ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2020 р. Справа№ 910/10403/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Остапенка О.М.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківВідповідно до протоколу судового засідання від 12.10.2020
перевіривши матеріали розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Росава» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Комлик Іллі Сергійовича
на ухвалуГосподарського суду міста Києва від 23.07.2020
у справі№910/10403/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс»
провизнання договору припиненим та виселення
та за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача (відповідача за зустрічним позовом)Приватне акціонерне товариство «Росава»
провизнання права оренди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 у справі №910/10403/20 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» про забезпечення позову.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Росава» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Комлик Іллі Сергійовича звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 у справі №910/10403/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану апеляційну скаргу у справі №910/10403/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Пономаренко Є.Ю. - головуючий суддя; судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Головуючим суддею Пономаренко Є.Ю. та суддями Дідиченко М.А., Руденко М.А. 11.09.2020 було заявлено про самовідвід від розгляду справи №910/10403/20, обґрунтований тим, що під час автоматизованого розподілу даної справи не було враховано спеціалізацію суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2020 заяву про самовідвід головуючого судді Пономаренка Є.Ю. та суддів Дідиченко М.А., Руденко М.А. від розгляду апеляційної скарги приватного акціонерного товариства «Росава» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Комлик Іллі Сергійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 у справі №910/10403/20 - задоволено.

Матеріали справи №910/10403/20 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020, справу №910/10403/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Грека Б.М., суддів Отрюха Б.В. та Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 прийнято до свого провадження визначеним складом суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Росава» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Комлик Іллі Сергійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 у справі №910/10403/20, та призначено справу до розгляду на 06.10.2020.

05.10.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача та позивача за зустрічним позовом про відкладення розгляду справи.

В своєму клопотанні заявник, зокрема, зазначив, що його представник не зможе з`явитись 06.10.2020 для участі у судовому засіданні, через перебуванні на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 розгляд справи №910/10403/20 відкладено на 12.10.2020.

Про час та місце судового засідання учасники були повідомлені належним чином, направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій ухвали суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

1. Зміст обставин справи.

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміорі» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» про:

- визнання договору суборенди майна № 1000 від 02.04.2020 припиненим;

- виселення з нерухомого майна, переданого за договором суборенди № 1000 від 02.04.2020.

1.2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/10403/20 в порядку загального позовного провадження та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень, призначено підготовче засідання на 11.08.2020.

1.3. До Господарського суду міста Києва 22.07.2020 надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» про визнання права оренди майна, переданого за договором суборенди № 1000 від 02.04.2020.

1.4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» про визнання права оренди до розгляду з первісним позовом у справі № 910/10403/20. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

1.5. До зустрічної позовної заяви додано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд до набрання законної сили рішенням, ухваленого за результатами розгляду справи по суті:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Преміорі» та Приватному акціонерному товариству «Росава» вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання Товариству з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» доступу та використання у господарській діяльності отриманого на підставі договору суборенди № 1000 від 02.04.2020 майна, перелік якого затверджений в додатках до договору суборенди майна № 1000 від 02.04.2020;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Преміорі» та Приватному акціонерному товариству «Росава» вчиняти дії, спрямовані на виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» з отриманого на підставі договору суборенди № 1000 від 02.04.2020 майна, перелік якого затверджений в додатках до договору суборенди майна № 1000 від 02.04.2020;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Преміорі» вчиняти дії, спрямовані на повернення Приватному акціонерному товариству «Росава» отриманого Товариством з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» на підставі договору суборенди № 1000 від 02.04.2020 майна, перелік якого затверджений в додатках до договору суборенди майна № 1000 від 02.04.2020.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист прав та інтересів заявника.

2. Зміст та обґрунтування оскарженого судового рішення.

2.1. Місцевий господарський суд задовольняючи заяву про забезпечення позову виходив з того, що:

2.1.1. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

2.1.2. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

2.1.3. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

2.2. Зважаючи на викладене місцевий господарський суд, посилаючись на приписи статей 136, 137, 138, 140 Господарського процесуального кодексу України, погодився з доводами відповідача (за первісним позовом), що існує реальна можливість вчинення іншими учасниками судового провадження дій, направлених на унеможливлення або ускладнення реалізації відповідачем (за первісним позовом) прав користувача, які ґрунтуються на чинному на час розгляду справи договорі; позбавлення відповідача (за первісним позовом) цього права до винесення судом рішення по суті є неприпустимим; а відтак - про наявність правових підстав для задоволення заяви відповідача (позивача за зустрічним позовом) про забезпечення позову.

3. Зміст та обґрунтування апеляційної скарги.

3.1. В своїй апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Росава» просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 скасувати та відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» про забезпечення зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

3.2. Скаржник, зокрема, посилається на те, що:

3.2.1. Задовольняючи заяву про забезпечення зустрічного позову суд фактично оцінив лише один єдиний доданий до такої заяви доказ - лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» з проханням повернути майно, що є предметом суборенди у строк до 17.07.2020. При цьому суд, забороняючи вчиняти певні дії, в тому числі Приватному акціонерному товариству «Росава», не встановив обставин щодо невжиття саме цією особою заходів, направлених на порушення прав заявника, чи-то на унеможливлення/ускладнення ефективного захисту таких прав.

3.2.2. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

3.2.3. При розгляді такої заяви суд має пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

3.2.4. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

3.2.5. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами.

3.2.6. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Втім, фактично застосовані судом забезпечувальні заходи є тотожними позовним вимогам Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс», оскільки до моменту розгляду справи №910/10403/20 про право користування майном, що є предметом договорів оренди та суборенди від 01.04.2020 та від 02.04.2020 відповідно, буде належати Товариству з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс», що є змістом зустрічних позовних вимог - визнання права оренди.

3.2.7. Заявником не зазначено та не доведено, яким чином невжиття заходів забезпечення зустрічного позову унеможливить чи істотно ускладнить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника у разі задоволення позову про визнання права оренди спірного майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс».

3.2.8. Відмова від договору оренди та вимога повернення орендованого майна відбулись задля проведення ліквідаційної процедури. До того ж, власник майна - Приватне акціонерне товариство «Росава», не погоджував надання орендованого згідно договору №833 від 01.04.2020 майна в суборенду на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс».

3.2.9. Договори оренди та суборенди є нікчемними правочинами, оскільки були укладені щодо майна, яке перебуває в заставі та іпотеці, за відсутності згоди на такі правочини від заставо- та іпотеко держателів - Національного банку України та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста».

3.2.10. Первісні та зустрічні позовні вимоги стосуються майна, яке територіально знаходиться в Київські області, та належить Приватному акціонерному товариству «Росава», відносно якого Господарським судом Київської області розглядається справа про банкрутство, первісний та зустрічний позови належить розглядати в господарському суді саме Київської області.

4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

4.1. Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» як суборендарем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміорі», як орендарем, укладений договір суборенди майна №1000.

4.2. Відповідно до умов договору орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове володіння та користування - суборенду, майно відповідно до Переліку що затверджено в додатках №1, №2 та №3 до Договору.

4.3. Право користування нежитловими будівлями та основними засобами Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміорі» набуло на підставі Договору №833 оренди майна від 01.04.2020, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Росава», як Орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміорі», як орендарем.

4.4. Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміорі» 14.07.2020 звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» з листом №1790 та повідомило про отримання листа ліквідатора з відмовою останнього від договору оренди майна №833 від 01.04.2020 на підставі статті 781 Цивільного кодексу України, та вимогою про повернення орендованого майна Приватному акціонерному товариству «Росава».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміорі» просило Товариство з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс`повернути майно, що є предметом суборенди за договором суборенди майна №1000 від 02.04.2020 у строк до 17.07.2020.

Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміорі» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» про: визнання договору суборенди майна №1000 від 02.04.2020 припиненим; виселення з нерухомого майна переданого за договором суборенди №1000 від 02.04.2020.

4.5. Враховуючи пред`явлені вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» ініціювало позов про визнання права оренди майна переданого за договором суборенди №1000 від 02.04.2020 та клопотав про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вважало, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс», за захистом яких воно звернулось до Господарського суду міста Києва.

4.6. Господарський суд першої інстанції своєю ухвалою від 23.07.2020 заяву про забезпечення позову задовольнив повністю, мотивуючи це тим, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за зустрічним позовом, за захистом якого звернувся до суду.

4.7. Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однак положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1- 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13985/19 зі спору, що виник з подібних правовідносин у сфері публічних закупівель).

4.8. Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» про забезпечення зустрічного позову судом взято до уваги лише лист-вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» від 14.07.2020 №1790 з проханням повернути останньому майно, що є предметом суборенди, у строк до 17.07.2020.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зауважує, що суд, забороняючи Приватному акціонерному товариству «Росава» вжити певні дії , не встановив обставин щодо вжиття саме цією особою заходів, спрямованих на порушення прав заявника, чи то на унеможливлення (ускладнення) ефективного захисту прав.

4.9. Фактично, застосовані судом заходи забезпечення позову є тотожними позовним вимогам Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс», оскільки до моменту розгляду справи про право користування майном, що є предметом договорів оренди та суборенди від 01.04.2020 та від 02.04.2020 відповідно, буде належати Товариству з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс», що є змістом зустрічних позовних вимог - визнання права оренди.

4.10. Наведеним спростовується не підкріплене жодним доказом припущення заявника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» те, що невжиття заходів забезпечення та ухвала суду про забезпечення позову є єдиним можливим способом захисту, а відсутність арешту призведе в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

4.11. Окрім того, судом першої інстанції не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення зустрічного позову у даній справі унеможливить чи істотно ускладнить ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника у разі задоволення позову про визнання права оренди спірного майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс».

4.12. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає вжиті судом заходи забезпечення позову такими, що не відповідають процесуальним нормам, що регулюють такі правовідносини, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, доведеності обставин щодо ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

4.13. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо доведеності заявником підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а також відповідності запропонованих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а тому підстави для скасування оскарженої ухвали наявні, а отже доводи, наведені в апеляційній скарзі обґрунтовують відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

4.14. З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновків про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та відмови в заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» про забезпечення позову.

Північний апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Вказані вимоги судом попередньої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не було дотримано.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України та нормами Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Росава» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Комлик Іллі Сергійовича задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 у справі №910/10403/20 скасувати та відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росава Тайерс» про забезпечення зустрічних позовних вимог по справі №910/10403/20.

Матеріали справи №910/10403/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко