РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2020Справа № 910/11487/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест»

про стягнення 768093,82 грн.

за участі представників:

від позивача: Поліщук П.П., адвокат,

від відповідача: Ракітін С.П., адвокат,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест» про стягнення 768093,82 грн. пені за порушення строків виконання робіт за договором на виконання проектних робіт від 26.12.2017 № 7/118-17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

18.08.2020 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що зазначені в акті від 14.05.2019 № 14 роботи, за які позивачем нарахована пеня, виконані відповідачем значно раніше, про що останнім надані відповідні акти здачі-приймання робіт. При цьому відповідач вважає, що нарахування пені за 409 календарних днів є неправомірним. Крім того, відповідач просив застосувати річний строк позовної давності до заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2017 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, укладено договір підряду на виконання проектних робіт № 7/118-17, за умовами якого виконавець зобов`язався відповідно до умов договору та завдання на проектування виконати проектно-кошторисну документацію по об`єкту: «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення та підземними паркінгами по вул. С. Сагайдака, 101 у Дніпровському районі м. Києва». Житловий будинок № 22-25 з вбудовано-прибудованим паркінгом №36. Додаткові роботи, (надалі - роботи) в повному обсязі, належної якості та здати виконані роботи замовнику.

Склад розділів робіт: дахова котельня (стадії «Проект» та «Робоча документація»),

вбудовано-прибудований паркінг №36 (стадії «Проект» та «Робоча документація»),

електропостачання на період будівництва (стадія «Робочий проект»).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціна цього Договору відповідно до пропозиції конкурсних торгів становить 1 564 988,66 грн., крім того ПДВ - 312997,73 грн., разом 1877986,39 грн.

За умовами пункту 2.3 договору після завершення робіт у повному обсязі або окремої стадії робіт (етапу) та передачі готової документації замовнику, яка повинна повністю відповідати вимогам, що ставляться до такого виду робіт відповідно до чинного законодавства України, замовник після підписання сторонами акту здачі-приймання робіт здійснює розрахунок з виконавцем по договору в повному обсязі або в частині вартості виконаної стадії робіт (етапу), при наявності коштів на реєстраційному рахунку замовника.

Відповідно до пункту 3.1 договору строк завершення робіт - 31.01.2018 року.

За умовами пункту 3.2 договору зміст, терміни виконання і передачі замовнику основних етапів робіт визначається календарним планом виконання робіт (додаток 2), який є невід`ємною частиною цього договору.

Датою завершення робіт виконавцем вважається дата передачі замовнику готової документації згідно з накладною та актом здачі-приймання виконаних робіт (пункт 3.3 договору)

Згідно пункту 6.2 договору за порушення встановлених договором строків виконання робіт (стадії та/або етапу) з вини виконавця, останній сплачує на користь замовника штраф у розмірі 0,1 % від вартості робіт (стадії та/або проекту) за кожний календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ на момент оплати.

Відповідно до пункту 10.1 договору останній набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення печатками та діє до 30.06.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним, і може бути перенесено відповідно до умов пункту 3.1 договору.

21.03.2018 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, за умовами якої згідно із затримкою фінансування проектних робіт сторони дійшли згоди змінити строки виконання робіт та пункт 1.3 договору викласти в такій редакції: « 1.3 Зміст, терміни виконання і передачі замовнику робіт визначаються календарним планом виконання робіт - додаток 3, який є невід`ємною частиною договору. Календарний план виконання робіт може змінюватися за взаємною згодою сторін шляхом внесення відповідних змін до нього шляхом укладення додаткової угоди до договору».

Із календарного плану слідує, що кінцевий термін виконання робіт (етапу) за договором встановлено до 02.04.2018, зокрема: етап «дахова котельня. Стадія «проект» до 19.01.2018, «дахова котельня. Стадія «робоча документація» до 26.01.2018, розділ ГП до 30.01.2018 року.

Відповідно до акту від 14.05.2019 № 14 здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт проектна документація, а саме: дахова котельня. Стадія «проект» та «робоча документація» (остаточне завершення); розділ ГП (остаточне завершення) на суму 63457,17 грн., задовольняє умови договору та в належному порядку оформлена.

У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача з претензією від 29.05.2020 № 114/2143 про стягнення пені за порушення строків виконання робіт.

Разом із цим, у матеріалах справи наявний акт від 05.06.2018 № 11 здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт до договору на суму 39583,50 грн., за яким проектна документація, а саме: дахова котельня (стадія «Проект») задовольняє умови договору, в належному порядку оформлена та передана по накладним від 18.01.2018 №4974 та від 21.02.2018 № 5091.

Також, згідно з актом від 03.07.2018 № 12 здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт до договору на суму 223373,81 грн. підтверджується, що виконані проектні роботи, а саме: дахова котельня (стадія «Робоча документація») задовольняє умови договору, в належному порядку оформлена та передана по накладній від 18.01.2018 № 4974.

Відповідно до акту від 12.06.2018 № 10 здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт до договору «Розділ ГП» на суму 96633,35 грн. задовольняє умови договору, в належному порядку оформлена та переданий по накладній від 31.01.2018 № 5024.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 2 статті 837 ЦК України передбачає, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 4 статті 231 ГК України в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пункт 6.2 договору передбачає, що за порушення встановлених договором строків виконання робіт (стадії та/або етапу) з вини виконавця, останній сплачує на користь замовника штраф у розмірі 0,1 % від вартості робіт (стадії та/або проекту) за кожний календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ на момент оплати.

Відтак, позивачем на підставі вказаного пункту договору нараховано відповідачу 0,1 % пені в розмірі 768093,82 грн. за період у 409 днів внаслідок прострочення виконання робіт за актом від 14.05.2019 № 14 щодо передачі проектної документації: дахова котельня. Стадія «проект» та «робоча документація» (остаточне завершення); розділ ГП (остаточне завершення) на суму 63457,17 грн.

Водночас, дати початку періоду, з якого на думку позивача розпочинається відлік прострочення виконання відповідачем робіт, позивачем не зазначено.

У той же час, матеріали справи містять докази виконання відповідачем зазначених в акті від 14.05.2019 № 14 робіт раніше, ніж в указаному акті, а саме: за актом від 05.06.2018 № 11 на суму 39583,50 грн., за яким проектна документація, а саме: дахова котельня (стадія «Проект») передана по накладним від 18.01.2018 № 4974 та від 21.02.2018 № 5091; за актом від 03.07.2018 № 12 на суму 223373,81 грн. щодо виконання проектних робіт: дахова котельня (стадія «Робоча документація») та передачу по накладній від 18.01.2018 № 4974; за актом від 12.06.2018 № 10 на суму 96633,35 грн. щодо здачі «Розділ ГП», що переданий по накладній від 31.01.2018 № 5024.

Таким чином, позивачем не доведено підстав, з яких останній обґрунтовує заявлені позовні вимоги щодо прострочення виконання відповідачем робіт за договором, виходячи з акту здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт від 14.05.2019 № 14, та нарахування у зв`язку з цим пені за 409 днів прострочення. Також позивачем не визначено дати періоду нарахування пені за 409 днів, що позбавляє суд можливості здійснити перевірку чи перерахунок вказаного розрахунку.

Суд зауважує, що розгляд справи судом здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Щодо заявленої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, суд зауважує наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

З огляду на наведене, оскільки підстави для задоволення позовних вимог відсутні, позовна давність до заявлених вимог не застосовується.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 04.11.2020.

Суддя К.В. Полякова