ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

м. Київ

Справа № 904/3253/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О. М. - головуючий, Мамалуй О.О., Студенець В. І.,

за участю секретаря Півень А. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» та Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз»

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М., Кузнецової І.Л.

від 28.07.2020

за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс»

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 997 920,45 грн

за участю представників:

від позивача: Рябченко М.М.

від відповідача: Беззубкін С.М.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 997 920, 45 грн, з яких: 642 078, 96 грн пені та 1 355 841, 49 грн штрафу.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №УБГ215/015-18 від 29.03.2018 в частині дотримання строків поставки товару.

Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

29.03.2018 між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» (далі - постачальник, відповідач) було укладено договір поставки №УБГ215/015-18.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (далі - товар), що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації (далі - специфікація) (п. 1.2. договору).

Вартість товару вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (п. 3.1. договору).

Загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору (п. 3.2. договору).

Згідно з п. 4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом:

- попередньої оплати покупцем 45% загальної вартості товару, яка здійснюється на підставі рахунку, наданого постачальником у розмірі 12 691 323,00 грн;

- решта 55% загальної вартості товару у розмірі 15 511 617,00 грн сплачується покупцем по факту поставки після пред`явлення постачальником рахунка на оплату товару та підписаного сторонами акта приймання - передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, на умовах, зазначених у специфікації.

Пунктом 5.1 договору визначено, що строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоодержувачів вказується в специфікації до цього договору.

Обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі XIV даного договору (п. 5.2. договору).

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі товару або видаткової накладної (п. 5.3 договору).

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором та специфікацією (п. 6.3.1 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 цього договору і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 10.1. договору).

29.03.2018 сторонами підписано специфікацію №1 до договору поставки №УБГ215/015-18 від 29.03.2018, в якій погоджено поставку товару загальною вартістю 28 202 940,00 грн з ПДВ, з яких:

1) труба обсадна 177,8х11,51, у кількості 120 т., вартість 9 453 168,00 грн;

2) труба обсадна 177,8х12,65, у кількості 185 т., вартість 14 751 012,00 грн;

3) труба обсадна 177,8х13,72, у кількості 50 т., вартість 3 998 760,00 грн.

Визначено умови поставки товару: DDP: станція (склад) призначення вантажоодержувача.

Строк поставки товару:

Позиція 1 - 60 т. граничний строк поставки 90 календарних днів з дати укладання договору, 60 т. граничний строк поставки 120 календарних днів з дати укладання договору;

Позиція 2 та 3 - граничний строк поставки 120 календарних днів з дати укладання договору.

Відвантаження товару - згідно рознарядки замовника (поштову адресу отримувача замовник вказує в рознарядці).

На виконання умов договору та специфікації №1 до нього, постачальником здійснено наступні поставки товару, що підтверджується підписаним сторонами актами приймання-передачі товару:

- №24/07/1 від 24.07.18 на суму 1 370 790,92грн з ПДВ;

- №24/07/2 від 24.07.18 на суму 1 238 895,83грн з ПДВ;

- №24/07/3 від 24.07.18 на суму 1 362 777,41грн з ПДВ;

- №28/08/1 від 28.08.18 на суму 1 724 991,31грн з ПДВ;

- №28/08/2 віл 28.08.18 на суму 1 232 865,66грн з ПДВ;

- №28/08/3 від 28.08.18 на суму 1 729 855,16грн з ПДВ;

- №28/08/4 від 28.08.18 на суму 1 729 615,96грн з ПДВ;

- №28/08/5 від 28.08.18 на суму 1 731 449,87грн з ПДВ;

- №28/08/6 від 28.08.18 на суму 1 715 582,57грн з ПДВ;

- №03/09/3 від 03.09.18 на суму 1 629 388,81грн з ПДВ;

- №04/09/1 від 04.09.18 на суму 1 735 516,37грн з ПДВ;

- №04/09/2 від 04.09.18 на суму 1 486 024,92грн з ПДВ;

- №30/08/2 від 30.08.18 на суму 1 576 630,87грн з ПДВ;

- №30/08/3 від 30.08.18 на суму 1 619 170,13грн з ПДВ;

- №30/08/4 від 30.08.18 на суму 1 638 076,46грн з ПДВ;

- №30/08/5 від 30.08.18 на суму 1 349 439,73грн з ПДВ;

- №30/08/6 від 30.08.18 на суму 1 557 173,10грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що з урахуванням погоджених сторонами умов договору, поставка товару мала бути здійснена в наступні строки: по позиції 1 - 60 т. граничний строк поставки до 27.06.2018, 60 т. граничний строк до 27.07.2018; позиція 2 та 3 - граничний строк поставки встановлено до 27.07.2018.

За доводами позивача ним, на виконання умов п. 5.2 договору, 06.07.2018 направлено постачальнику рознарядку на відвантаження товару на електронну адресу директора ТОВ «Нафтосервіс» Бєліченка А.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на підтвердження надано копію супровідного листа № 030-03-7786-2 від 06.07.2018, копію рознарядки, копію витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції, а також, паперові копії електронних доказів - скріншоти сторінок електронного листа.

