номер провадження справи 24/130/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 Справа № 908/1627/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи № 908/1627/19

за первісним позовом Агропромислового приватного науково - виробничого підприємства «Агротехсервіс» (69600, Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Леніна, будинок 152,код 23790476)

до відповідача Таврійський державний агротехнологічний університет імені Дмитра Моторного (72312,Запорізька область, м. Мелітополь, проспект Б. Хмельницького, будинок 18, код 00493698)

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фізична особа-підприємець Нема Дмитро Віталійович ( АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 )

про стягнення подвійної плати за користування річчю

за зустрічним позовом Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, проспект Богдана Хмельницького, будинок 18, код 00493698)

до відповідача -1 Агропромислове приватне науково - виробниче підприємство «Агротехсервіс» (69600, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Леніна, будинок 152, код 23790476)

до відповідача -2 Фізична особа - підприємець Нема Дмитро Віталійович ( АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 )

про визнання недійсним договору оренди

за участю представників:

від позивача (відповідач за зустрічним позовом): Захарова Г.В., адвокат, ордер серія ДП № 405/037 від 07.10.2019, виписка з договору від 07.10.2019 );

від позивача (позивач за зустрічним позовом): Ходякевич І.Ф., довіреність б/н від 01.10.2019

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): не прибув

від третьої особи(відповідач 2 за зустрічним позовом): Нема Д.В., особисто

СУТЬ СПОРУ:

Агропромислове приватне науково-виробниче підприємство "Агротехсервіс" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Таврійського державного агротехнологічного університету про стягнення заборгованості в сумі 1138000,00 грн. за договором оренди № 1 від 15.06.2012.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2019 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 08.07.2019 позовну заяву Агропромислового приватного науково-виробничого підприємства "Агротехсервіс" залишено без руху в порядку п. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 05.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1627/19 за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/130/19. Судове засідання призначено на 09.09.2019.

Ухвалою суду від 09.09.2019 відкладено підготовче засідання на 07.10.2019.

Ухвалою суду від 07.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 07.11.2019.

В судовому засіданні 07.11.2019, в порядку ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.11.2019, про що винесено ухвалу суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.11.2019 в порядку ст. ст. 35, 36, 39, 228 Господарського процесуального кодексу України заява Таврійського державного агротехнологічного університету про відвід судді Азізбекян Т.А. від розгляду справи № 908/1627/19 залишена без задоволення та зупинено провадження у справі № 908/1627/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019, заява Таврійського державного агротехнологічного університету про відвід судді у справі № 908/1627/19 передано судді Смірнову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.11.2019, в порядку ст. ст. 35, 39 Господарського процесуального кодексу України, відмовлено у задоволенні заяви Таврійського державного агротехнологічного університету про відвід судді Азізбекян Т.А. у справі № 908/1627/19 залишено без задоволення.

Ухвалою від 22.11.2019 провадження у справі № 908/1627/19 поновлено з 11.12.2019 судове засідання призначено на 11.12.2019.

Ухвалою від 11.12.2019 суд постановив повернутися на стадію підготовчого провадження, продовжив термін підготовчого провадження, відклав підготовче судове засідання на 09.01.2020. Також, залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фізичну особу-підприємця Нема Дмитра Віталійовича.

Ухвалою суду від 09.01.2020 відкладено підготовче засідання на 23.01.2020.

09.01.2020 Таврійський державний агротехнологічний університет імені Дмитра Моторного звернувся до Господарського суду Запорізької області із зустрічною позовною заявою до Агропромислового приватного науково-виробничого підприємства "Агротехсервіс" та Фізичної особи-підприємця Нема Дмитра Віталійовича про визнання недійсним договору оренди № 1 від 01.06.2012 укладеного між Фізичною особою-підприємцем Нема Дмитром Віталійовичем та Агропромисловим приватним науково-виробничим підприємством "Агротехсервіс".

09.01.2020 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, зустрічний позов розподілено судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.01.2020 прийнято зустрічний позов Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного до Агропромислового приватного науково-виробничого підприємства "Агротехсервіс" та Фізичної особи-підприємця Нема Дмитра Віталійовича про визнання недійсним договору оренди № 1 від 01.06.2012. Об`єднано первісний позов Агропромислового приватного науково-виробничого підприємства "Агротехсервіс" до Таврійського державного агротехнологічного університету, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фізичної особи-підприємця Нема Дмитра Віталійовича, про стягнення 1138000,00 грн., разом із зустрічним позовом Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного до Агропромислового приватного науково-виробничого підприємства "Агротехсервіс" та Фізичної особи-підприємця Нема Дмитра Віталійовича про визнання недійсним договору оренди № 1 від 01.06.2012 - в одне провадження в рамках справи № 908/1627/19. Зустрічну позовну заяву призначено до розгляду разом із первісним позовом у підготовчому засіданні на 23.01.2020.

Ухвалою суду від 23.01.2020 замінено відповідача за первісним позовом у цій справі - Таврійський державний агротехнологічний університет його правонаступником, у зв`язку із чим відповідачем у справі вважати Таврійський державний агротехнологічний університет імені Дмитра Моторного (пр-т Б. Хмельницького, буд. 18, м. Мелітополь, Запорізька область, 72312, ідентифікаційний код 00493698). Відкладено підготовче засідання на 06.02.2020.

В судовому засіданні 06.02.2020 слухання справи відкладено на 04.03.2020.

У судовому засіданні 04.03.2020 прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та розпочато розгляд справи по суті. Представники сторін та третя особа виступили із вступним словом. В судовому засіданні оголошено перерву до 25.03.2020.

Ухвалою суду від 24.03.2019 зупинено провадження у справі № 908/1627/19 до 29.04.2020 та поновлено з 29.04.2020. Судове засідання призначено на 29.04.2020.

Ухвалою від 27.04.2020 продовжено розгляд справи по суті на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвалою суду від 15.06.2020 судове засіданні у справі № 908/1627/19 призначено на 04.08.2020.

Ухвалою суду від 04.08.2020 відкладено розгляд справи по суті на 31.08.2020. В судовому засіданні 31.08.2020 оголошено перерву до 15.09.2020.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 15.09.2020 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні 15.09.2020 продовжений розгляд справи по суті, судом продовжено з`ясування обставин та дослідження доказів.

Уповноважені представники позивача за первісним позовом виступили із заключним словом.

Судом оголошено, що впродовж судового розгляду справи сторони, третя особа неодноразово висловлювали свою правову позицію щодо спору, оголошували обставини, на які вони посилаються в обґрунтування заявленого позову та поданих заперечень, та відповідні докази.

Позивач посилається на такі обставини. 15.06.2012 між Агропромисловим приватним науково - виробничим підприємством «Агротехсервіс» (орендодавець) та Таврійським державним агротехнологічним університетом (орендар) укладений договір оренди № 1 комбайну зернозбирального «Славутич» КЗС-9-1, 2008 року випуску. Пунктом 8.1 договору передбачено, що договір набирає чинності 01 червня 2012 до повного виконання сторонами умов договору. Комбайн був переданий за актом приймання - передачі від 01.06.2012, строк оренди: з 01 червня 2012 року по 30 листопада 2014 року. За умовами пункту 4.1 договору розмір орендних платежів сплачується відповідно до сум та термінів укладеного графіку та актів виконаних робіт, а згідно пункту 4.2 сума орендної плати за договором складає 30 тисяч гривень на місяць. Позивач за первісним позовом вказує, що строк оренди закінчився 30 листопада 2014 року, однак орендар не повернув орендодавцю у передбачені законодавством строки предмет оренди. 01.07.2015 орендодавцем була складена письмова претензія вих.. № 01/07 з вимогою повернути предмет оренди з підписанням акту передачі техніки, повторно складена та направлена претензія вих. № 01/09 від 07.09.2015. За поясненнями позивача, комбайн був повернутий 29.06.2016, що підтверджується актом приймання - передачі техніки від 29.06.2016. За розрахунком позивача за первісним позовом сума подвійної орендної плати за користування предметом оренди становить 1138000,00 грн. Посилаючись на статтю 785 ЦК України, просить позовні вимоги за первісним позовом задовольнити.

Також, Агропромислове приватне науково - виробниче підприємство «Агротехсервіс» заперечує проти зустрічної позовної заяви Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного про визнання недійсним договору оренди № 1 від 01.06.2012 за таких обставин. Копії всіх правовстановлюючих документів на орендований комбайн зернозбиральний марки КЗС -9-1, 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , та укладених договорів надавалися орендарю під час користування комбайном. В актах приймання - передачі комбайну зернозбирального марки КЗС-9-1, 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 допущені описки (технічні помилки) в номерах моделі та двигуна комбайну. Договір оренди між Нема Д.В. та АП НВП «Агротехсервіс» неможливо було посвідчити нотаріально під час його ухвалення в літку 2012, у зв`язку з неможливістю реєстрації права власності на комбайн в Державній інспекції сільського господарства в Запорізькій області (згідно з довідками Держсільгоспінспекції України, від 24.04.2013 № 2914/9/2-13, від 07.08.2014 № 01-8/3684, реєстрація, тимчасова реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку машин протягом періоду часу 2012 - 2014 років було неможливо , у зв`язку з не затвердженням на законодавчому рівні переліку адміністративних послуг та плати за їх подання. Відповідач за зустрічною позовною заявою вказує, що сторони за договором оренди не заперечували дійсність договору, виконували його умови та передбачені ним зобов`язання протягом тривалого часу, не заявляли претензій щодо укладення та виконання договору. Також, відповідач за зустрічною позовною заявою заявив суду, що сторони за договором оренди домовилися щодо усіх істотних умов договору від 01.06.2012, позивач за зустрічним позовом не є стороною договору оренди, вказаний договір не стосується його прав, обов`язків та законних інтересів. Просить у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач за первісним позовом заперечує проти заявленого позову вказуючи, що на момент звернення до суду з позовом Агропромислове приватне науково - виробниче підприємство «Агротехсервіс» вже не було власником спірного майна, та права наймодавця були втрачені до 29.06.2016. Відповідач вказує, що з договору оренди № 1 від 01.06.2012, укладеного між ФОП Нема Дмитром Віталійовичем та Агропромисловим приватним науково - виробничим підприємством «Агротехсервіс» та додатку до договору від 01.06.2014, наданих позивачем за первісним позовом слідує, що позивач отримав в користування від Нема Д.В. комбайн КЗС-9-1-01, в акті приймання - передачі від 01.06.2012 зазначено комбайн зерноуборочный «Славутич» марка КЗС -9-1 2008 года выпуска шасси № НОМЕР_2 заводской номер двигателя НОМЕР_7. Предметом договору оренди № 1 від 15.06.2012 є комбайн зернозбиральний «Славутич» КЗС-9-1 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_2 заводський номер двигуна НОМЕР_7 .

Відповідач за зустрічною позовною заявою вказує, що предметом договору є інший комбайн з іншим номером двигуна, на який у позивача не було жодних прав на момент укладення договору з відповідачем. Відповідач вказує, що 01.06.2012 позивач уклав договір оренди з ФОП Нема Д.В. на комбайн з номером 70336697, а 15.06.2012 уклав договір з відповідачем на оренду комбайну з номером 70336694. Просить у первісному позові відмовити.

Таврійським державним агротехнологічним університетом імені Дмитра Моторного подана зустрічна позовна заява про визнання недійсним договору оренди № 1 від 01.06.2012, укладеного між ФОП Нема Дмитром Віталійовичем та Агропромисловим приватним науково - виробничим підприємством «Агротехсервіс». Позивач за зустрічним позовом вказує, що предметом оспорюваного договору є комбайн зернозбиральний «Славутич» КЗС -9-1 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_2 заводський номер двигуна НОМЕР_7 , проте предметом договору оренди № 1 від 15.06.2012, що укладений між Агропромисловим приватним науково - виробничим підприємством «Агротехсервіс» та Таврійським Державним Агротехнологічним університетом є комбайн зернозбиральний «Славутич» КЗС-9-1 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_2 заводський номер двигуна НОМЕР_7 . За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців та громадських формувань державна реєстрація фізичної особи - підприємця Нема Дмитра Віталійовича відбулася лише 21.06.2012 оспорюваний договір укладено від імені ФОП - 01.06.2012, за 20 днів як громадянин Нема Дмитро Віталійович став фізичною особою підприємцем. Посилаючись на положення статті 799 ЦК України, позивач за зустрічною позовною заявою вказує, що оскільки Нема Д.В. на момент укладення договору був лише фізичною особою, оспорюваний договір мав бути нотаріально посвідчений. Просить зустрічний позов задовольнити.

Третя особа підтримала правову позицію позивача за первісним позовом, заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог.

В засіданні 15.09.2020 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін і третьої особи, суд -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів наданих позивачем за первісним позовом слідує, що 15.06.2012 між Агропромисловим приватним науково-виробничим підприємством «Агротехсервіс» (Орендодавець) та Таврійським державним агротехнологічним університетом (Орендар) укладений Договір оренди № 1, за умовами якого (п. 1.1.) Орендодавець передає Орендарю у користування на визначених у Договорі умовах в тимчасове платне користування (оренду) рухоме майно Комбайн зернозбиральний «Славутич» КЗС-9-1, 2008року випуску». За домовленістю сторін комбайн може використовуватися орендарем при здійсненні господарської діяльності (збирання врожаю), проведення навчальної та науково - дослідної діяльності

Згідно п. 2.1. Договору, строк оренди відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між Сторонами.

Відповідно до п. 2.6. Договору, орендоване майно рахується переданим Орендарю з моменту підписання акту приймання-передачі майна.

Строк оренди починається з моменту прийняття майна по акту та складає 30 місяців (п. 2.7.).

Згідно п. п. 3.3., 3.3.2. Договору, Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати планові платежі відповідно до умов Договору.

У розділі 4 Договору сторони визначили, що розмір орендних платежів сплачується відповідно до сум та термінів укладеного графіку та актів виконаних робіт (п. 4.1.). Сума орендної плати за договором складає 30 тис. грн, /місяць (п. 4.2.). Розмір орендної плати за договором складає 900 тис. грн., у т.ч. 2012 рік - 210 тис. грн., 2013 рік - 360 тис. грн., 2014 рік - 330 тис. грн. (п. 4.3.).

В п. 5.1. Договору зазначено, що Орендар сплачує на рахунок Орендодавця планові платежі відповідно до укладеного графіку платежів (додаток 1). (узгоджений Сторонами Графік платежів викладений у Додатку 1 до Договору - Платіжному календарі, підписаному уповноваженими представниками Сторін та скріпленому їх печатками (Додаток 5).

У відповідності до п. 3.5. Договору, Орендар не має права в односторонньому порядку на зменшення сум чи затримку сплати планових платежів внаслідок будь-яких обставин, в тому числі форс-мажору.

Таким чином, за Договором Орендар (відповідач) зобов`язаний був щомісячно сплачувати на рахунок Орендодавця (позивача) орендну плату у розмірі 30000,00 грн. на місяць.

Договір набуває чинності 01 червня 2012 року до повного виконання Сторонами умов Договору (п. 8.1.).

Правовідносини між Сторонами, не врегульовані договором, регулюються законодавством (п. 9.4.).

Як вбачається з матеріалів справи, комбайн зернозбиральний «Славутич» КЗС-9-1, 2008 року випуску, шасі, № НОМЕР_2 , заводський номер двигуна НОМЕР_7 (Предмет оренди) був переданий Орендодавцем (позивачем) в тимчасове платне користування (оренду) Орендарю (відповідачу) і прийнятий Орендарем (його уповноваженим представником - ректором Кюрчевим В.М.) у відповідності до Договору без жодних зауважень та заперечень, що підтверджується Актом прийому-передачі від 01 червня 2012 року, скріпленим підписами уповноважених представників та печатками Сторін - Орендодавця та Орендаря.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором оренди.

Строк оренди предмета оренди починається з 01 червня 2012 року та закінчується 30 листопада 2014 року.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, падати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

У відповідності зі ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч. 1). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6).

Частиною 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.».

Частиною 1 ст. 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. ...».

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абз. 1 ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання),

Відповідач зобов`язаний був повернути позивачу предмет оренди 30 листопада 2014 року.

Однак предмет оренди у визначені строки повернено не було.

01.07.2015 позивачем направлено відповідачу претензію вих. № 01/07 з вимогою повернути предмет оренди з підписанням Акту передачі техніки. Вказану претензію отримано відповідачем 02.07.2015, що підтверджується відповідною відміткою та підписом уповноваженої особи відповідача на претензії.

Відповідач не повідомив позивача в письмовій формі про результати розгляду претензії та не задовольнив обґрунтовані вимоги позивача щодо повернення предмету оренди.

07.09.2016 позивачем було пред`явлено відповідачу повторно письмову претензію вих. № 01/09 з вимогами: протягом трьох робочих днів сплатити орендну плату за користування предметом оренди за період часу з 01.12.2014 до 08.09.2015; укласти з Орендодавцем додаткову угоду до Договору про поновлення строку дії Договору та строку оренди предмета оренди на новий строк, а у разі небажання укладати таку додаткову угоду - негайно повернути предмет оренди.

Вказану претензію було пред`явлено відповідачу 09.09.2015 шляхом вручення останньому особисто, що підтверджується відповідною відміткою та підписом уповноваженої особи відповідача.

У відповіді претензію від 14.09.2015 № 03-1562 відповідач повідомив, що не має законних підстав для повернення предмету оренди, оскільки зазначений комбайн під час проведення досудового розслідування описано та долучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.

Отже, відповідач не задовольнив вимоги позивача щодо сплати орендної плати та не виконав свій обов`язок щодо повернення предмету оренди.

Фактично комбайн було повернуто 29 червня 2016 року, що підтверджується актом приймання-передавання техніки від 29.06.2016 в с. Лазурне. При цьому відповідач не сплачував позивачу орендну плату за користування вищевказаним предметом оренди протягом періоду з 01 грудня 2014 року до 29 червня 2016 року.

Згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері, господарювання.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи з наведених норм, відповідальність у вигляді сплати штрафних санкцій покладається на боржника в разі наявності відповідної норми закону або умови договору, яка передбачає можливість застосування певного виду штрафної санкції за конкретний вид правопорушення та визначає розмір штрафної санкції.

За порушення строків повернення орендованого майна, позивачем, в порядку ст. ч.2 ст. 785 ЦК України, нараховано відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном в сумі 1138000,00 грн за час прострочення з 01.12.2014 по до 29.06.2016.

Порушення відповідачем терміну повернення позивачу предмету оренди є доведеним.

Вимога про стягнення неустойки у розмірі 1138000,00 грн заявлена обґрунтовано.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Позивачем надано належні та допустимі докази, які свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо повернення орендованого майна, за наявності яких можливо стверджувати про те, що позивачем правомірно нараховано неустойка у розмірі подвійної плати за користування майном в сумі 1138000,00 грн.

Відповідач не спростував доводів позивача та висновків суду, не надав доказів перерахування позивачу заявленої до стягнення суми.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог, а тому первісний позов задовольняє у повному обсязі.

Стосовно твердження відповідача, що на момент звернення до суду з позовом позивач вже не був власником спірного майна, свої права наймодавця позивач втратив до 29.06.2016. Власником спірного майна на 19.06.2016 був Нема Дмитро Віталійович . Втративши право власності (майнове право) на спірний комбайн до 29.06.2016, Позивач так само втратив права наймодавця за договором від 15 червня 2012 року, а відтак позбавлений права звертатися до суду з позовом про стягнення подвійної плати за користування річчю за договором оренди, оскільки на нього не поширюються права наймодавця передбачені ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Суд не погоджується з позицією відповідача з огляду на таке.

01.06.2012 між Фізичною особою - підприємцем Нема Дмитром Віталійовичем (Орендодавцем) та Агропромисловим приватним науково-виробничим підприємством «Агротехсервіс» (Орендарем) укладено Договір оренди № 1, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в користування комбайн КЗС-9-1-01, оцінений в сумі 1340000грн.

Строк оренди - з 01 червня року до 31 грудня 2014 року (п. 1.1.).

Пунктом 4.1. договору визначено, що розмір орендної плати є договірною та встановлюється у розмірі 28000 грн щомісячно.

Відповідно до п. 5.4 Договору, усі зміни та доповнення до цього договору вступають в дію та мають юридичну силу при умові належного оформлення та підписання обома сторонами.

Додатковою угодою № 1 від 01 червня 2014 року до договору оренди № 1 від 01.06.2012 строк оренди вказаного комбайну було продовжено до 31 грудня 2016 року.

У відповідності до п. 3.4. Договору, Орендар має право передавати зобов`язання за Договором іншим організаціям, а також передавати майно повністю або частково в оренду та користування іншій організації без письмової згоди Орендодавця.

Згідно зі ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Таким чином, оскільки позивачу (АПНВП «Агротехсервіс») на підставі Договору оренди № 1 від 01.06.2012 належали майнові права на комбайн КЗС-9-1-01, зокрема, право користування вказаною річчю на період часу з 01 червня 2012 року до 31 грудня 2016 року, і вказаним договором позивачу надано власником комбайну право на передачу обов`язків за Договором іншим організаціям, а також право передачі майна повністю або частково в оренду та користування іншій організації без письмової згоди ФОП Нема Д.В. (Орендодавця), позивач мав право укласти договір оренди вказаного комбайну КЗС-9-1-01 з Таврійським державним агротехнологічним університетом (відповідач) і передати комбайн повністю у найм (оренду) та користування відповідачу за Договором оренди № 1 від 15.06.2012, укладеним між АПНВП «Агротехсервіс» та Таврійським державним агротехнологічним університетом.

З 01.06.2012 і до дати повернення комбайну 29.06.2016 власник речі не змінювався, тому позивач (АПНВП «Агротехсервіс») не втратив до 29.06.2016 ані майнових прав на спірний комбайн на підставі Договору оренди № 1 від 01.06.2012, ані прав наймодавця на нього на підставі Договору оренди № 1 від 15.06.2012.

Відповідач стверджує, що у позивача не було ані права власності, ані майнових прав на комбайн з заводським номером двигуна НОМЕР_7, оскільки з наданих позивачем доказів витікає, що 01.06.2012 позивач уклав договір оренди з ФОП Нема Д.В. на комбайн з номером №70336697, а 15.06.2012 уклав договір з відповідачем на оренду комбайну з номером №70336694, який в подальшому було повернуто ФОП Нема Д.В. Тобто предметом договору укладеним між позивачем і відповідачем є інший комбайн з іншим номером двигуна, на який у позивача не було жодних прав на момент укладення договору з відповідачем.

Суд вважає, що дане твердження відповідача не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, є не доведеним доказами з наступного.

За поясненнями позивача та третьої особи в актах приймання-передачі комбайну зернозбиральний марки КЗС-9-1, 2008 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 допущені описки (технічні помилки) в номерах моделі та двигуна комбайну. Зокрема, в акті прийому-передачі від 01.06.2012, складеному ТДАТУ та АП НВП «Агротехсервіс», допущено описку - невірно зазначено номер двигуна НОМЕР_7 замість вірного НОМЕР_7. Аналогічна помилка допущена в акті прийому-передачі від 01.06.2012, складеному АП НВП «Агротехсервіс» та Нема Д.В .

Вказаний номер двигуна вірно зазначений у свідоцтві про реєстрацію машини серія НОМЕР_8 від 16.09.2014, а саме: комбайн зернозбиральний марки КЗС-9-1, 2008 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 . Саме комбайн з такими ідентифікаційними номерами був зареєстрований за Нема Дмитром Віталійовичем , що підтверджується довідкою Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області вих-06-11-16/7707 від 11.12.2019, наданою суду.

Та обставина, що це описки (технічні помилки), підтверджується повним співпадінням у договорах оренди комбайну та в актах прийому-передачі інших номерів, ознак та технічних характеристик комбайну, що дозволяють його ідентифікувати, зокрема, марки, назви моделі, року випуску, номеру шасі, заводського номеру, тощо.

За таких обставин первісний позов задовольняється у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати за первісним позовом зі сплати судового збору у розмірі 17 070,00 грн. покладаються на Таврійський державний агротехнологічний університет імені Дмитра Моторного.

Предметом судового розгляду за зустрічним позовом Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного є спір про визнання недійсним договору оренди № 1 від 01.06.2012 укладеного між Фізичною особою-підприємцем Нема Дмитром Віталійовичем та Агропромисловим приватним науково-виробничим підприємством "Агротехсервіс".

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлено статтею 215 ЦК України.

Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Відповідно до ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків (ч.1). Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним (ч. 2).

Статтею 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1). Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч.2).

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач за зустрічним позовом не подав суду належних, допустимих, достовірних, достатніх та необхідних доказів на підтвердження обставин, наведених у зустрічній позовній заяві.

Сторони договору оренди № 1 від 01.06.2012 домовилися щодо усіх істотних умов, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, а нотаріальне посвідчення договору було неможливим з об`єктивних причин.

Так, згідно з довідками Держсільгоспінспекци України, зокрема, від 24.04.2013 № 2914/9/2-13, від 07.08.2014 № 01-18/3684 (містяться в матеріалах справи), реєстрація, тимчасова реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку машин протягом періоду часу 2012 - 2014 років були неможливими у зв`язку з незатвердженням на законодавчому рівні переліку адміністративних послуг та плати за їх подання, а також у зв`язку з відсутністю доступу до Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, а також у зв`язку з відсутністю бланків свідоцтв про реєстрацію та номерних знаків.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено, що права і законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором.

Позивач за зустрічним позовом не є стороною договору, вимога про визнання недійсним якого міститься у зустрічному позові. Цей договір жодним чином не стосується його прав, обов`язків та законних інтересів.

Сторони (ТДАТУ та АП НВП «Агротехсервіс») домовилися щодо усіх істотних умов договору оренди комбайну від 15.06.2012, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору його сторонами, а саме ТДАТУ отримав від АП НВП «Агротехсервіс» комбайн у користування, користувався ним у період часу з 01.06.2012 до 29.06.2016, сплачував орендну плату за користування ним до 30.11.2014, що підтверджується актами звіряння взаємних розрахунків. Договір не було розірвано, недійсним не визнавався. Сторони договору не заперечують його дійсність, прийняли один від одного виконання зобов`язань за ним.

Тому договір оренди, укладений між АП НВП Агротехсервіс із власником комбайну ( Нема Д.В. ) в жодному разі не впливає на договір, укладений між АТ НВП «Агротехсервіс» та ТДАТУ, зобов`язання за ним та відповідальність за невиконання його умов, штрафні санкції за ним, тощо.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач 1 та відповідач 2 за зустрічним позовом звернулись до суду із письмовими заявами про застосування позовної давності до вимоги про визнання недійсним договору оренди № 1від 01.06.2012.

Строк позовної давності судом не застосовувався, оскільки у задоволені зустрічного позову відмовлено по суті.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покладаються на Таврійський державний агротехнологічний університету імені Дмитра Моторного.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов Агропромислового приватного науково - виробничого підприємства «Агротехсервіс» задовольнити.

Стягнути з Таврійського державного агротехнологічний університет імені Дмитра Моторного (72312,Запорізька область, м. Мелітополь, проспект Б. Хмельницького, будинок 18, код 00493698) на користь Агропромислового приватного науково-виробничого підприємства «Агротехсервіс» (69600, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна), 152, ) - 1 138 000 (один мільйон сто тридцять вісім тисяч) грн. 00 коп. за договором оренди № 1 від 15.06.2012 та судовий збір в розмірі 17 070 (сімнадцять тисяч сімдесят) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволені зустрічного позову Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.10.2020.

Суддя Т.А. Азізбекян