РІШЕННЯ

07 жовтня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/128/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.

Розглянувши справу в порядку загального позовного провадження

за позовом Державного підприємства "Енергоринок", вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль

про стягнення штрафу у розмірі 80 439,04 грн.

За участю учасників судового процесу:

від позивача: не з"явився,

від відповідача: не з`явився.

Судові процедури

Судом, учаснику судового процесу - відповідачу, роз`яснено форму і стадії судового провадження, що здійснюється у межах даної справи згідно до вимог ГПК України.

Сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, за правилами статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів (звукозапис), а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи.

Державне підприємство "Енергоринок" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" про стягнення штрафу у розмірі 80 439,04 грн.

Відкриття провадження у справі.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 19.02.2020, для розгляду справи №921/128/20 визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 24.02.2020 відкрито провадження у справі №921/128/20 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 24.03.2020.

Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Підготовче провадження.

Підготовче засідання вперше призначене на 24.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.03.2020, враховуючи запроваджений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами затвердженими постановами Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 та №255 від 02.04.2020, загальнонаціональний карантин, рекомендації Ради суддів України № 9рс-186/20 від 16.03.2020 та розпорядження Господарського суду Тернопільської області № 7-р від 16.03.2020 "Про встановлення режиму роботи Господарського суду Тернопільської області в умовах карантину", згідно з яким суддям рекомендовано розгляд справ призначати (відкладати) за межами строку карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, підготовче засідання, призначене на 24.03.2020 відкладено та зазначено, що про дату, час та місце проведення наступного судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково відповідною ухвалою суду.

Ухвалою суду від 13.05.2020 призначено підготовче засідання у справі №921/128/20 на 02.06.2020.

Відповідно до частини 4 статті 233 ГПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Протокольною ухвалою суду від 02.06.2020 підготовче засідання відкладалось на 25.06.2020.

Ухвалою суду від 25.06.2020 підготовче засідання відкладалося на 04.08.2020 з підстав, викладених в ній.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 04.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/128/20 до судового розгляду по суті на 24.09.2020.

Розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 24.09.2020 розпочато розгляд справи по суті.

Ухвалою від 24.09.2020 судове засідання відкладалося на 07.10.2020 з підстав, викладених у ній.

При розгляді справи по суті, суд з`ясував обставини справи, дослідив докази у справі.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Слід зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами затвердженими постановами Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 та №255 від 02.04.2020, загальнонаціональний карантин запроваджений з 12.03.2020 до 03.04.2020, який продовжено до 24.04.2020.

22.04.2020 Уряд ухвалив рішення, яким загальнонаціональний карантин, який мав тривати до 24 квітня включно, продовжено до 11 травня 2020 року включно.

Рішенням Уряду від 04.05.2020 загальнонаціональний карантин продовжено до 22 травня 2020 року та послаблено деякі карантинні обмеження, також від 20.05.2020 за №392 продовжено карантин до 22.06.2020.

На засіданні 17 червня 2020 року Кабінет Міністрів України шляхом внесення змін в низку актів Кабінету Міністрів, якими встановлені карантинні обмеження, продовжив дію карантинних обмежень (дію адаптивного карантину) до 31 липня 2020 року. Рішення ухвалено з доопрацюванням в одноденний термін (постанова Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500).

Згідно постанови КМУ від 26.08.2020 №760, у постанові КМУ від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у п. 1 цифри і слово "31 серпня" замінено цифрами і словом "31 жовтня".

Отже, на даний час термін карантину продовжено до 31 жовтня 2020 року.

При цьому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" було внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

У подальшому, на підставі Закону України №731-IХ від 18.06.2020, п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України викладено в такій редакції: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

З врахуванням карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) строк розгляду даної справи судом продовжено з урахуванням розумності тривалості розгляду справи по суті.

При цьому, суд, враховує приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України, за якими своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає що є усі підстави завершити розгляд у справі № 921/128/20 та прийняти у ній рішення, і що таке не порушить будь яких прав жодного із учасників у справі.

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору купівлі-продажу електроенергії № 3965/02 від 30.03.2007, зокрема щодо поетапної оплати купованої електроенергії у лютому, березні, квітні, травні та червні місяцях 2019 року, внаслідок чого позивачем на підставі умов Договору нараховано відповідачу штраф у розмірі 80 439,04 грн.

06.10.2020 позивачем надіслано клопотання про розгляд справи по суті без участі представника ДП "Енергоринок" за наявними в матеріалах справи документами ( вх. № 7013 (підписано ЕЦП)).

Заперечення відповідача.

18.03.2020 відповідачем надано відзив за №1406/29 від 12.03.2020 (вх. №2015), згідно якого ВАТ "Тернопільобленерго" просить взяти до уваги, що незважаючи на ряд об`єктивних чинників, які вкрай негативно відобразилися на фінансових можливостях, ним забезпечено виконання щомісячних зобов`язань з розрахунків з позивачем за вказаний період в повному обсязі.

Зазначає, що значним об`єктивним чинником який ускладнив виконання зобов`язань з ДП "Енергоринок" стала необхідність переходу до нової моделі роздрібного ринку електричної енергії, передбаченого Законом України "Про ринок електричної енергії". Споживачі електроенергії, зважаючи на той факт, що з 1 січня постачати електроенергію буде інша юридична особа, а ВАТ "Тернопільобленерго" виконуватиме функції лише розподільчої компанії, в останні місяці року допускали порушення своїх договірних зобов`язань.

Так, найбільший споживач електроенергії КП "Тернопільводоканал" з останніх місяців 2018 року фактично припинив проведення оплат за відпущену йому електроенергію, а сплаченими протягом серпня-вересня 2018 року коштами погашав заборгованість, яка утворилась на 01.07.2018 в сумі 8 250 143,30 грн. Станом на 01.01.2019 заборгованість останнього становила 17 561 131,54 грн, про що свідчить копія Акту звірки розрахунків з КП "Тернопільводоканал" станом на 10.01.2019.

Також вказує на те, що здійснення оплати поставленої позивачем електричної енергії залежить винятково від розрахунків споживачів ВАТ "Тернопільобленерго", а також головних розпорядників коштів бюджетів, що здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. Зауважує, що передбачений умовами укладеного між сторонами Договору №3965/02 від 30.03.2007 порядок розрахунків за електроенергію суттєво відрізняється від порядку оплати споживачів електричної енергії ВАТ "Тернопільобленерго". Зокрема, останні здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим.

Окрім того, звертає увагу суду на те, що ВАТ "Тернопільобленерго" не є кінцевим споживачем електричної енергії. Підприємство лише постачало та передавало електричну енергію побутовим і юридичним споживачам Тернопільської області. Протягом 2018 року ВАТ "Тернопільобленерго" було єдиним постачальником електричної енергії за регульованим тарифом на території Тернопільської області, яке зобов`язане забезпечити безперебійне та надійне постачання електроенергії споживачам на ліцензованій території. На сьогодні основним видом діяльності ВАТ "Тернопільобленерго" є розподіл електричної енергії мережами товариства до споживачів Тернопільської області.

Також, просить врахувати, що за спірні періоди ВАТ "Тернопільобленерго" для виконання договірних зобов`язань перед ДП "Енергоринок" використовувало усі наявні можливості.

Зважаючи на наведене, відповідач просить суд розмір заявленого до стягнення штрафу зменшити до 8 000,00 грн.

Відповідь на відзив.

24.03.2020 позивачем надіслано відповідь на відзив (вх. №2194), згідно якої доводи відповідача вважає безпідставними та такими, що не дають підстав для зменшення розміру штрафу.

Стверджує, що порушення зобов`язань контрагентами відповідача не виключають його вини у виникненні заборгованості та не можуть бути підставою для звільнення від передбаченої договором відповідальності. Зауважує, що ризики при здійсненні підприємницької діяльності несе сам суб`єкт господарювання, такі ризики не можуть бути ризиками іншої сторони. Зазначені відповідачем обставини, які стали підставою несвоєчасної оплати вартості отриманої електроенергії, вважає наслідком його господарської діяльності, власного комерційного розрахунку та ризику.

Вважає, що нарахування заявлених до стягнення сум штрафних санкцій здійснено правомірно та у відповідності до умов укладеного правочину.

Заперечення на відповідь на відзив .

27.04.2020 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив №2187/29 від 22.04.2020 (вх. №2680).

Фактичні обставини, встановлені судом.

30.03.2007 між Державним підприємством "Енергоринок" (надалі, ДПЕ/позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільобленерго" (надалі, ЕК/відповідач) укладено Договір купівлі-продажу електроенергії №3965/02 (надалі, Договір).

26.12.2018 між Державним підприємством "Енергоринок" (надалі, ДПЕ/позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільобленерго" (надалі, ЕК/відповідач) укладено Додаткову угоду №16086/01 до Договору №3965/02 від 30.03.2007, якою ВАТ "Тернопільобленерго" визначено правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами, укладеними з ДП "Енергоринок".

Також, Додатковою угодою дійшли згоди викласти з 01.01.2019 преамбулу Договору в частині найменування, ліцензії та статусу ЕК в такій редакції: "Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго" (далі ОСР)" та з 01.01.2019 умови Договору в новій редакції.

Пунктом 1.1 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018 передбачено, що ДПЕ зобов`язується продавати, а ОСР зобов"язується купувати електричну енергію, необхідну для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Як визначено пунктом 3.4 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, ДПЕ продає, а ОСР купує електричну енергію необхідну для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами в обсягах , які визначаються згідно з розділом 4 Договору з врахуванням:

- обсягів надходження електричної енергії до електричних мереж ОСР в точках обліку електричної енергії, наведених у додатку №1 до Договору "Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку", по яких межі балансової належності електричних мереж визначені в Акті розмежування балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності (додаток №4 до Договору);

- обсягів купівлі електричної енергії Електропостачальниками для постачання її споживачам, які знаходяться на території здійснення ліцензованої діяльності ОСР, в точках обліку споживачів, що визначені в Договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Згідно з пункту 3.5 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, середньозважена за розрахунковий місяць ціна на купівлю електричної енергії ОСР у ДПЕ розраховується відповідно до Правил ОРЕ на підставі щоденних погодинних обсягів купівлі електроенергії у ДПЕ, які визначаються відповідно до п. 4.5 Договору.

Фактична вартість електроенергії, купленої ОСР у ДПЕ у розрахунковому місяці, визначається за середньозваженою ціною відповідно до п.3.5 Договору та фактичними обсягами купленої електроенергії, зазначеними в Акті прийому - передачі електричної енергії (п. 3.6 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018).

Відповідно до пункту 4.1 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, ОСР надає до ДПЕ повідомлення на розрахунковий місяць до 16-00 25 числа (включно) місяця, що передує розрахунковому, в електронному вигляді з накладенням кваліфікованого електронного підпису керівника (уповноваженої особи) ОСР шляхом його завантаження на офіційний веб сайт ДПЕ у вигляді електронного файлу. Цифрова інформація, що міститься у повідомленні, також заноситься ОСР у розроблені ДПЕ форми на офіційному веб сайті ДПЕ.

В повідомленні зазначається заявлений місячний обсяг купівлі електричної енергії ОСР для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл, вартість заявленого обсягу купівлі електричної енергії та розміри оплати за куповану електричну енергію по етапах.

Вартість заявленого обсягу купівлі електроенергії для покриття витрат електричної енергії на її розподіл розраховується за встановленою НКРЕКП прогнозованою оптовою ринковою ціною на відповідний розрахунковий період. Розміри оплати по етапах визначаються відповідно до розділу 6 Договору.

По закінченню розрахункового місяця ОСР зобов"язаний до 12-00 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, надати до ДПЕ Акт прийому - передачі електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України в електронному вигляді з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи ) ОСР шляхом його завантаження на офіційний веб-сайт ДПЕ у вигляді електронного файлу. ОСР забезпечує надання до ДПЕ оригіналу Акту прийому передачі не пізніше ніж за три дні до кінця місяця, наступного за розрахунковим, в паперовому вигляді в двох примірниках. ДПЕ після отримання двох примірників Акта прийому передачі оформлює їх зі свого боку та один примірник надсилає ОСР поштою до кінця місяця, наступного за розрахунковим ( пункт 4.8 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018).

Відповідно до п.4.10 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, ДПЕ надсилає ОСР електронною поштою до 11 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, Акт купівлі продажу електричної енергії між ДПЕ та ОСР за формою, наведеною у Додатку №2 до Договору.

ОСР в триденний термін після отримання Акту купівлі продажу зі свого боку підписує його у двох примірниках та надсилає до ДПЕ один примірник поштою ( п. 4.12. Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018).

Згідно з пункту 4.13 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ОСР, є підписаний з боку ДПЕ та ОСР та скріплений печатками ( за наявності) Акт купівлі-продажу.

Пунктом 4.14 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018 встановлено, що у разі необхідності, ОСР може скоригувати заявлений обсяг купівлі електричної енергії для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл до 15-го числа (включно) розрахункового місяця за умови надання до ДПЕ скоригованого Повідомлення у такому ж порядку, як це передбачено в п. 4.2.1 Договору.

Сторони домовились, що розмір оплати за заявлений обсяг електричної енергії розраховується як сума орієнтовної вартості електричної енергії та розміру податку на додану вартість, що нараховується при проведенні операцій купівлі-продажу електричної енергії відповідно до законодавства України ( п.6.1 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018).

Відповідно до п.6.2 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018 оплату за куплену електроенергію у розрахунковому періоді ОСР здійснює відповідно до ІВКОР грошовими коштами, що перераховуються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ДПЕ з поточних рахунків ОСР. ОСР здійснює оплату вартості купленої електроенергії шляхом перерахування ДПЕ суми, визначеної до п.6.2.1 Договору, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

ОСР здійснює платежі на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ у наступному порядку: -2-го числа - 7% , 5-го числа - 13%, 10-го числа - 15% від вартості замовленої на розрахунковий місяць електричної енергії, з урахуванням ПДВ; не пізніше 14-го числа 15%; 18-го числа - 15%, 22-го числа - 10%, 25-го числа - 15% від вартості замовленої на розрахунковий місяць електричної енергії, з урахуванням ПДВ; не пізніше останнього банківського дня місяця - 10%.

Остаточний розрахунок за куплену ОСР в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці на підставі Акта купівлі-продажу, отриманим ОСР відповідно до п. 4.10 Договору, здійснюється ОСР до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої ОСР електроенергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу та сумарною оплатою ОСР за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

В разі здійснення коригування замовленого місячного обсягу купівлі електроенергії для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл відповідно до п. 4.14 Договору, розмір оплати за етапи, визначається наступним чином: при здійсненні ОСР перерахування коштів за куповану в ДПЕ електроенергію до пп. 6.2.1, розміри оплати за етапи до 15-го числа (включно) розрахункового місяця не коригуються. Коригуються розміри оплати за етапи, наступні після 15-го числа розрахункового місяця . При цьому, різниця між скоригованою сумарною оплатою вартості етапів до 15-го числа (включно) розрахункового місяця та сумарною оплатою вартості етапів до 15-го числа (включно) розрахункового місяця враховується в наступному етапі після 15-го числа розрахункового місяця.

Згідно п.6.3 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, в разі, якщо сума оплати, здійсненої ОСР менша за визначену відповідно до пп.6.2.1 Договору сума оплати з врахуванням переплати за попередній (і) етап(и) розрахункового місяця, ДПЕ надсилає ОСР до 13-00 наступного робочого дня після дати завершення відповідного етапу електронною поштою з накладенням КЕП попередження про неповну оплату електроенергії, купленої у ДПЕ. ОСР зобов"язується здійснити перерахування недостатньої суми з поточного рахунку ОСР на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ впродовж банківського дня, в який це повідомлення було отримано ОСР, вказавши при цьому в призначенні платежу етап, за який здійснюється доплата.

Як передбачено п. 7.3 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, ОСР несе відповідальність за нездійснення ОСР оплати згідно з пп.6.2.1 Договору ( з урахуванням п.6.3 Договору), ДПЕ виставляє вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,05 % від недоплаченої суми. Штраф повинен бути сплачений в термін не більший від 3-х банківських днів з моменту отримання ОСР письмового повідомлення від ДПЕ. Цей пункт Договору застосовується тільки у випадку, якщо до цього ОСР порушив терміни поетапної оплати 4 рази за останні 365 днів, що передують даті останнього порушення ОСР умов п.п. 6.2.1 Договору.

Вказані Договір та Додаткова угода, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору відповідач надіслав позивачу:

- повідомлення №2 від 25.01.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в лютому 2019 року 22 290 000 кВт.г, вартістю 37 935 069 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 655 455 грн, 2-й 4 931 559 грн, 3-й 5 690 290 грн, 4-й 5 690 290 грн, 5-й 5 690 290 грн, 6-й 3 793 507 грн, 7-й 5 690 290 грн та 8-й 3 793 508 грн;

- повідомлення №3 від 25.02.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в березні 2019 року 23 100 000 кВт.г, вартістю 38 478 988 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 693 529 грн, 2-й 5 002 268 грн, 3-й 5 771 848 грн, 4-й 5 771 848 грн, 5-й 5 771 848 грн, 6-й 3 847 899 грн, 7-й 5 771 848 грн та 8-й 3 847 900 грн;

- повідомлення №3/1 від 15.03.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в березні 2019 року 22 246 000 кВт.г, вартістю 37 096 857 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 693 529 грн, 2-й 5 002 268 грн, 3-й 5 771 848 грн, 4-й 5 771 848 грн, 5-й 4 873 465 грн, 6-й 3 709 686 грн, 7-й 5 564 529 грн та 8-й 3 709 684 грн;

- повідомлення №4 від 25.03.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в квітні 2019 року 17 250 000 кВт.г, вартістю 30 088 199 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 106 174 грн, 2-й 3 911 466 грн, 3-й 4 513 230 грн, 4-й 4 513 230 грн, 5-й 4 513 230 грн, 6-й 3 008 820 грн, 7-й 4 513 230 грн та 8-й 3 008 819 грн;

- повідомлення №4/1 від 15.04.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в квітні 2019 року 19 630 000 кВт.г, вартістю 33 940 039 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 106 174 грн, 2-й 3 911 466 грн, 3-й 4 513 230 грн, 4-й 4 513 230 грн, 5-й 7 016 926 грн, 6-й 3 394 004 грн, 7-й 5 091 006 грн та 8-й 3 394 003 грн;

- повідомлення №5 від 25.04.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в травні 2019 року 17 620 000 кВт.г, вартістю 28 734 852 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 011 440 грн, 2-й 3 735 531 грн, 3-й 4 310 228 грн, 4-й 4 310 228 грн, 5-й 4 310 228 грн, 6-й 2 873 485 грн, 7-й 4 310 228 грн та 8-й 2 873 484 грн;

- повідомлення №5.1 від 15.05.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в травні 2019 року 18 540 000 кВт.г, вартістю 30 223 799 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 011 440 грн, 2-й 3 735 531 грн, 3-й 4 310 228 грн, 4-й 4 310 228 грн, 5-й 5 278 043 грн, 6-й 3 022 380 грн, 7-й 4 533 570 грн та 8-й 3 022 379 грн;

- повідомлення №6 від 24.05.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в червні 2019 року 16 940 000 кВт.г, вартістю 20 576 788 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 1 440 375 грн, 2-й 2 674 982 грн, 3-й 3 086 518 грн, 4-й 3 086 518 грн, 5-й 3 086 518 грн, 6-й 2 057 679 грн, 7-й 3 086 518 грн та 8-й 2 057 680 грн.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору позивачем продано , а відповідачем куплено електричну енергію, про що свідчать Акти купівлі - продажу електричної енергії, а саме:

- у лютому місяці 2019 року - 25 652,042 тис. кВт.год на суму 54 003 042,60 грн;

- у березні місяці 2019 року 23 563,287 тис. кВт.год на суму 49 036 586,89 грн;

- у квітні місяці 2019 року 20 032,667 тис. кВт.год на суму 42 844 921,86 грн;

- у травні місяці 2019 року 18 368,832 тис. кВт.год на суму 37 516 712,48 грн;

- у червні місяці 2019 року 17 778,519 тис. кВт.год на суму 27 001 374,58 грн, які підписані сторонами та скріплені печатками юридичних осіб.

Розмір оплат ВАТ "Тернопільобленерго" за куповану у ДП "Енергоринок" електроенергію у лютому, березні, квітні, травні та червні місяцях 2019 року підтверджується звітами про надходження коштів від ВАТ "Тернопільобленерго" на рахунок ДП "Енергоринок" з розшифровкою платіжних доручень поетапно за відповідний період.

Як зазначає позивач, проведення відповідачем оплати за куплену електричну енергію за V-VІІІ етапів лютого 2019 року, І-VІІ етапів березня 2019 року, І-VІІ етапів квітня 2019 року, І-VІІ етапів травня 2019 року, І-VІІІ етапів червня 2019 року здійснювалася з порушенням строків, які передбачені умовами Договору, що підтверджується довідкою про кількість порушень умов договорів операторів системи розподілу за останні 365 днів в 2019 році.

Відповідно до вимог п. 6.3 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, позивачем надіслано відповідачу листи попередження про неповну оплату електроенергії №07/26-2159 від 05.02.2019; №07/26-2230 від 06.02.2019; №07/26-2747 від 12.02.2019; №07/26-3155 від 15.02.2019; №07/26-3233 від 19.02.2019; №07/26-3780 від 25.02.2019; №07/26-3867 від 26.02.2019; №07/26-4106 від 01.03.2019; №07/26-4237 від 05.03.2019; №07/26-4287 від 06.03.2019; №07/26-4786 від 12.03.2019; №07/26-5119 від 15.03.2019; №07/26-5199 від 19.03.2019; №07/26-5860 від 25.03.2019; №07/26-5925 від 26.03.2019; №07/26-6467 від 03.04.2019; №07/26-6612 від 08.04.2019; №07/26-7161 від 11.04.2019; №01/26-7436 від 15.04.2019; №02/26-7580 від 19.04.2019; №01/26-8020 від 23.04.2019; №07/26-8475 від 26.04.2019; №07/26-8595 від 03.05.2019; №07/26-8729 від 07.05.2019; №07/26-9297 від 11.05.2019; №07/26-9672 від 15.05.2019; №07/26-10355 від 21.05.2019; №07/26-10431 від 23.05.2019; №07/26-10684 від 28.05.2019; №07/26-11515 від 04.06.2019; №07/26-11683 від 06.06.2019; №01/26-12211 від 11.06.2019; №07/26-12557 від 18.06.2019; №07/26-13022 від 19.06.2019; №07/26-13321 від 25.06.2019; №07/26-13434 від 26.06.2019; №07/26-13518 від 01.07.2019.

Як стверджує позивач, відповідач порушив умови Договору щодо поетапної купленої електричної енергії, у зв"язку з чим останньому нараховано штраф у розмірі 80 439,04 грн.

Зважаючи на допущені відповідачем порушення щодо своєчасного внесення платежів, враховуючи умови Договору, позивачем надіслано на адресу ВАТ "Тернопільобленерго" претензії № 02/19-1317 ; №03/19-1340; №04/19-1350; №05/19-1369; №06/19-1398 про сплату штрафних санкцій на суму 80 439,04 грн з відповідними розрахунками штрафу за заборгованість за куповану електроенергію, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Однак, відповідачем вказаний штраф не оплачено.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Зміст спірних правовідносин, які склались між сторонами.

Оцінивши подані позивачем обґрунтування позовних вимог, пояснення та докази, заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладенням договору купівлі - продажу електроенергії № 3965/02 від 30.03.2007 та додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018 до Договору №3965/02 від 30.03.2007, які підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про ринок електричної енергії".

Норми права, які застосував суд.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).

У відповідності до вимог статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (стаття 193 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

Як визначено статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

В силу вимог статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 стаття 550 Цивільного кодексу України).

Згідно з частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до положень частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Статтею 276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії споживачу встановлюється Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Статтею 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" , Електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Відповідно до частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Мотивована оцінка судом.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини та матеріали справи, оцінивши у сукупності усі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі договору купівлі продажу електроенергії № 3965/02 від 30.03.2007 та додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018 до Договору №3965/02 від 30.03.2007, які за правовою природою є договором купівлі продажу електричної енергії, договір енергопостачання.

Згідно зі статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

В свою чергу, статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Як слідує із матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі продажу електроенергії № 3965/02 від 30.03.2007 та додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018 до Договору №3965/02 (відповідно до умов якого ДПЕ зобов`язується продавати, а ОСР зобов"язується купувати електричну енергію, необхідну для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору (п.1.1 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018)) позивач продав, а відповідач купив електричну енергію, що підтверджується Актами купівлі - продажу електричної енергії, а саме:

- у лютому місяці 2019 року - 25 652,042 тис. кВт.год на суму 54 003 042,60 грн;

- у березні місяці 2019 року 23 563,287 тис. кВт.год на суму 49 036 586,89 грн;

- у квітні місяці 2019 року 20 032,667 тис. кВт.год на суму 42 844 921,86 грн;

- у травні місяці 2019 року 18 368,832 тис. кВт.год на суму 37 516 712,48 грн;

- у червні місяці 2019 року 17 778,519 тис. кВт.год на суму 27 001 374,58 грн, які підписані сторонами та скріплені печатками юридичних осіб.

Так, сторони домовились, що згідно з пункту 4.13 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ОСР, є підписаний з боку ДПЕ та ОСР та скріплений печатками ( за наявності) Акт купівлі-продажу.

Факт продажу електричної енергії відбувся згідно умов Договору ( п.4.2) на підставі повідомлень, які відповідач надіслав позивачу, а саме:

- повідомлення №2 від 25.01.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в лютому 2019 року 22 290 000 кВт.г, вартістю 37 935 069 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 655 455 грн, 2-й 4 931 559 грн, 3-й 5 690 290 грн, 4-й 5 690 290 грн, 5-й 5 690 290 грн, 6-й 3 793 507 грн, 7-й 5 690 290 грн та 8-й 3 793 508 грн;

- повідомлення №3 від 25.02.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в березні 2019 року 23 100 000 кВт.г, вартістю 38 478 988 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 693 529 грн, 2-й 5 002 268 грн, 3-й 5 771 848 грн, 4-й 5 771 848 грн, 5-й 5 771 848 грн, 6-й 3 847 899 грн, 7-й 5 771 848 грн та 8-й 3 847 900 грн;

- повідомлення №3/1 від 15.03.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в березні 2019 року 22 246 000 кВт.г, вартістю 37 096 857 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 693 529 грн, 2-й 5 002 268 грн, 3-й 5 771 848 грн, 4-й 5 771 848 грн, 5-й 4 873 465 грн, 6-й 3 709 686 грн, 7-й 5 564 529 грн та 8-й 3 709 684 грн;

- повідомлення №4 від 25.03.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в квітні 2019 року 17 250 000 кВт.г, вартістю 30 088 199 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 106 174 грн, 2-й 3 911 466 грн, 3-й 4 513 230 грн, 4-й 4 513 230 грн, 5-й 4 513 230 грн, 6-й 3 008 820 грн, 7-й 4 513 230 грн та 8-й 3 008 819 грн;

- повідомлення №4/1 від 15.04.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в квітні 2019 року 19 630 000 кВт.г, вартістю 33 940 039 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 106 174 грн, 2-й 3 911 466 грн, 3-й 4 513 230 грн, 4-й 4 513 230 грн, 5-й 7 016 926 грн, 6-й 3 394 004 грн, 7-й 5 091 006 грн та 8-й 3 394 003 грн;

- повідомлення №5 від 25.04.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в травні 2019 року 17 620 000 кВт.г, вартістю 28 734 852 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 011 440 грн, 2-й 3 735 531 грн, 3-й 4 310 228 грн, 4-й 4 310 228 грн, 5-й 4 310 228 грн, 6-й 2 873 485 грн, 7-й 4 310 228 грн та 8-й 2 873 484 грн;

- повідомлення №5.1 від 15.05.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в травні 2019 року 18 540 000 кВт.г, вартістю 30 223 799 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 2 011 440 грн, 2-й 3 735 531 грн, 3-й 4 310 228 грн, 4-й 4 310 228 грн, 5-й 5 278 043 грн, 6-й 3 022 380 грн, 7-й 4 533 570 грн та 8-й 3 022 379 грн;

- повідомлення №6 від 24.05.2019 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в червні 2019 року 16 940 000 кВт.г, вартістю 20 576 788 грн, з визначенням етапів оплати: 1-й - 1 440 375 грн, 2-й 2 674 982 грн, 3-й 3 086 518 грн, 4-й 3 086 518 грн, 5-й 3 086 518 грн, 6-й 2 057 679 грн, 7-й 3 086 518 грн та 8-й 2 057 680 грн.

Розмір оплат ВАТ "Тернопільобленерго" за куповану у ДП "Енергоринок" електроенергію у лютому, березні, квітні, травні та червні місяцях 2019 року підтверджується звітами про надходження коштів від ВАТ "Тернопільобленерго" на рахунок ДП "Енергоринок" з розшифровкою платіжних доручень поетапно за відповідний період та не заперечуються відповідачем.

Як визначено статтею 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Проведення відповідачем оплати за куплену електричну енергію за V-VІІІ етапів лютого 2019 року, І-VІІ етапів березня 2019 року, І-VІІ етапів квітня 2019 року, І-VІІ етапів травня 2019 року, І-VІІІ етапів червня 2019 року здійснювалася з порушенням строків, які передбачені умовами Договору, що підтверджується довідкою про кількість порушень умов договорів операторів системи розподілу за останні 365 днів в 2019 році.

Відповідно до вимог п. 6.3 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, позивачем надіслано відповідачу листи попередження про неповну оплату електроенергії №07/26-2159 від 05.02.2019; №07/26-2230 від 06.02.2019; №07/26-2747 від 12.02.2019; №07/26-3155 від 15.02.2019; №07/26-3233 від 19.02.2019; №07/26-3780 від 25.02.2019; №07/26-3867 від 26.02.2019; №07/26-4106 від 01.03.2019; №07/26-4237 від 05.03.2019; №07/26-4287 від 06.03.2019; №07/26-4786 від 12.03.2019; №07/26-5119 від 15.03.2019; №07/26-5199 від 19.03.2019; №07/26-5860 від 25.03.2019; №07/26-5925 від 26.03.2019; №07/26-6467 від 03.04.2019; №07/26-6612 від 08.04.2019; №07/26-7161 від 11.04.2019; №01/26-7436 від 15.04.2019; №02/26-7580 від 19.04.2019; №01/26-8020 від 23.04.2019; №07/26-8475 від 26.04.2019; №07/26-8595 від 03.05.2019; №07/26-8729 від 07.05.2019; №07/26-9297 від 11.05.2019; №07/26-9672 від 15.05.2019; №07/26-10355 від 21.05.2019; №07/26-10431 від 23.05.2019; №07/26-10684 від 28.05.2019; №07/26-11515 від 04.06.2019; №07/26-11683 від 06.06.2019; №01/26-12211 від 11.06.2019; №07/26-12557 від 18.06.2019; №07/26-13022 від 19.06.2019; №07/26-13321 від 25.06.2019; №07/26-13434 від 26.06.2019; №07/26-13518 від 01.07.2019.