Вважаючи порушеним визначений специфікацією №1 строк поставки товару, враховуючи умови п. 7.10 договору поставки, позивач розрахував та просив суд стягнути з відповідача, пеню у розмірі 642 078, 96 грн та штраф у розмірі 1 355 841, 49 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 17.12.2019 у задоволенні позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що умовами специфікації №1, сторони погодили строки поставки товару. Водночас, пунктом 3 специфікації визначено, що відвантаження товару здійснюється згідно рознарядки замовника.

Крім того, умовами пункту 5.2 договору сторони визначили, що відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки; відвантаження товару без рознарядки забороняється; рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі XIV даного договору.

Відповідно до пункту 11.17 договору, якщо договором передбачено направлення листів, повідомлень в електронному вигляді на електронні адреси сторін, такі листи, повідомлення вважаються належним чином направленими, якщо вони направлені в електронному вигляді на всі електронні адреси одночасно, вказані в розділі XIV даного договору

Розділом XIV договору, сторонами визначено місцезнаходження ТОВ «Нафтосервіс»: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 58, електронна адреса: .

Позивачем не спростовано заперечення відповідача про те, що він не одержував від позивача рознарядку на відвантаження товару за адресами зазначеними в розділі XIV договору (електронну або юридичну адресу).

Оскільки позивачем не доведено факт направлення відповідачу рознарядки про відвантаження товару на визначену в договорі адресу, а також, не доведено факт погодження сторонами інших адрес для здійснення електронного повідомлення, місцевий господарський суд дійшов висновку про безпідставність його доводів відносно порушення відповідачем строків поставки товару та відсутність правових підстав для застосування відповідальності, передбаченої пунктом 7.10 договору, за порушення строків поставки товару.

Центральний апеляційний господарський суд постановою від 28.07.2020 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 у справі № 904/3253/19 скасував і ухвалив нове, яким позов задовольнив частково.

Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» 64 207 грн 89 коп. пені та 135 584 грн 14 коп. штрафу, а також 74 922,01 грн витрат на сплату судового збору за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Рішення суду апеляційної інстанцій обґрунтовано тим, що враховуючи умови пункту 5.2 договору процедура поставки товару передбачає узгодження обсягів поставки покупцем у рознарядках до поставки товару та подальше відвантаження товару постачальником тільки після отримання відповідної рознарядки на поставку товару. Відвантаження товару без рознарядки забороняється.

У матеріалах справи відсутні належні докази погодження покупцем обсягів поставки товару, водночас місцевим господарським судом не враховано те, що постачальник частково здійснив поставку товару за відсутності отриманої від покупця рознарядки, що ним не заперечується. Тобто дії постачальника з поставки товару за відсутності рознарядки можуть свідчити про обізнаність постачальника про обсяг поставки товару, який вказується у рознарядках.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення, передбаченої умовами договору неустойки за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, водночас використав право суду на зменшення розміру штрафних санкцій та зменшив розмір нарахованої позивачем неустойки на 90%, частково задовольнив позовні вимоги та стягнув з відповідача 199792,03 грн, з яких: 64 207,89 грн пені та 135 584,14 грн штрафу за неналежне виконання зобов`язань за договором.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та аргументи учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2020 у справі № 904/3253/19. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Просив касаційну скаргу задовольнити, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2020 у справі № 904/3253/19 скасувати, залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019.

Вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, а саме частину 4 статті 612, частину 2 статті 613 Цивільного кодексу України та не враховано, що в даному випадку мало місце прострочення кредитора і як наслідок відстрочення виконання зобов?язання боржником на час прострочення кредитора.

Зазначає, що позивач не вчинив дії, передбачені пунктом 5.2 договору поставки, а саме не направив рознарядки на відвантаження товару за адресами зазначеними в розділі XIV договору (електронну або юридичну адресу), а тому відповідачем не порушено умови договору поставки № УБГ 215/015-18 від 29.03.2019 щодо строків постачання товару позивачеві, оскільки позивач надав рознарядку вже після спливу строку поставки.

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» також подало касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2020 у справі № 904/3253/19, у якій просило скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2020 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу, та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підставою касаційного оскарження скаржником визначено пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Зазначило, що судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 905/866/19, не з?ясовано всіх обставин для застосування положень статті 233 Господарського кодексу України і статті 551 Цивільного кодексу України, у зв?язку з чим зроблено помилковий висновок про наявність підстав для зменшення розміру пені.

Позивачем та відповідачем відзивів на відповідні касаційні скарги не надано, що відповідно до частини 3 статті 295 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судових рішень.

Склад суду у даній справі визначений згідно з витягами з протоколів розподілу судової справи від 27.08.2020, 15.09.2020, 28.09.2020, які наявні в матеріалах справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Предметом спору є вимоги про стягнення пені та штрафу. Підставами позову зазначено несвоєчасне виконання умов договору поставки постачальником щодо термінів поставки товару.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У даному випадку, до договору поставки, укладеного сторонами у справі, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Оскільки договір поставки має двосторонній характер, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону, то у такому зобов`язанні кожна із сторін одночасно є боржником, та кредитором. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому в даному випадку договором поставки. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує свого обов`язку у порядку і строки, встановлені договором, то відповідно друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Частиною 4 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов?язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Таким чином, виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. Тобто в такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором, необхідних дій.

Як встановлено судами попередніх інстанцій у пункті 5.2 договору поставки №УБГ215/015-18 від 29.03.2018 сторони погодили, що обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі XIV даного договору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не виконано умови пункту 5.2 договору щодо направлення постачальнику рознарядки на електронну адресу визначену договором, в якій зазначаються обсяг поставки товару, за відсутності якої постачальник не має права здійснювати відвантаження товару.

У той же час, з огляду на загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 Цивільного кодексу України: справедливість, добросовісність та розумність, направлення замовником рознарядки, зокрема, засобами електронного зв`язку, отримання постачальником такої рознарядки в день її підписання та відправлення замовником дозволяє покласти на постачальника обов`язок поставки продукції у строк визначений у договорі поставки та специфікації з дати письмової рознарядки, в іншому разі - початок строку поставки продукції необхідно обчислювати з фактичної дати отримання постачальником рознарядки.

Суд першої інстанції, дослідивши всі наявні докази в матеріалах справи щодо поставки продукції та погодження термінів поставки, встановив, що позивачем не доведено факт направлення відповідачу рознарядки про відвантаження товару на визначену в договорі адресу, у строки, встановлені договором та специфікацією, а також, не доведено факт погодження сторонами інших адрес для здійснення електронного повідомлення, у зв?язку з чим дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності, передбаченої пунктом 7.11 договору, а саме, відповідальності за порушення строків поставки товару.

Здійснення відповідачем поставки товару 24.07.2018 за відсутності рознарядки, що за висновками суду апеляційної інстанції свідчить про обізнаність постачальника про обсяг поставки товару, який вказується у рознарядках, не може бути підставою для покладення на відповідача відповідальності за порушення строків поставки, так як недотримання відповідачем умов договору та вчинення дій з поставки продукції без рознарядки є його ризиками, та не звільняє позивача від виконання своїх зобов?язань за договором, у зв?язку з чим суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Формулюючи висновок щодо застосування частини 4 статті 612, частини 2 статті 613 Цивільного кодексу України у справі № 904/3253/19 колегія суддів зазначає, що за встановлених судами попередніх інстанцій обставин, що позивачем не було виконано умови договору щодо направлення постачальнику рознарядки на електронну адресу, визначену в договорі, у якій зазначається обсяг поставки товару, та за відсутності якої постачальник не має право здійснювати відвантаження товару, має місце прострочення кредитора, у зв?язку з чим підстави для покладення на відповідача відповідальності за порушення строків поставки товару відсутні.

Щодо наведених в касаційній скарзі позивача підстав для скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2020 у справі № 904/3253/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу у зв?язку з неврахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 905/866/19, то вони є безпідставними.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 918/487/19, від 12.05.2020 у справі № 910/9767/19.

Висновки суду апеляційної інстанції про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені у справі №904/3253/19 не суперечать висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 18.02.2020 у справі № 905/866/19 про відмову у задоволенні клопотання боржника про зменшення розміру стягуваної пені, адже зменшення розміру пені є правом суду і було реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України свідчать про те, що саме суд першої інстанції користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

Разом з тим, для застосування повноважень передбачених частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України щодо зменшення розміру штрафних санкцій, необхідно встановити наявність у позивача правових підстав для нарахування штрафних санкцій у вигляді пені. Враховуючи, що здійснюючи касаційний перегляд справи № 904/3253/19 за касаційною скаргою відповідача, Верховний Суд встановив, що має місце прострочення кредитора, а тому відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності за порушення строків поставки товару у вигляді штрафних санкцій, у зв?язку з чим касаційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню, рішення суду першої інстанції - залишенню в силі, з підстав наведених у цій постанові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Пунктом 4 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Частиною першою статті 312 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Доводи ТОВ «Нафтосервіс» про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови за результатами перегляду справи в касаційному порядку знайшли своє підтвердження з мотивів, викладених у даній постанові.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги позивача, задоволення касаційної скарги відповідача, скасування оскарженої постанови суду апеляційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Судові витрати

За змістом частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

З огляду на висновок Верховного Суду про скасування постанови апеляційного господарського суду та залишення в силі рішення місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» задовольнити частково.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» задовольнити.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2020 у справі № 904/3253/19 скасувати.

3. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 у справі № 904/3253/19 залишити в силі.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» (63304, Харківська область, Красноградський район, місто Красноград, вул .Полтавська, 86, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» (49000, м. Дніпро, вул. Ю. Кондратюка, 58, ) 59 937 (П`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн 62 коп. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Мамалуй

В. Студенець