ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Черкаси справа № 925/1099/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О. І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу

за позовом Концерну «Військторгсервіс»

до фізичної особи-підприємця Лементовської Людмили Петрівни

про стягнення 5304,44 грн,

Концерн «Військторгсервіс» звернулося у Господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Лементовської Людмили Петрівни про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.01.2017 №1703 та договором про відшкодування витрат орендодавця (балансоутримувача) на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.05.2017 №01/05 у розмірі 5304,44 грн, в тому числі 4645,86 грн основного боргу, 62,36 грн інфляційних, 46,50 грн пені, 85,13 грн 3% річних, 464,59 грн штрафу та відшкодування судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.08.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення та клопотанням (у разі наявності) щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 31.08.2020, направлена судом на адресу вказану позивачем у позовній заяві, за адресою його держаної реєстрації рекомендованим з повідомленням поштовим відправленням та вручено відповідачу особисто 03.09.2020, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

З огляду на належне повідомлення відповідача про розгляд справи та неподання ним відзиву на позов не перешкоджає суду розглянути справу за наданими позивачем доказами. А відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26.01.2017 між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області (орендодавцем) в особі першого заступника начальника Петрової Н.В., що діє на підставі довіреності регіонального відділення від 25.11.2014 №36, та фізичною особою-підприємцем Лементовською Людмилою Петрівною (орендарем - відповідач по справі) було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №1703 (далі - договір №1703, а.с. 11-17), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - частину будівлі магазину літ.А з прибудовою літ.а площею 321,30 кв.м, реєстровий номер 33689922.6.ААААЕЖ196 (далі - майно), за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Комарова, 9, що обліковується на балансі Черкаської філії Концерну «Військторгсервіс» (балансоутримувача - позивач по справі), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.07.2016 і становить 562500,00 грн.

У пункті 1.2 договору №1703 закріплено, що майно передається в оренду з метою розміщення аптеки, що реалізує готові ліки - 74,30 кв.м., складу - 103,90 кв.м, торговельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів - 143,10 кв.м.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - жовтень 2016 року 6898,78 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - січень 2017 року визначається орендарем самостійно відповідно до вимог чинного законодавства (пункт 3.1 договору №1703).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.3 договору №1703).

Орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні: 70% - до державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням об`єкту оренди; 30% - на розрахунковий рахунок балансоутримувача, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (пункт 3.6 договору №1703).

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування пені припиняється через 12 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (пункт 3.7 договору №1703).

Пунктом 3.8 договору №1703 встановлено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Відповідно до пункту 10.1 договору №1703 цей договір укладено строком на два роки і 364 дні та діє з 26.01.2017 до 24.01.2020 включно.

01.05.2017 між Концерном «Військторгсервіс» (балансоутримувачем - позивач у справі) та орендарем укладено договір про відшкодування витрат орендодавця (балансоутримувача) на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №01/05 (далі - договір №01/05, а.с. 21-23), за умовами якого балансоутримувач зобов`язався забезпечити обслуговування, експлуатацію приміщень нерухомого майна загальною площею 321,3 кв.м, а також утримання прибудинкових територій, а орендар зобов`язався відшкодовувати витрати балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Орендар зобов`язався не пізніше 28 числа поточного місяця вносити плату за поточний місяць на рахунок або в касу балансоутримувача будівлі або організації, яка обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування та відшкодування податку на землю відповідно до загальної площі приміщень (будівлі), відповідно до відновної вартості приміщення, а також за комунальні послуги та загальновиробничі витрати згідно встановлених балансоутримувачем рахунків (пункт 2.2.3 договору №01/05).

Згідно з Актом приймання-передавання нерухомого державного майна від 26.01.2017 орендодавець передав орендарю, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - частину будівлі магазину літ.А з прибудовою літ.а площею 321,30 кв.м, яке розташоване за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Комарова, 9, вартість об`єкта за незалежною оцінкою становить 562500,00 грн (а.с. 19).

На підтвердження розрахунку суми заборгованості позивач надав акти здачі-прийняття робот (надання послуг) та рахунки-фактури:

акт №ЧФ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2019 (а.с. 30);

рахунок-фактура №ЧФ-0000470 від 31.12.2019 (а.с. 28);

акт №ЧФ-0000041 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2020 (а.с. 29);

рахунок-фактура №ЧФ-000001 від 31.01.2020 (а.с. 31).

Загальна сума заборгованості відповідача за договорами №1703 та №01/05 становить 4645,86 грн, у тому числі: залишок від нарахованої суми оренди 30% у сумі 986,62 за рахунком №ЧФ-0000470 від 31.12.2019 та за рахунком №ЧФ-000001 від 31.01.2020 у сумі 3659,24.

