ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" жовтня 2020 р.Справа № 922/3796/16

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатого В.О. при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

та за участю:

ГУ ДПС у Харківській області - А. Щербина (відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань зазначена особа має право представляти юридичну особу в судах без окремого доручення);

інші учасники провадження у справі не направили до судового засідання уповноважених представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області заяву ліквідатора (вх. 18165 від 23.06.2018) про стягнення дебіторської заборгованості в межах справи

за заявою Споживчого товариства "Колос", м. Харків
до Споживчого товариства "Колос", м. Харків
про визнання банкрутом
ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Харківської області від 06.12.2016 визнано Споживче товариство "Колос" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором боржника голову ліквідаційної комісії Чикачкова О.В.

Оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом здійснено на офіційному веб-сайті України 07.12.2016 № 38199.

Ухвалою суду від 22.12.2016 задоволено заяву ліквідатора про дострокове припинення його обов`язків ліквідатора Споживчого товариства "Колос", призначено ліквідатором СТ "Колос" арбітражного керуючого Кошовського С.В.

До суду надійшла заява ліквідатора про стягнення дебіторської заборгованості з Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області (вх. № 18165 від 23.06.2018), в якій ліквідатор просить суд стягнути з Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на користь СТ "Колос" дебіторську заборгованість у розмірі 22933,20 грн, яка була призначена до розгляду у судовому засіданні із залученням до участі у розгляді даної заяви Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, оскільки прийняте по заяві рішення може вплинути на його права та обов`язки.

Справа неодноразово направлялась до судів апеляційної та касаційної інстанції, що унеможливлювало розгляд заяви.

До суду від Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області надійшов відзив (вх.№ 2477 від 29.01.2019) на заяву ліквідатора, згідно якого податковий орган заперечує проти вказаної заяви та просить суд відмовити в її задоволенні, оскільки платник податків - СТ "Колос" не скористався правом на повернення помилково та/або надміру сплачених сум протягом встановленого строку, крім того, вказує на те, що у боржника наявний податковий борг, що не дає йому права вимагати повернення надлишково сплачених сум.

До суду від ліквідатора надійшли (вх. № 9758 від 19.04.2019) письмові пояснення на заперечення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

До суду від ліквідатора боржника надійшли додаткові письмові пояснення (вх. 9988 від 22.04.2019), в яких наведено додаткове обґрунтування заявлених вимог.

До суду від Центральної ОДПІ надійшов відзив (вх. 10050 від 23.04.2019), в якому вважає, що ліквідатором обрано неналежний спосіб захисту прав банкрута, оскільки ним не подано скаргу на дії контролюючого органу, а звернувся до суду про стягнення суми неіснуючої дебіторської заборгованості. Просить відмовити у задоволенні заяви ліквідатора.

До суду від ліквідатора надійшли додаткові пояснення (вх. № 06.05.2019) з урахуванням відзиву дебітора, в яких ліквідатор підтримує подану заяву в повному обсязі та просить суд задовольнити її в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.10.2019 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про заміну кредитора на правонаступника (вх. № 23830 від 04.10.2019 р.), замінено кредитора - Головне управління ДФС у Харківській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області ().

До суду від Головного управління ДПС у Харківській області надійшла заява (вх. 22714 від 01.10.2020), в якій просить суд застосувати строк позовної давності до заяви ліквідатора про стягнення дебіторської заборгованості.

До суду від ліквідатора боржника арбітражного керуючого Кошовського С.В. надійшов відзив (вх. 23959 від 15.10.2020) на заяву ГУ ДПС у Харківській області про застосування строків позовної давності. В заяві вважає заяву про застосування строків позовної давності безпідставною та просить відмовити у її задоволенні.

Розгляд заяви неодноразово відкладався в тому числі за клопотанням сторін, при розгляді заяви оголошувалось про перерву в судовому засіданні.

26.10.2020 розгляд заяви продовжився після перерви.

Ліквідатор до судового засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з тривалістю розгляду заяви та враховуючи те, що явка сторін та інших учасників провадження у справі не визнавалась обов`язковою, сторони та інші учасники мали змогу подати відповідні пояснення, заперечення, відзиви, суд вважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності ліквідатора боржника, який повідомлений про час та місце розгляду заяви належним чином.

В судовому засіданні 26.10.2020 представник ГУ ДПС у Харківській області заперечував проти задоволення заяви ліквідатора в повному обсязі.

Розглянувши доводи та вимоги заяви ліквідатора, заперечення ГУ ДПС у Харківській області, викладені у відзиві, заслухавши пояснення представника ГУ ДПС у Харкіській області та ліквідатора боржника, які висловлені під час розгляду заяви, судом встановлено наступне.

Як вбачається із заяви ліквідатора (вх. 18165), ліквідатор просить суд: стягнути з Центральної ОДПІ м. Харкова (замінено на ГУ ДФС у Харківській області) 22933,20 грн дебіторської заборгованості.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що на підставі довідки про стан розрахунків з бюджетом станом на вересень 2017 встановлено, що у останньої наявна дебіторська заборгованість перед СТ "Колос" у розмірі 22933,20 грн, а саме переплата перед бюджетом у вказаному розмірі.

Ліквідатор неодноразово звертався до податкового органу з вимогами про повернення дебіторської заборгованості.

Однак всі звернення не дали результатів, заборгованість не повернута, що зумовило ліквідатора звернутися до суду з відповідною заявою.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній на момент звернення ліквідатора з даною заявою до суду ) до повноважень ліквідатора, крім іншого, належить пред`явлення до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

Наведені повноваження ліквідатора також передбачені положеннями статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства (чинного на момент розгляду даної заяви судом).

Судом встановлено, що 26.09.2017 СТ "Колос" звернувся до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з вимогою про повернення дебіторської заборгованості у розмірі 22933,20 грн.

Відповідно до листа Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від жовтня 2017 № 9958/10/20300735 (т. 23 а.с. 9) у відповідь на вимогу ліквідатора від 26.09.2017 № 55137/10 щодо повернення коштів повідомило ліквідатору боржника про те, що в інтегрованій картці платника СТ "Колос" обліковується :

заборгованість по податку на додану вартість у розмірі 2 512 775,85 грн;

переплата по податку на прибуток у розмірі 915,76 грн;

переплата по єдиному соціальному внеску у розмірі 22017,44 грн.

В листі зазначено, що відповідно до вимог пункту 43.2 статті 43 розділу ІІ Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Крім того, у зазначеному листі податкового органу до ліквідатора боржника з посиланням на Наказ Міністерства фінансів України № 16.01.2016 "Про порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів" та Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" запропоновано звернутися до податкового органу з заявою у довільній формі, на перекид коштів з податку на прибуток в рахунок погашення заборгованості з податку на додану вартість та заявою за формою, визначеною в додатку № до Наказу Мінфіну України № 6 від 16.01.2016 про повернення коштів на розрахунковий рахунок СТ "Колос".

Після цього ліквідатором подано до податкового органу заяву про повернення коштів у розмірі 22017,44 грн та вимогу про повернення 915,76 грн на розрахунковий рахунок підприємства.

За результатами розгляду податковим органом надано ліквідатору відповідь, що у зв`язку з тим, що у СТ "Колос" обліковується заборгованість по податку на додану вартість у розмірі 3043331,96 грн, то право повернення надмірно сплачених коштів може бути реалізовано лише після повного погашення боргу платником податків.

Судом встановлено, що у відзиві на заяву ліквідатора податковий орган також посилається на статтю 43 Податкового Кодексу України, якою встановлено, що повернення надмірно або помилково сплачених коштів платнику податків дозволяється виключно у разі відсутності у такого платника заборгованості перед бюджетом зі сплати податків. Податковий орган вважає, що оскільки у СТ "Колос" наявний податковий борг, то відсутні правові підстави для повернення надмірно сплачених грошових коштів.

Натомість, ліквідатор боржника у поясненнях щодо відзиву податкового органу на заяву про стягнення дебіторської заборгованості не погоджується з такою позицією податкового органу та вважає, що податковий кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ліквідатор зазначає про те, що з моменту визнання СТ "Колос" банкрутом на нього, як на платника податків, в частині погашення податкових зобов`язань та стягнення податкового боргу поширюється дія спеціального закону - Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тому, на думку ліквідатора положення ст. 43 ПК України не застосовуються у спірних правовідносинах.

Ліквідатор зауважує на тому, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" чітко розмежовуються поняття кредиторської та дебіторської заборгованості.

Зважаючи на викладене, ліквідатор боржника вважає, що позиція податкового органу про залежність обов`язку повернути надмірно сплачені до бюджету боржником гроші від наявності у боржника податкового боргу є такою, що не відповідає законодавству про банкрутство.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам між сторонами та оцінку доводам сторін, суд дійшов висновку про помилковість позиції ліквідатора боржника з огляду на наступне.

Відповідно до статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Отже, податковим кодексом чітко визначено, що право вимагати та право на повернення надміру або помилково сплачених сум грошових зобов`язань мають лише платники, які НЕ МАЮТЬ податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами та ліквідатором боржника, боржник має податковий борг у розмірі більш ніж три мільйони гривень.

Зважаючи на наявність податкового боргу у боржника НЕ виникло права на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов`язання.

Посилання ліквідатора у поясненнях на відзив на те, що до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 43 Податкового кодексу України через те, що СТ "Колос" перебуває у ліквідаційній процедурі і на нього не поширюється дія податкового законодавства про погашення податкових зобов`язань та стягнення податкового боргу суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Наведені положення статті 43 Податкового кодексу не регулюють правовідносини про стягнення податкового боргу та податкових зобов`язань. Положення зазначеної статті встановлюють та регулюють умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.

Отже, в даному випадку не висунуто вимог про стягнення з боржника податкового боргу, натомість висунуто вимоги боржника про повернення йому надлишково сплачених до бюджету грошових сум.

Саме умови повернення таких сум і регулюють положення статті 43 ПКУ.

Як вбачається та зазначено вище, у разі наявності податкового боргу у платника податків відсутнє право на повернення з бюджету помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ліквідатора (вх. 18165 від 23.06.2018) про стягнення з ГУ ДПС у Харківській області дебіторської заборгованості.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ліквідатора про стягнення дебіторської заборгованості через те, що у боржника за умови наявності податкового боргу не виникло право такої вимоги, то заява ГУ ДПС у Харківській області (вх. 22714 від 01.10.2020) про застосування позовної давності не розглядається.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищевикладене, суд не дає правову оцінку іншим доводам та запереченням учасників справи, оскільки вони не впливають на вирішення справи по суті.

Керуючись ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства", ст. ст. 232-235, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора (вх. 18165 від 23.06.2018) про стягнення дебіторської заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та у строки, визначені статтями 254-258 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.11.2020

Суддя Усатий В.О.