ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" листопада 2020 р.Справа № 922/1995/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

розглянувши заяви арбітражного керуючого про видачу судового наказу у справі

за заявою Центральна ОДПІ ГУДФС у Х/о, м. Харків
до Публічне АТ "Страхова компанія "Лемма-Віте", м. Харків
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшли чотири заяви арбітражного керуючого Несвіт В.І. про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з оплати грошової винагороди на підставі ухвали суду від 29.09.2020, а саме:

- щодо стягнення заборгованості з ГУ ДПС у Харківській області за виконання повноважень розпорядника майна в сумі 10570,97 грн;

- щодо стягнення заборгованості з ГУ ДПС у Харківській області за виконання повноважень ліквідатора в сумі 30944,00 грн;

- щодо стягнення заборгованості з фізичної особи ОСОБА_1 за виконання повноважень ліквідатора в сумі 3915,36 грн;

- щодо стягнення заборгованості з ДП "Артемсіль" за виконання повноважень ліквідатора в сумі 23378,51 грн;

Розглянувши заяви про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогами до виконавчого документа.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі, зокрема, зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Як свідчать матеріали справи, 16.10.2020 судом вже було видано накази на виконання ухвали суду від 29.09.2020.

Відповідно до ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що відповідно до приписів ст. 327 ГПК України, наказ на виконання судового рішення видається судом в силу імперативних приписів Господарського процесуального кодексу України, незалежно від волі стягувача, а отже подання до суду будь-яких заяв з цього приводу є безпідставним.

Поняття судовий наказ і наказ на виконання судового рішення є різними виконавчими документами, тому поєднання заявником в своїй заяві обидві вимоги щодо видачі наказу та видачі судового наказу є невірним та свідчить про довільне та помилкове тлумаченням норм права.

Також суд зазначає, що арбітражний керуючий Несвіт В.І. заявляє вимогу про стягнення коштів, яка виникла не на підставі договору, як то передбачено ст. 148 ГПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що справи про банкрутство не є малозначними, наслідком чого суд не має можливості розглядати в межах справи про банкрутство заяви про видачу судових наказів.

За таких обставин, керуючись п. 1, 3 ч. 3 ст. 150, п. 3, п. 6 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 233, 234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити арбітражному керуючому Несвіт В.І. у видачі судових наказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (проголошення) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя Міньковський С.В.