Листом від 14.02.2020 №18-12/01-00860 орендодавець повідомив орендаря та балансоутримувача щодо припинення дії договору оренди з 20.01.2020, заборгованість орендаря станом на 11.02.2020 за оренду до державного бюджету становить 2118,27 грн та 48,54 грн пені. Враховуючи зазначене, орендарю необхідно терміново сплатити заборгованість до державного бюджету попередньо уточнивши суму боргу на день сплати (а.с. 25).

Згідно з Актом приймання-передавання (повернення) нерухомого державного майна від 20.01.2020 орендар передав орендоване майно (а.с. 26).

11.03.2020 на адресу відповідача позивач направив претензію №39/1 з вимогою сплатити заборгованість у сумі 4645,86 грн та 800,00 грн за спожиту електроенергію в лютому місяці в 10-денний термін з моменту отримання претензії та попереджено про звернення до суду у випадку невиконання даної вимоги (а.с. 35).

Претензію вручено відповідачу особисто 08.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 36).

13.07.2020 позивачем на адресу відповідача направлено ще одну претензію №07/197-п з вимогою протягом семи робочих днів з дати одержання даної претензії погасити заборгованість у сумі 4645,86 грн (а.с. 32-34).

Претензії залишились без відповіді та задоволення.

Несплата відповідачем заборгованості з орендної плати та за надані послуги стала причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу з відповідача, а також нарахованих позивачем інфляційних, 3% річних та штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з оплатним користування державним майном на підставі укладеного договору оренди.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання Глави 58 статей 759-797 Цивільного кодексу України, параграфу 5 глави 29 Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на період спірних правовідносин).

В силу пункту 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до пункту 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У частині 1 статті 286 Господарського кодексу України вказано, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. У статті 19 цього Закону визначено, що орендна плата це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування об`єктом незалежно від результату господарської діяльності.

Розмір орендної плати, яку була зобов`язана сплачувати відповідачка, був визначений сторонами у певному розмірі на час укладення договору та змінювався на протязі дії договору, у зв`язку з його індексацією, що передбачено умовами договору.

Як вбачається з матеріалів справи, регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, як орендодавець, відповідно до умов договору та згідно з актом приймання-передачі майна передало фізичній особі-підприємцю Лементовській Людмилі Петрівні державне індивідуально визначене нерухоме майно. Порядок строки та розмір сплати орендної плати сторони визначили у договорі. Судом встановлено, що в порушення цих зобов`язань орендарем не виконувалися обов`язки з оплати за користування орендованим майном.

За умовами договору обов`язок з внесення орендної плати визначений у строк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, щомісячно, у співвідношенні: 70% - до державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням об`єкту оренди; 30 % - на розрахунковий рахунок балансоутримувача, тобто позивача.

Крім того, згідно з договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання майна та надання комунальних послуг, орендар зобов`язався не пізніше 28 числа поточного місяця вносити плату за поточний місяць на рахунок або в касу балансоутримувача.

Судом встановлено, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за грудень-січень 2019 року за договором №1703 в частині сплати орендної плати у розмірі 30% балансоутримувачу, а також за договором №01/05 в частині відшкодування витрат позивача на утримання орендованого приміщення, загальна сума заборгованості відповідачки становить 4645,86 грн.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі. Отже, з огляду на положення договорів, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу за користування орендованим майном та за надані послуги з утримання майна та надання комунальних послуг є обґрунтованою, відповідає праву позивача, а тому до стягнення з відповідача підлягає 4645,86 грн заборгованості.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у відповідності з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідальність за порушення виконання зобов`язання зі сплати орендної плати передбачена в пунктах 3.7-3.8 договору №1703. На підставі вказаних вимог позивачем нараховано відповідачу 46,50 грн пені та 464,59 грн штрафу, які просить стягнути з відповідача. Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано відповідачу 62,36 грн інфляційних та 85,13 грн 3% річних.

З огляду на те, що позивачем не надано розрахунку нарахованих пені, інфляційних та річних та не зазначено за який період ним розраховано ці суми, суд не має можливості перевірити правильність їх нарахування, тому суд відмовляє у задоволення цих вимог через недоведеність позивачем розміру наведених нарахувань.

Щодо стягнення штрафу, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до умов договору орендар сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці. Як вбачається зі фактичних обставин, заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачки виникла за два місяці, отже підстав для застосування цієї відповідальності у позивача немає, тому суд відмовляє у стягнення штрафу, у зв`язку з необґрунтованістю.

Згідно з частиною 2 статті 20 Господарського Кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Отже, з огляду на встановлені судом фактичні обставини, враховуючи надані позивачем докази, позовні вимоги Концерну «Військторгсервіс» підлягають до часткового задоволення у сумі 4645,86 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, то до відшкодування позивачу за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1841,02 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Лементовської Людмили Петрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 ) на користь Концерну «Військторгсервіс» (вул. Молодогвардійська, 28-А, м. Київ, 03151, ідентифікаційний код 33689922) 4645,86 грн заборгованості та 1841,02 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко