УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

02.11.2020Справа № 910/16859/20

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк"

про забезпечення позову, подану разом із позовною заявою Акціонерного товариства "Таскомбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентолл", ОСОБА_1 про стягнення 175 004,03 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентолл" (далі - відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) про стягнення в солідарному порядку заборгованості в розмірі 175 004,03 грн.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві приватної власності відповідачу-2 - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), а саме: 1) двокімнатну квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житлова площа 34,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) транспортний засіб, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , модель: Мерседес-Бенц Спрінтер, 2006 року випуску; 3) транспортний засіб, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , модель: Шкода Кодіак, 2018 року випуску.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що відповідачі ухиляються від виконання зобов`язань за укладеними між сторонами кредитним договором та договором поруки, відтак, на думку позивача, існує висока ймовірність неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову. За доводами позивача, предмет позову та заявлений ним захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача-2 є співмірними, а невжиття судом вказаного заходу забезпечення позову, у випадку задоволення судом заявлених позивачем вимог, істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" про забезпечення позову і додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, предметом заявленого позову, як було вказано вище, є вимоги позивача про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості в розмірі 175 004,03 грн.

Позов мотивовано неналежним виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за Заявою-договором № ID4962670 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") від 27.07.2018 та відповідачем-2 - зобов`язань за Договором поруки № PНІ 5781 від 27.07.2018.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Втім, як встановлено судом, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не надано суду достатніх доказів, у розумінні чинного процесуального закону, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим посилання позивача у заяві про забезпечення позову на неналежне виконання позичальником (відповідачем-1) зобов`язань за кредитним договором, а також поручителем (відповідачем-2) за договором поруки є безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягається, зокрема, збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних законом інтересів інших учасників справи або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

В той же час, у поданій заяві про забезпечення позову позивачем не наведено належних доводів, які б свідчили про наявність зв`язку між запропонованим ним заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача-2 та предметом позову про стягнення з відповідачів грошових коштів, зокрема, не обґрунтовано доцільність вжиття такого заходу та не обґрунтовано адекватності обраного виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

За висновком суду, вжиття вищевказаного заходу забезпечення позову призведе до порушення розумного балансу інтересів сторін, а також порушення (обмеження) прав відповідача-2.

Інші доводи позивача, викладені у заяві, також не є достатніми для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відтак, позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Таскомбанк" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай