РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.10.2020Справа № 903/238/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області, Волинська обл., Горохівський район, с. Пустомити

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий консорціум сонця», м. Київ

про стягнення 217 716,62 грн,

Представники сторін:

прокурор: Вівдиченко О.І.;

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Волинської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області (далі - позивач) звернувся до господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий консорціум сонця» (далі - ТзОВ «Світовий консорціум сонця»/відповідач) про стягнення 217 716,62 грн, в тому числі: 42 193,14 грн - основного боргу, 168 772,58 грн - штрафу та 6 750,90 грн - пені, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором оренди землі №1 від 23.04.2019.

Господарський суд Волинської області ухвалою від 09.04.2020 позов Заступника прокурора Волинської області передав за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

03.06.2020 матеріали позовної заяви надійшли до Господарського суду міста Києва.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.06.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 09.07.2020.

09.07.2020 суд відклав підготовче засідання на 17.08.2020.

06.08.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання, призначеного на 09.07.2020, у режимі відеоконференції. Ураховуючи, що клопотання про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції надійшло до суду після 09.07.2020, суд залишив таке клопотання без розгляду.

17.08.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

17.08.2020 суд відклав підготовче засідання на 21.09.2020.

15.09.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання, в якому Пустомитівська сільська рада Горохівського району Волинської області зазначає, що явку представника у судове засідання 21.09.2020 забезпечити не може, при цьому позовні вимоги Заступника прокурора Волинської області підтримує в повному обсязі.

21.09.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.10.2020.

02.10.2020 через відділ діловодства суду від Волинської обласної прокуратури надійшло клопотання в порядку ст. 46 ГПК України, в якому прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3 265,75 грн.

26.10.2020 у судове засідання з`явився прокурор, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача у судове засідання втретє не з`явився, про причини неявки суд також не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Ураховуючи, що провадження у справі відкрито 09.06.2020, суд неодноразово повідомляв відповідача про дату, час та місце розгляду справи, однак останнім відзиву на позовну заяву не подано, представників в судове засідання не направлено, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.04.2019 між Пустомитівською сільською радою Горохівського району Волинської області (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світовий консорціум сонця» (далі - орендар) укладено договір оренди землі №1, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області №27/3 від 18.04.2019 передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер :00:001:0381) для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій.

В пункті 2.3. договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 5 625 752,77 грн.

Договір укладено на 49 років (пункт 3.1. договору).

У відповідності до п. 4.1. договору річна орендна плата за цим договором встановлюється у розмірі 3-х відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення цього договору становить - 168 772,58 грн.

Згідно п. 4.2. договору орендна плата вноситься орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30-ти календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на рахунок орендодавця.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що у разі порушення строків внесення орендної плати, встановлених цим договором, більше ніж на 15 банківських днів: у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором; стягується пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином умови договору щодо своєчасного здійснення орендних платежів не виконував, внаслідок чого у ТзОВ «Світовий консорціум сонця» утворилась заборгованість в розмірі 42 193,14 грн, що підтверджується листом Головного управління Державної податкової служби у Волинській області №1819/10/03-20-56-10 від 23.01.2020, а також листом Пустомитівської сільської ради №21 від 24.02.2020.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати орендних платежів, прокурор просить суд стягнути на користь позивача суму боргу в розмірі 42 193,14 грн, передбачений п. 4.5. договору штраф в сумі 168 772,58 грн за прострочення оплати за жовтень 2019 року, а також пеню в розмірі 6 750,90 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

В статті 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з положеннями п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, в тому числі вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України (частина друга статті 93 ЗК України).

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

За приписами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Так, у відповідності до п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно п. 287.3. ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Судом встановлено, що 23.04.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі №1, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер :00:001:0381) для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій.

Так, у п. 4.2. договору сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30-ти календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на рахунок орендодавця.

Разом з тим, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення орендних платежів належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка згідно розрахунку Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області станом на січень 2020 року складає 42 193,14 грн, на підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлені вище обставини та наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий консорціум сонця» про стягнення боргу з оплати орендних платежів в розмірі 42 193,14 грн, що має наслідком їх задоволення.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору оренди землі №1 від 23.04.2019, позивач нараховує на суму боргу пеню в розмірі 6 750,90 грн, а також просить суд стягнути передбачений п. 6.5. договору штраф в сумі 100% річної орендної плати, яка становить 168 772,58 грн.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Судом встановлено, що в пункті 4.5. договору сторони погодили, у разі порушення строків внесення орендної плати, встановлених цим договором, більше ніж на 15 банківських днів: у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором; стягується пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Отже, враховуючи прострочення відповідачем орендної плати за жовтень 2019 року більш ніж на 15 банківських днів (що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податку щодо орендної плати, наданого Головним управлінням ДПС у Волинській області), суд вважає правомірним нарахування штрафу у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, що складає 168 772,58 грн (п. 4.1. договору).

Разом з тим, суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, передбаченої п. 4.5. договору, та встановив, що її розмір обчислено позивачем арифметично вірно, відповідно заявлена сума підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий консорціум сонця» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 7/11; ідентифікаційний код 42908789) на користь Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області (45720, село Пустомити Горохівського району Волинської області, вулиця Цегельна, будинок 2; ідентифікаційний код 04335111) заборгованість в розмірі 42 193 (сорок дві тисячі сто дев`яносто три) грн 14 коп., штраф у сумі 168 772 (сто шістдесят вісім тисяч сімсот сімдесят дві) грн 58 коп. та пеню в розмірі 6 750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн 90 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий консорціум сонця» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 7/11; ідентифікаційний код 42908789) на користь Волинської обласної прокуратури (43000, місто Луцьк, Волинська область, вулиця Винниченка, будинок 15; ідентифікаційний код 02909915) судовий збір в розмірі 3 265 (три тисячі двісті шістдесят п`ять) грн 75 коп., зарахувавши на р/р UA2004945 в Державній казначейській службі України, МФО 820172).

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 02.11.2020.

Суддя В.В. Бондарчук