67543 на суму 10.255,68 грн.;

- від 06.12.2019 № 67777 на суму 13.397,40 грн.;

- від 20.12.2019 № 68822 на суму 13.145,04 грн.;

- від 09.01.2020 № 324 на суму 11.784,24 грн.;

- від 22.01.2020 № 922 на суму 7.432,56 грн.;

- від 11.02.2020 № 1834 на суму 5.235,84 грн.

Проте, відповідачем не здійснено в повному обсязі оплату отриманого товару, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 397.289,65 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в розмірі 58.128,12 грн., а також про стягнення 3 % річних в сумі 10.933,02 грн. та інфляційних втрат в сумі 11.447,10 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 397.289,65 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 397.289,65 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а також виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня нараховується за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, визнав його арифметично невірним виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені підлягає задоволенню в сумі 57.458,65 грн., за розрахунком позивача враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме, за накладними:

- від 09.07.2019 № 29297 (з 23.07.2019 по 20.01.2020) в сумі 3.937,48 грн.;

- від 09.07.2019 № 29298 (з 23.07.2019 по 20.01.2020) в сумі 28.883,29 грн.;

- від 23.07.2019 № 34431 (з 06.08.2019 по 03.02.2020) в сумі 3.516,05 грн.;

- від 30.07.2019 № 37617 (з 13.08.2019 по 10.02.2020) в сумі 561,67 грн.;

- від 07.08.2019 № 40108 (з 21.08.2019 по 18.02.2020) в сумі 4.238,47 грн.;

- від 14.08.2019 № 42777 (з 28.08.2019 по 25.02.2020) в сумі 5.360,98 грн.;

- від 03.09.2019 № 51693 (з 17.09.2019 по 16.03.2020) в сумі 4.851,54 грн.;

- від 04.12.2019 № 67543 (з 18.12.2019 по 16.06.2020) в сумі 1.064,66 грн.;

- від 06.12.2019 № 67777 (з 20.12.2019 по 18.06.2020) в сумі 1.379,71 грн.;

- від 20.12.2019 № 68822 (з 03.01.2020 по 02.07.2020) в сумі 1.277,40 грн.;

- від 09.01.2020 № 324 (з 23.01.2020 по 22.07.2020) в сумі 1.048,75 грн.;

- від 22.01.2020 № 922 в сумі 970,41 грн. (розрахунок є вірним);

- від 11.02.2020 № 1834 в сумі 368,24 грн. (розрахунок є вірним).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 10.933,02 грн. та інфляційних втрат в сумі 11.447,10 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Витрати на правову допомогу в сумі 7.500,00 грн. покладенню на відповідача не підлягають, оскільки до суду не подано доказів їх понесення позивачем.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (01042, м.Київ, Печерський район, ПРОВУЛОК НОВОПЕЧЕРСЬКИЙ, будинок 19/3, корпус 2, КАБІНЕТ 33, ідентифікаційний код: 32650231) на користь приватного підприємства "УКРАЇНСЬКА ВИНОРОБНА КОМПАНІЯ" (61037, Харківська обл., місто Харків, Слобідський район, ВУЛИЦЯ ПЛЕХАНІВСЬКА, будинок 126/1, ідентифікаційний код: 42502376) основну заборгованість в сумі 397.289 (триста дев`яносто сім тисяч двісті вісімдесят дев`ять) грн. 65 коп., пеню в сумі 57.458 (п`ятдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн. 65 коп., 3 % річних в сумі 10.933 (десять тисяч дев`ятсот тридцять три) грн. 02 коп., інфляційні втрати в сумі 11.447 (одинадцять тисяч чотириста сорок сім) грн. 10 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 7.156 (сім тисяч сто п`ятдесят шість) грн. 93 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац