ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2020 р. м. Вінниця Cправа № 902/756/20

Суддя господарського суду Вінницької області Міліціанов Р.В., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг", вул. Чорновола, буд. 46-Г, м. Вишневе, Київська область, 08132, код - 32708773

до: Уладово - Люлинецької дослідно - селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної Академії Аграрних Наук України, вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422, код - 00497638

про стягнення 1 034 097,91 грн

В С Т А Н О В И В :

31.07.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг" звернулося в Господарський суд Вінницької області із позовом до Уладово - Люлинецької дослідно - селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної Академії Аграрних Наук України про стягнення заборгованості в сумі 511 163, 99 грн.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі № 902/756/20 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 22.09.2020 року.

10.08.2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи за результатами якого справу № 902/756/20 передано на розгляд судді Міліціанову Р.В.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року справу № 902/756/20 прийнято до провадження новим складом суду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.09.2020 року.

08.09.2020 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов лист (вих. № 08/09-1 від 08.09.2020 року), в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату , в зв`язку перебуванням уповноваженого представника у відпустці.

Крім того, 08.09.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог № 56/1 від 02.09.2020 року, в якому останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 711 752,78 грн заборгованості з яких, 637 711,97 грн основного боргу, що складає еквівалент 19 301,56 Євро, 7 141,91 грн інфляційних втрат, 55 491,89 грн пені, 11 407,01 грн 3 % річних.

В судовому засіданні 08.09.2020 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 08.10.2020 року.

Ухвалою суду від 18.09.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

В судовому засіданні 08.10.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/756/20 для судового розгляду по суті на 22.10.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

09.10.2020 року на адресу суду від представника позивача до суду надійшла заява № 56/2 від 02.10.2020 року про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 034 097,91 грн заборгованості, з яких 954 281,36 грн основного боргу, що є еквівалентом 28 676,56 Євро, 60 044,49 грн пені, 13 503,33 грн відсотків річних та 6 268,73 грн інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 13.10.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

20.10.2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 19.10.2020 року) про проведення судового засідання 22.10.2020 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 22.10.2020 року суд розглянув матеріали справи, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та встановив наступне.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (Постачальник) та Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної Академії Аграрних Наук України (Покупець) договору поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-180419/1 від 18.04.2019 року.

В зв`язку з неналежним виконанням договору поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-180419/1 від 18.04.2019 року, в частині оплати поставленого товару.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з позову до суду про стягнення з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 1 034 097,91 грн заборгованості, з яких 954 281,36 грн основного боргу, що є еквівалентом 28 676,56 Євро, 60 044,49 грн пені, 13 503,33 грн відсотків річних та 6 268,73 грн інфляційних втрат.

Матеріали справи не містять відзиву або будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в якому було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 18.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (Постачальник) та Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної Академії Аграрних Наук України (Покупець) укладено договір поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-180419/1 (а.с. 9-19, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність сільськогосподарську техніку (товар) Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його ціну у розмірі передбаченому цим договором.

Найменування товару, його комплектація, кількість, ціна у гривні та її еквівалент в іноземній валюті, строки оплати та строки поставки встановлені у Додатку № 1 (Специфікації), який є невід`ємною частиною договору. При поставці товару з нестандартним комплектом поставки, деталі щодо такого комплекту визначаються у Специфікації (п. 1.2 Договору).

Ціна договору встановлюється у специфікації. Ціною договору є загальна вартість товару, що підлягає поставці відповідно до цього договору. Сторони мають визначити ціну товару у гривні та її еквівалент в іноземній валюті у специфікації (п. 2.1 Договору).

Сторони цим підтверджують, що протягом дії цього договору зобов`язання Покупця з оплати товару виникають та мають бути виконані в національній валюті України - гривні. Базова ціна товару складає гривневий еквівалент вартості товару в іноземній валюті, що встановлено в специфікації до цього договору, що є його невід`ємною частиною; і такий еквівалент гривні має визначатись на основі міжбанківського курсу продажу іноземної валюти, опублікованого на сайті http://minfin.com.ua/ у розділі "Міжбанк" (Міжбанківська ставка), що діяв на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню підписання специфікації до договору. Загальна вартість, що підлягає сплаті за товар у гривні має бути еквівалентна сумі кожного платежу, що підлягає сплаті за товар в іноземній валюті, як зазначено в специфікації до договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17.00 годину (GMT + 2) дня, що передував дню фактичної оплати за товар Покупцем (п. 2.2 Договору).

За змістом п. 2.3 Договору оплата товару здійснюється наступним чином:

Попередня оплата у розмірі зазначеному у Специфікації повинна бути здійснена у відповідності до графіку оплати. У разі якщо міжбанківська ставка на день зарахування грошей на рахунок Постачальника збільшиться по відношенню до Міжбанківської ставки, зазначеної статтею 2.2 цього договору, сума попередньої оплати в гривні змінюється пропорційно автоматично (п.п. 2.3.1 Договору).

Сума чергового платежу, що підлягає сплаті за товар у гривні має бути еквівалентна сумі, що підлягає сплаті за товар в іноземній валюті, як зазначено в специфікації до договору, помноженої на міжбанківську ставку, що діяла на 17.00 годину (GMT + 2) дня, що передує дню фактичної оплати за товар Покупцем (п.п. 2.3.2 Договору).

Оплата решти вартості товару повинна бути здійснена у розмірі та відповідно до графіку оплати, зазначеному у специфікації (п.п. 2.3.3 Договору).

У разі якщо сплаченої суми за товар у гривні недостатньо для повного виконання Покупцем своїх зобов`язань за цим договором щодо оплати еквіваленту вартості Товару в іноземній валюті як вимагається цим договором, Покупець зобов`язаний здійснити додатковий платіж протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту відповідного платежу за товар; у разі якщо сплачена сума у гривні перевищує суму, необхідну для виконання зобов`язань оплати за цим договором, Постачальник зобов`язаний виплатити Покупцю надлишок суми протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту відповідної оплати за товар, або зарахувати суму надлишку в рахунок майбутніх платежів за цим договором (п.п. 2.3.4 Договору).

У випадку порушення Покупцем графіку оплати, зазначеному у специфікації та застосування Постачальником пені та/або штрафів у зв`язку з цим, черговість зарахування грошових коштів Покупця у рахунок існуючих зобов`язань визначається ст.534 ЦКУ (п.п. 2.3.5 Договору)

Розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Постачальника (п. 2.4 Договору).

Згідно п. 2.5 Договору днем оплати за договором є день зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника.

Покупець зобов`язаний сплатити за товар, відповідно до цього договору. Під час здійснення переказу вказати у відповідному платіжному дорученні номер та дату укладення цього Договору. У випадку відсутності такої інформації Постачальник самостійно встановлює процедуру стосовно зарахування грошових коштів у рахунок існуючих зобов`язань Покупця. Оплата вважається виконаною після зарахування грошових сум на рахунок Постачальника, як зазначається у договорі (п. 3.5 Договору).

Умови поставки товару визначаються згідно з умовами Incoterms 2010. Особливий вид Incoterms 2010, умови поставки стосовно товару визначаються у розділі "Місце поставки", що міститься у специфікації до цього договору. Якщо умови поставки згідно з розділом "Місце поставки" передбачають поставку товару Постачальником на адресу, що буде зазначена Покупцем, вартість товару включатиме також вартість поставки. (п.4.1 Договору).

Під час передання товару Покупцю складається Акт приймання-передачі. Під час підготовки обладнання технічними працівниками Постачальника складається Акт введення в експлуатацію (п. 4.5 Договору).

Відповідно п. 5.1 Договору зобов`язання Постачальника поставити товар виникає з моменту фактичного зарахування попередньої оплати від Покупця на рахунок Постачальника, у повному обсязі та в межах строків, що зазначаються у договорі.

Договір набирає законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до його повного виконання (п. 5.2 Договору).

Покупець несе відповідальність за необґрунтовану затримку оплати товару, шляхом сплати пені, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у відповідний момент часу, стосовно суми простроченої заборгованості, за кожен день затримки (п. 7.3 Договору).

Також, до укладеного договору між сторонами підписано Додаток №1 специфікацію за умовами якої сторонами погоджено товар, його кількість та вартість, а саме: трактор Deutz-Fahr Agrofarm 115 G DT E2. в кількості 1 шт на загальну суму 37 500,00 Євро, що еквівалентно 1 133 407,50 грн (а.с. 20, т. 1).

Окрім того між сторонами підписано Додаток № 2 до договору поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-180419/1 від 18.04.2019 року (а.с. 22-23, т. 1).

На виконання умов укладеного договору позивачем поставлено відповідачу товар: трактор Deutz-Fahr Agrofarm 115 G DT E2. в кількості 1 шт на загальну суму 37 500,00 Євро, що еквівалентно 1 133 407,50 грн, що підтверджується актом прийому передачі 26.04.2020 року та товарно-транспортною накладною № 403 від 25.04.2019 року (а.с. 24-25, т. 1).

Відповідачем частково здійснено розрахунок згідно графіку платежів, що визначений у специфікації до укладеного договору, на загальну суму 8 823,44 Євро, що еквівалентно 266 681,50 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем 28 676,56 Євро, що еквівалентно 866 726,00 грн.

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується обопільно підписаним актом звірки взаємних розрахунків за період з 18.04.2019 року по 20.05.2020 року (а.с. 26, т. 1).

04.11.2019 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист № 132/04/11 лист з вимогою сплати платежів (а.с. 28-29, т. 1).

09.12.2019 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист № 142/09/12 лист з вимогою сплати платежів (а.с. 30-31, т. 1).

Заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог № 52/2 від 02.10.2020 року становить 954 281,36 грн основного боргу, що є еквівалентом 28 676,56 Євро.

Не проведення розрахунку відповідачем в добровільному порядку слугувало підставою звернення позивача з позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи підтверджують належне виконання позивачем зобов`язань щодо поставки товару, у встановлений договором строк.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 954 281,36 грн основного боргу, що є еквівалентом 28 676,56 Євро боргу за договором поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-180419-1 від 18.04.2019 року правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 268,73 грн інфляційних нарахувань, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Ціна договору встановлюється у специфікації. Ціною договору є загальна вартість товару, що підлягає поставці відповідно до цього договору. Сторони мають визначити ціну товару у гривні та її еквівалент в іноземній валюті у специфікації (п. 2.1 Договору).

Сторони цим підтверджують, що протягом дії цього договору зобов`язання Покупця з оплати товару виникають та мають бути виконані в національній валюті України - гривні. Базова ціна товару складає гривневий еквівалент вартості товару в іноземній валюті, що встановлено в специфікації до цього договору, що є його невід`ємною частиною; і такий еквівалент гривні має визначатись на основі міжбанківського курсу продажу іноземної валюти, опублікованого на сайті http://minfin.com.ua/ у розділі "Міжбанк" (Міжбанківська ставка), що діяв на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню підписання специфікації до договору. Загальна вартість, що підлягає сплаті за товар у гривні має бути еквівалентна сумі кожного платежу, що підлягає сплаті за товар в іноземній валюті, як зазначено в специфікації до договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17.00 годину (GMT + 2) дня, що передував дню фактичної оплати за товар Покупцем (п. 2.2 Договору).

Сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості Товару, що підлягає оплаті Покупцем здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долара США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі "курс Міжбанку") (п. 3.2. Договору).

Як встановлено нормами Закону № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (Рішення ВСУ від 28.03.2012 р. у справі 6-36736/10).

Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні.

Офіційний індекс інфляції це знецінення - зниження купівельної спроможності грошової одиниці України - гривні, а не іноземної валюти, тому долар США у борговому зобов`язанні індексації не підлягає (Постанова ВСУ від 27.01.2016 року у справі № 6-771цс15).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 року у справі № 6-284цс17, у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.02.2019 року по справі № 638/10417/15-ц.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17.

Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.10.2018 року по справі № 905/192/18 (ЄДРСРУ № 77149725), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.07.2018 року по справі № 761/1617/15-ц.

Отже, захист майнових інтересів позивача в аспекті ймовірного знецінення грошових коштів забезпечено можливістю стягнення курсової різниці відносно вартості поставленого товару.

Ціна договору встановлюється у специфікації. Ціною договору є загальна вартість товару, що підлягає поставці відповідно до цього договору. Сторони мають визначити ціну товару у гривні та її еквівалент в іноземній валюті у специфікації (п. 2.1 Договору).

Тобто ціна на товар у гривнях є еквівалентом ціни у Євро.

Таким чином, враховуючи зміст договірних відносин та правові позиції Верховного Суду інфляційні втрати у даному випадку стягненню не підлягають.

В зв`язку з чим, у задоволенні позову в частині стягнення 6 268,73 грн інфляційних нарахувань суд відмовляє.

Також судом розглянуто вимоги про стягнення 13 503,33 грн відсотків річних, за результатом розгляду судом встановлено наступне.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді відсотків річних та відсотків за користування товарним кредитом виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача відсотків річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності розрахунку судом не виявлено помилок.

Розглянувши вимогу позивача, щодо стягнення з відповідача 60 044,49 грн пені суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вимоги позивача про застосування заходів відповідальності ґрунтуються на погоджених сторонами положеннях договору.

Покупець несе відповідальність за необґрунтовану затримку оплати товару, шляхом сплати пені, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у відповідний момент часу, стосовно суми простроченої заборгованості, за кожен день затримки (п. 7.3 Договору).

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перевіркою за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора обрахунку пені встановлено, що він виконаний позивачем арифметично вірно з огляду на що вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

В силу ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо проведення розрахунків.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку відмовою в стягнення інфляційних втрат.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 15 417,44 грн.

При цьому, судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 94,03 грн слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Уладово - Люлинецької дослідно - селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної Академії Аграрних Наук України (вул. Семполовського, буд.15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422, код - 00497638) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (вул. Чорновола, буд. 46-Г, м. Вишневе, Київська область, 08132, код - 32708773) 954 281,36 грн, що є еквівалентно 28 676,56 Євро - заборгованості за Договором поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-180419/1 від 18.04.2019 року, 60 044,49 грн - пені, 13 503,33 грн - відсотків річних, 15 417,44 грн - відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (вул. Чорновола, буд. 46-Г, м. Вишневе, Київська область, 08132, код - 32708773) до Уладово - Люлинецької дослідно - селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної Академії Аграрних Наук України (вул. Семполовського, буд.15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422, код - 00497638) в частині стягнення 6 268,73 грн - інфляційних втрат.

4. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 94,03 грн залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2020 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Чорновола, буд. 46-Г, м. Вишневе, Київська область, 08132)

3 - відповідачу (вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422)