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем порушено договірні зобов"язання щодо поетапної оплати вартості електроенергії, купленої, зокрема у V-VІІІ етапів лютого 2019 року, І-VІІ етапів березня 2019 року, І-VІІ етапів квітня 2019 року, І-VІІ етапів травня 2019 року, І-VІІІ етапів червня 2019 року, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання зобов"язання.

Пунктом 7.3 Договору, в редакції Додаткової угоди №16086/01 від 26.12.2018, передбачено, що ОСР несе відповідальність за нездійснення ОСР оплати згідно з пп.6.2.1 Договору ( з урахуванням п.6.3 Договору), ДПЕ виставляє вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,05 % від недоплаченої суми. Штраф повинен бути сплачений в термін не більший від 3-х банківських днів з моменту отримання ОСР письмового повідомлення від ДПЕ. Цей пункт Договору застосовується тільки у випадку, якщо до цього ОСР порушив терміни поетапної оплати 4 рази за останні 365 днів, що передують даті останнього порушення ОСР умов п.п. 6.2.1 Договору.

Враховуючи умови Договору, позивачем надіслано на адресу ВАТ "Тернопільобленерго" претензії № 02/19-1317 ; №03/19-1340; №04/19-1350; №05/19-1369; №06/19-1398 про сплату штрафних санкцій на суму 80 439,04 грн з відповідними розрахунками штрафу за заборгованість за куповану електроенергію, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

В силу вимог статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються з приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу ч.1 ст.230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч.4 ст.231 ГК України.

Підставами для нарахування штрафу є порушення відповідачем умов договору в частині порядку оплати та проведення розрахунків.

Судом, перевірено розрахунок штрафу в розмірі 80 439,04 грн та вважає вірно обрахованим.

Відповідачем у відзиві на позов заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу до суми 8 000,00 грн (вх. №2015 від 18.03.2020), в якому послався, зокрема, на те, що договірні зобов`язання з проведення розрахунків за електричну енергію виконані у повному обсязі, відсутні докази понесення позивачем збитків, завданих несвоєчасною оплатою, а розмір заявленої неустойки значно перевищує розумні межі.

Суд, розглянувши клопотання відповідача щодо зменшення штрафу, зазначає наступне:

Згідно статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі №904/5830/18, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого штрафна санкція підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Проаналізувавши правові позиції, врахувавши збалансованість інтересів сторін, відсутність доказів на підтвердження завдання збитків позивачу, беручи до уваги погашення заборгованості повністю, а також, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та можливість зменшення розміру штрафу до 50% , а саме до суми у розмірі 40 219,52 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

В частині стягнення штрафу в сумі 40 219,52 грн слід відмовити, у зв`язку зі зменшенням розміру штрафу.

Висновок суду.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов`язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Однак, відповідач не надав суду жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення штрафу, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Враховуючи наведене, суд позовні вимоги визнає обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Судові витрати.

Щодо судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина 1 стаття 124 ГПК України).

Так, у позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2102, 00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17.

Окрім того, відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Аналогічне положення містить постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено ( п.4.3).

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2102,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 7, 13, 42, 86, 129, 210, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 2102, 00 грн покласти на відповідача.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль, на користь Державного підприємства "Енергоринок", вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, - 40 219,52 грн штрафу та 2102,00 грн судового збору.

4. В решті позову, відмовити.

5. Видати наказ стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Позивач: Державне підприємство "Енергоринок", вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, .

Відповідач: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль, .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статті 256 -257 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.17.5 Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, а саме до 15.12.2017 року. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Примірник рішення надіслати учасникам справи, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

Позивачу: Державне підприємство "Енергоринок", вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ.

Відповідачу: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль.

Повний текст рішення складено та підписано "03" листопада 2020 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Я.Я. Боровець