РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.10.2020Справа № 910/5518/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технологій транспорту" (02091, м. Київ, вул. Тростянецька, буд.6Г; ідентифікаційний код 42328338)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815)

про стягнення 170 204, 40 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр технологій транспорту" з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 170 204, 40 грн, які на думку позивача були неправомірно списані перевізником у жовтні 2019 з особового рахунку позивача в рамках діючого та чинного договору про надання послуг від 09.08.2018 № 00634/ЦОП-2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технологій транспорту" залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів направлення (фіскальний чек та опис вкладення в цінний лист) копії позовної заяви № 15/04-1 від 15.04.2020 та доданих до неї документів на адресу відповідача.

07.05.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача на виконання вимог ухвали суду від 27.04.2020 надійшли докази направлення копії позовної заяви № 15/04-1 від 15.04.2020 та доданих до неї документів на адресу відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

03.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2020 заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" про продовження процесуального строку задоволено та відповідно продовжено процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву на строк не більше, ніж строк дії карантину.

01.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

13.07.2020 та 14.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив з огляду на перебування представника позивача на дистанційній роботі у зв`язку із запровадження на території України карантину з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, а тому позивач не має можливості подати відповідь на відзив у строк встановлений судом ухвалою суду від 12.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технологій транспорту" про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив у справі № 910/5518/20. Продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю "Центр технологій транспорту" процесуальний строк на подання відповіді на відзиву на позовну заяву до 28.07.2020.

03.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

12.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про ознайомлення з матеріалами справи.

12.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив.

02.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення позивача.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.08.1018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - перевізним) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр технологій транспорту" (далі - замовник) був укладений договір № 00634/ЦТЛ-2018 про надання послуг предметом якого є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3. договору).

Відповідно до пп. 2.3.3. перевізник зобов`язаний відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № 8134110. Присвоїти код вантажовідправника/вантажоодержувача 1672.

Розділами 3, 4 договору встановлено вартість послуг та порядок проведення розрахунків.

Згідно п. 4.5. договору визначено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається на особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати.

Відповідно до п. 4.6. договору щодобово, протягом періоду виконання договору, перевізник надає замовнику в електронному вигляді переліки перевізних документів на електронну адресу, а у разі відсутності електронного зв`язку - у паперовому вигляді.

В пункті 4.11. договору сторони погодили, що наявність підписаної зведеної відомості не позбавляє перевізника права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди.

Договір вступає у силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з моменту підписання до 31.12.2018. якщо жадна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконання перевезення та наданні послуг. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п. 12.1. договору).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що в жовтні 2019 року з особового рахунку ТОВ "Центр технологій транспорту" № 8134110 були списані кошти на загальну суму 328 448, 60 грн. за перевезення вантажу вугілля по відправках № 22519372, № 22519376, № 22519395, № 22519400, № 22519407, № 22519416, № 22519461 та № 22412880 зі ст. Гомель БЧ первинним призначенням на ст. Бахмач-Пасажирський УЗ та послідуючим переадресуванням новим призначенням на ст. Лиман УЗ (імпортне сполучення).

Перевезення вантажу по вказаних відправках здійснювалось на умовах та в рамках діючого і чинного на час такого перевезення договору № 00634/ЦТЛ-2018.

Позивач зазначає, що доказом належного виконання зобов`язань замовником, як сторони договору, в частині своєчасної оплати перевезень вантажів є відсутність затримок перевезень з причини несвоєчасного внесення замовником коштів на особовий рахунок № НОМЕР_1 та добові переліки по перелічених стягненнях коштів, які наявні в обох сторін договору,

Стягнення коштів за перевезення вантажу було здійснено як відшкодування належних перевізнику платежів на підставі:

- перевізних документів № 22519372, № 22519376, № 22519395, № 22519400, № 22519407, № 22519416, № 22519461 та № 22412880;

- актів про затримку вагонів форми ГУ-23а ст. Сновськ від 06.10.2019 № 1 та від 07.10.2019 № 2;

- актів загальної форми ГУ-23 ст. Сновськ від 08.10.2019 № 3529, № 3532, № 3534 та від 09.10.2019 № 3551, № 3553, № 3554;

- накопичувальних карток від 08.11.2019 № 08110778, від 11.10.2019 № 11100694, та № 28100741.

При цьому, позивач вказує, що перевізником були нараховані та стягнуті платежі, пов`язані із затримкою вагонів, які слідували по вказаних накладних, з причини затримки вагонів на шляху слідування за призначенням по ст. Сновськ регіональної філії "Південно-Західна залізниця" AT "Укрзалізниця", які замовник вважає неправомірними та безпідставними з огляду на нікчемність по формі і по суті документів, як підстав для стягнення, а саме: наказів та актів про затримку вагонів форми ГУ-23а від 06.10.2019 № 1 та від 07.10.2019 № 2; актів загальної форми ГУ-23 від 08.10.2019 № 3529, № 3532, № 3534 та від 09.10.2019 № 3551, № 3553, № 3554.

Розв`язання суперечок між замовником та перевізником, що обумовлено вимогами розділу 7 договору, здійснюються шляхом переговорів, а в разі недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку (п. 7.1. договору).

Таким чином, як про це зазначає позивач, оскільки, врегулювання даного питання шляхом переговорів досягнуто не було, не погодившись із правомірністю вказаних нарахувань, замовником були заявлені перевізнику дві претензії від 23.12.2019 № 23/12/19 та № 23/12/19-1 на загальну суму 328 448, 60 грн.

За результатами їх розгляду, згідно відповідей перевізника від 20.02.2020 № ЦТЛ-19/347 та від 27.03.2020 № ЦТЛ-19/390, претензії були задоволені частково, а саме:

- претензія № 23/12/19 задоволена у розмірі 73 649, 10 грн. (без ПДВ), відмовлено - 59 836, 90 грн;

- претензія № 23/12/19-1 задоволена у розмірі 84 595, 10 грн. (без ПДВ), відмовлено - 110 367, 50 грн.

Втім, не погоджуючись з позицією перевізника щодо часткового задоволення претензійних вимог, ТОВ "Центр технологій транспорту" звернулося до суду з позовом про стягнення з АТ "Українська залізниця" неправомірно стягнутих коштів в розмірі 170 204, 40 грн.

В обґрунтування підстав з якими обумовлюється можливість задоволення позовних вимоги позивач вказує наступне:

- на порушення перевізником вимог ст. 5 УМВС, п. 8 та п. 25.1 р. V Додатку 1 до УМВС Правил перевезень вантажів, п. 3 Службової інструкції до УМВС в частині застосування національного законодавства до даного режиму перевезення - імпорт;

- на порушення перевізником вимог ст. 5 УМВС, п. 8 та п. 25.1 р. V Додатку 1 до УМВС Правил перевезень вантажів, п. 3 Службової інструкції до УМВС в частині неправомірного оформлення затримки вагонів наказами на затримку вагонів від 06.10.2019 № 90 та від 07.10.2019 № 91, актами про затримку вагонів форми ТУ-23а від 06.10.2019 № 1 та від 07.10.2019 № 2; актами загальної форми ГУ-23 від 08.10.2019 № 3529, № 3532, № 3534 та від 09.10.2019 № 3551, № 3553, № 3554;

- на порушення перевізником вимог ст. 31 УMBC, ст. 41 р. ІІ УМВС, які кореспондуються зі ст. 38 р. II УМВС, та приписів п. 1.3 п. 1 Правил розрахунків за перевезення вантажів (затв. наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085) при нарахуванні та стягненні коштів за затримку вагонів по ст. Сновськ.

Таким чином, позивач вважає, що нарахування та стягнення зазначених вище сум перевізником здійснено безпідставно та з порушеннями норм транспортного законодавства в частині як оформлення первинних документів, так і нарахування належних залізниці/перевізнику платежів за затримку вагонів, що свідчить про нікчемність первинних документів по факту і по суті, для визнання вказаних документів належними доказами правомірності дій перевізника.

У поданому відповідачем відзиві, останній заперечує щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав:

- за накладною № 22519461 з позивача взагалі не стягувались додаткові збори, окрім митного оформлення вантажу в розмірі 105,50 грн, а тому позовні вимоги за даною накладною № 22519461 нічим не підтверджені;

- затримка вантажу на шляху прямування сталася не з вини перевізника, а саме з вини позивача, який залучив до виконання зобов`язань третю особу - ПП "Неон", на під`їзну колію якого через зайнятість вантажного фронту не можна було доставити вагони позивача, та у зв`язку із чим сам позивач прийняв рішення про переадресацію вагонів, які так і не могли бути подані на під`їзну колію. А тому, твердження позивача стосовного того, що залізницею з невідомих йому причин затримано 105 вагонів, є безпідставним. Та як визначено в п. 5.5 поговору, замовник, як сторона, що залучила третю особу до виконання свого зобов`язання за договором від 09.08.2018 № 00634/ЦТЛ-2018, несе перед іншою стороною відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань цією третьою стороною, як за свої власні. Отже, наявність вини позивача у затримці вантажу призвело до нарахування плати за користування вагонами, зберігання вантажу та надання телеграфного повідомлення.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 2 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що відносини, пов`язані з діяльністю транспорту, регулюються цим законом, кодексами (статутами) окремих видів транспорту, іншими актами законодавства України, і є обов`язковими для виконання всіма юридичними і фізичними особами на території України при користуванні послугами транспорту та шляхами сполучення.

Приписами статті 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 307 Господарського кодексу України передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Перевезення у експортно/імпортних та транзитних сполученнях підпорядковуються вимогам УMBC. Єдине трактування та застосування статей УMBC унормовано додатком 1 до УMBC - Правилами перевезень вантажів та іншими документами як доповнення та роз`яснення до вказаних документів, які містять деталізовані стандартні рішенні та процедури.

Вимогами ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст. 5 Статуту залізниць України передбачено, що нормативні акти, що визначають порядок і умови перевезень, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Тобто, до складу спеціального законодавства, що регулює процес перевезення вантажу залізничним транспортом входять нормативно-правові акти, які не суперечать загальним актам і водночас уточнюють, доповнюють або конкретизують їх щодо перевезень. За своєю правовою сутністю це - комплексно-кодифіковані нормативні акти, які визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Цей порядок має певні особливості, юридичні наслідки (наприклад, щодо відповідальності), і застосовується щодо всіх стадій процесу перевезення вантажу. Слід зазначити, що факт затримки вагону на шляху прямування за призначенням при перевезеннях як у міжнародному, так і внутрішньому сполученнях, (УМВС), так і вимогами норм транспортного законодавства.

Нарахування належних залізниці/перевізнику платежів за затримку вагонів здійснюється відповідно встановлених останнім, тобто Перевізником правил та вимог.

Для розмежування та віднесення матеріальної відповідальності при перевезеннях у всіх видах сполучень перевізником одноосібно визначено конкретний документ, а саме: акт загальної форми ГУ-23, якому, для засвідчення обставин затримки вагону, при застосуванні національного законодавства, встановлена окрема форма - акт на затримку вагону форми ГУ-23а.

Таким чином, прерогатива складання та відповідальність за дотримання вимог щодо складання та нарахування платежів, на підставі викладених обставин по обох видах актів, належить виключно перевізнику. Тобто, є одноосібними.

Вимоги щодо вказаних документів містяться у міжнародному сполученні п. 28 УМВС, п. 25 п.п. 25.1 Правил перевезень вантажів додаток 1 до УМВС та п. 3 Службової інструкції до УМВС, які повністю кореспондуються з вимогами для перевезень у внутрішньому сполученні - статті 129 Статуту залізниць України, Правилами складання актів, Правилами користування вагонами і контейнерами Інструкції з ведення станційної комерційної звітності.

Так, залізницею в жовтні місяці 2019 року було надано позивачу послуги по міжнародному перевезенню вантажів залізничним транспортом із урахуванням Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі-УМВС) за накладними № 22519372, № 22519376, № 22519395, № 22519400, № 22519407, № 22519416, № 22519461, № 22421880.

Втім, враховуючи відсутність власної під`їзної колії по станції Бахмач-Пасажирський Південно-Західної залізниці у ТОВ "Центр технологій транспорту" останнім було залучено до виконання зобов`язань третю особу - ПП "Неон", на під`їзну колію якого проводилась подача вагонів позивача на підставі Заявки (угоди).

Згідно даною Заявкою (угодою) від 05.10.2019 ТОВ "Центр технології транспорту" просило вагони, які будуть прибувати з 04.10.2018 по 31.12.2019 на його адресу для навантаження/вивантаження вантажу-вугілля, подавати на під`їзну колію ПП "Неон".

Під`їзна колія ПП "Неон" обслуговується на умовах договору про подачу і забирання вагонів при станції Бахмач-Пасажирський Південно-Західної залізниці (м. Бахмач Чернігівської області) № 3124 від 10.12.2014 укладеного між РФ "Південно-Західна залізниця" та ПП "Неон".

У Заявці (угоді) від 11.03.2019 директор ТОВ "Центр технології транспорту" Пілько С.В. підтвердив своїм підписом, що з умовами договору про подачу і забирання вагонів № 3124 від 10.12.2014, укладеного між РФ "Південно-Західна залізниця" та ПП "Неон", ознайомлений та зобов`язаний їх виконувати.

Означена Заявка (угода) позивача була погоджена начальником станції Бахмач-Пасажирський та директором ПП "Неон".

Таким чином, відповідач вказує, що позивач, шляхом підписання Заявки (угоди) від 05.10.2019 та ознайомлення із договором № 3124, був обізнаний про умови користування під`їзною колією, на яку подавались вагони ТОВ "Центр технології транспорту", терміном перебування вагонів на під`їзній колії та максимальною кількістю вагонів, що може перебувати на колії, та був відповідальним за виконання залученою третьою особою - ПП "Неон" зобов`язань щодо своєчасного здійснення навантажувально/розвантажувальних робіт із вантажем позивача.

При тому, суд звертає вагу, що викладених вище доводів позивачем спростовано не було, доказів протилежного суду не надано.

Крім того, суд вказує, що позивачем не було спростовано доводів відповідача стосовно того, що за накладною № 22519461 з ТОВ "Центр технології транспорту" взагалі не стягувались додаткові збори, окрім, митного оформлення вантажу в розмірі 105, 50 грн. Доказів, щоб свідчили про протилежне суду також не надано.

Як про це вказує відповідач та що у свою чергу встановлено судом, спочатку перевезення вантажу - вугілля здійснювалось на адресу отримувача ТОВ "Центр технології транспорту", код отримувача 1672, сплата провізних платежів по УЗ здійснює ТОВ "Центр технології транспорту", код платника 8134110 (графа 4, 23 накладної) із станції Гомель БЧ через станції Тереховка (експ) 0021, Хоробичі (експ) УЗ до станції призначення - Бахмач-Пасажирський.

Вищевказаний вантаж повинен був бути поданим на під`їзну колію ПП "Неон".

Зазначене підтверджується накладними СМГС № 22421880, № 22519416, № 22519461, № 22519407, № 22519400, № 22519395, № 22519376, № 22519372, копії яких містяться в матеріалах справи.

В накладних містилась відмітка про код отримувача 1672, код платника 8134110, які присвоєні ТОВ "Центр технології транспорту" згідно із пп. 2.3.3 договору № 00634/ЦТЛ-2018 про надання послуг.

Не відповідають дійсності твердження позивача стосовно того, що йому невідомо про причину затримки вагонів, та що ним не отримано жодного Акту загальної форми, а також те, що жодного акту про затримку вагонів ним не підписувалось.

Як про це вказує відповідач, з 05.10.2019 обробка партії вагонів на під`їзній колії ПП "Неон" здійснювалась із порушенням встановлених термінів вантажних операцій, що призвело до скупчення вагонів, що прибули позивачу раніше, як на під`їзній колії ПП "Неон", так і на станції призначення Бахмач-Пасажирський.

При тому, суд вказує, що означене підтверджується Актами загальної форми ГУ 23 № 2925 від 05.10.2019, № 2931 від 05.10.2019 (копії яких містяться в матеріалах справи), складеними на станції призначення Бахмач-Пасажирський, про затримку вагонів з вини вантажовласника ТОВ "Центр технології транспорту" та які у свою чергу підписані його представником Бабенко О.В. без зауважень.

Разом з тим, відповідач вказує, на під`їзній колії ПП "Неон", на яку подаються вагони позивача згідно із вищевказаною Заявкою (угодою) від 11.03.2019, станом на 05.10.2019 знаходилось 89 вагонів підприємств, що обслуговуються на даній під`їзній колії, з яких 42 вагони з вугіллям позивача, які перебували на під`їзній колії з 19 год 00 хв 05.10.2019 до 15 год 40 хв 07.10.2019, що виключало можливість отримання вагонів позивача на зазначену під`їзну колію та підтверджується Пам`ятками про подавання вагонів № 250 від 05.10.2019 та забирання вагонів № 258 від 07.10.2019, копії яких також містяться в матеріалах справи.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що вагони позивача затримувалися в спірний період на шляху прямування на станції Сновськ не з вини перевізника, а саме, з вини позивача, в очікуванні звільнення вантажного фронту на під`їзній колії ПП "Неон", та на станції призначення Бахмач-Пасажирський, та відповідно належними та вірогідними доказами цього є Акти загальної форми ГУ 23 № 2925 від 05.10.2019, № 2931 від 05.10.2019 та Пам`ятки про подавання вагонів № 250 від 05.10.2019 та забирання вагонів № 258 від 07.10.2019.

Крім того, судом враховано той факт, що і вищезазначені Акти загальної форми ГУ 23 № 2995, № 2931 і відомості плати, і накопичувальні картки підписані ТОВ "Центр технології транспорту" без зауважень та заперечень, зокрема, відомості плати за користування вагонами № 10100018 від 10.10.2019, № 09100017 від 09.10.2019 підписані представником позивача Кобишевим А.М, що знову ж таки є додатковим підтвердженням належності та допустимості таких доказів.

Так, 05.10.2019 о 19 год 01 хв. на станцію Сновськ із станції Гомель Білоруської залізниці надійшли 52 вагони з вугіллям у складі поїзда № 2014 (інд.поїзда 1500+089+3260) за накладними СМГС № 22519372, № 22421880, № 22519395, № 22519400, станція призначення Бахмач-Пасажирський, код одержувача-1672-ТОВ "Центр технології транспорту", код платника по УЗ-8134110-ТОВ "Центр технології транспорту".

Зазначені вагони були затримані на шляху прямування на станції Сновськ через зайнятість колій станції призначення Бахмач-Пасажирський та під`їзної колії ПП "Неон", у зв`язку з наявністю на коліях станції призначення Бахмач-Пасажирський та на під`їзній колії вагонів, що прибули раніше, та які як про це вказує відповідач заважали йому виконувати технологічні операції з вантажами.

У зв`язку із чим, з вини позивача вагони, що прибули за накладними № 22519372, № 22421880, № 22519395, № 22519400, було затримано на підставі Наказу головного інженера Південно-Західної залізниці від 06.10.2019 № 90, який надійшов на станцію Сновськ о 18 год 15 хв 06.10.2019. Про затримку вагонів зі станції Сосновськ на станцію призначення Бахмач-Пасажирський о 23 год 15 хв. було надано телеграфне повідомлення від 06.10.2019 № 96.

Пунктом 3 розділу II Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 встановлено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/ забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Згідно п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, визначено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акту.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

В той же час, згідно з п. 9, 10 розділу III Правил користування вагонами і контейнерами, про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у «Повідомленні про затримку вагонів» (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів.

Відповідно до п. 12, 13 розділу III Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Згідно чинного законодавства нарахування плати за користування вагонами здійснюється на підставі Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а та Актів загальної форми ГУ-23.

Враховуючи затримку вагонів на шляху прямування, у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, станцією Сновськ був складений Акт про затримку вагонів форми ГУ-23а від 06.10.2019 № 1.

Затримка вагонів продовжувалась до 08.10.2019 до 15 год 45 хв, коли на станцію Сновськ надійшов Наказ № 123 з наданням дозволу на відправку поїзда № 2014.

На підставі Акту про затримку вагонів форми ГУ-23а від 06.10.2019 № 1 на станції Сновськ були складені Акти загальної форми ГУ-23 № 3259, 3532, 3534 від 08.10.2019 щодо нарахування платежів за користування вагонами за час затримки та за зберігання вантажу.

В подальшому, 08.10.2019 о 17 год 50 хв. вагони за накладними № 22519372, № 22421880, № 22519395, № 22519400 у складі поїзда № 2014 було відправлено на станцію призначення Бахмач-Пасажирський, на яку він прибув 08.10.2019 о 20 год 01 хв.

На станції призначення 08.10.2019 здійснено комерційний огляд вагонів та обробка по прибуттю (з 20 год 02 хв. по 20 год 48 хв.). Розформовано поїзд 08.10.2019 о 20 год 49 хв., переставлено на безконтактну колію, з віднесенням на відповідальність вантажовласника 08.10.2019 о 22 год. 00 хв.

Перевізні документи розмитнені 09.10.2019 (під митним контролем вантаж перебував з 05.10.19 по 09.10.19), що підтверджується відмітками Чернігівської митниці ДФС у графі 28 накладних СМГС.

Переадресування вантажу на станцію Лиман Південної залізниці вантажоотримувачу ПАТ "Центренерго Зміївська ТЕС" проводилось 09.10.2019 об 11 год 30 хв. на підставі заявок позивача № 0910-а від 09.10.2019, № 0910-а1 від 09.10.2019, № 0910-а2 від 09.10.2019. У зв`язку із чим сформовано поїзд № 3001, який відправлено 10.10.2019 о 04 год 34 хв.

Згідно п. 10 Правил користування вагонами і контейнерами, облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією.

Втім, відповідач вказує, що направлена претензія позивача № 23/12/19 від 23.12.2019 була частково задоволена на суму 73 649,10 грн., лише тому, що на станції Сновськ нарахування платежів помилково здійснено від моменту прибуття вагонів на станцію -з 05.10.2019 і до моменту надання наказу на відправлення поїзду, а необхідно було нараховувати з дати отримання наказу про затримку поїзда, тобто з 06.10.2019 до моменту отримання наказу про відправлення поїзда 08.10.2019.

У зв`язку із чим, при розгляді зазначеної претензії було здійснено відповідний перерахунок за користування вагонами та зберігання вантажу з дати отримання наказу про затримку вагонів. У задоволенні претензії на суму 59 836, 90 грн. позивачу було відмовлено, а на суму 73 649,10 грн., претензія була задоволена. Зазначена сума 73 649, 10 грн. була відновлена на особовому рахунку позивача, відкритому йому за договором № 00634/ЦТЛ-2018.

Так, 06.10.2019 о 08 год 30 хв. на станцію Сновськ із станції Гомель Білоруської залізниці надійшли 53 вагони з вугіллям у складі поїзда № 2004 (інд.поїзда 1500+090+3260) за накладними СМГС № 22519376, № 22519407, № 22519416 станція призначення Бахмач-Пасажирський, код одержувача-1672-ТОВ "Центр технології транспорту", код платника по У3-81341ІО -ТОВ "Центр технології транспорту".

Означені вагони були затримані на шляху прямування на станції Сновськ через зайнятість колій станції призначення Бахмач-Пасажирський та під`їзної колії ПП "Неон", у зв`язку з наявністю на коліях станції призначення Бахмач-Пасажирський та на під`їзній колії вагонів, що прибули раніше, та які про що вказує відповідач заважали йому виконувати технологічні операції з вантажами.

На підставі Наказу головного інженера Південно-Західної залізниці від 07.10.2019 № 101 (надійшов на станцію Сновськ о 13 год 15 хв 07.10.2019), з вини позивача вагони, що прибули за накладними № 22519376, № 22519407, № 22519416 було затримано.

Про затримку вагонів зі станції Сосновськ на станцію призначення Бахмач-Пасажирський о 14 год 55 хв. було надано телеграфне повідомлення від 07.10.2019 № 101.

За цим фактом, у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, станцією Сновськ був складений Акт про затримку вагонів форми ГУ-23а від 07.10.2019 № 2.

Затримка вагонів продовжувалась до 09.10.2019 до 14 год 10 хв, коли на станцію Сновськ надійшов Наказ № 141 з наданням дозволу на відправку поїзда № 2004.

На підставі Акту про затримку вагонів форми ГУ-23а від 07.10.2019 № 2 на станції Сновськ були складені Акти загальної форми ГУ-23 № 3551, № 3553, № 3554 від 09.10.2019 щодо нарахування платежів за користування вагонами за час затримки та за зберігання вантажу.

В подальшому, 09.10.2019 о 16 год 38 хв. вагони за накладними № 22519376, № 22519407, № 22519416 у складі поїзда № 2004 було відправлено на станцію призначення Бахмач-Пасажирський, на яку він прибув 09.10.2019 о 18 год 53 хв.

Під митним контролем за накладними СМГС № 22519376, № 22519407, № 22519416 вантаж перебував з 06.10.2019 по 10.10.2019, що підтверджується відмітками Чернігівської митниці ДФС.

У зв`язку із затримкою вагонів з вини клієнта - позивача по станції Бахмач- Пасажирський складено Акти загальної форми ГУ-23 № 2966 від 10.10.2019, № 2967 від 10.10.2019, № 2968 від 10.10.2019, які підписані представником ТОВ "Центр технології транспорту" менеджером Бабенко О.В. без зауважень та заперечень.

Переадресування вантажу на станцію Лиман Південної залізниці вантажоотримувачу ПАТ "Центренерго Зміївська ТЕС" проводилось 10.10.2019 на підставі Заявок Позивача № 1010-а1 від 10.10.2019, № 1010-а від 10.10.2019. У зв`язку із чим сформовано поїзд № 3106, який відправлено 11.10.2019 о 04 год 34 хв.

Направлена претензія позивача № 23/12/19-1 від 23.12.19 була частково задоволена на суму 84 595,10 грн, лише тому, що на станції Сновськ нарахування платежів помилково здійснено від моменту прибуття вагонів на станцію - з 06.10.2019 і до моменту надання наказу на відправлення поїзду, а необхідно було нараховувати з дати надання наказу про затримку поїзда, тобто, з 07.10.2019 до моменту отримання наказу про відправлення поїзда 09.10.2019.

З огляду на що, при розгляді зазначеної претензії було здійснено відповідний перерахунок, та у задоволенні претензії на суму 110 367, 50 грн. було відмовлено, а на суму 84 595,10 грн. претензія задоволена. Зазначені кошти в розмірі 84 595,10 грн. були відновлені на особовому рахунку позивача, відкритому йому за договором № 00634/ЦТЛ-2018.

Так, положеннями пункту 5.5. договору № 00634/ЦТЛ-2018 від 09.08.2019 було погоджено, що сторона, що залучила третю особу до виконання свого зобов`язання за цим договором, несе перед іншою стороною відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань цією третьою стороною, як за свої власні.

Таким чином, у випадку відсутності вини перевізника, відповідальність за затримку вантажів на підходах до станції призначення несе замовник (ТОВ "Центр технології транспорту").

Відповідно п. 121 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; в) у інших випадках, передбачених Правилами.

Згідно із п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі «Примітки» Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами). Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі «Примітки» відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

Жодних підстав, передбачених п. 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, та за умови наявності яких позивач звільнявся б від оплати, в позовній заяві не наведено.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування, що затримка вагонів на станціях підходу до станції призначення та на станціях призначення сталася не з вини ТОВ "Центр технології транспорту", як і не доведено обставин, що перевізником були порушені норми чинного законодавства в частині його застосування до даного режиму перевезення - імпорт, а також щодо оформлення затримки вагонів відповідними наказами та актами.

Крім того, суд додатково акцентує увагу та тому, що у разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями. Отже, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 складаються на підставі зазначених в п. 3 розд. II Правил користування вагонами і контейнерами документів, в залежності від місця користування вагонами (на під`їзній колії, на шляху прямування, на станції призначення), зокрема, на підставі Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а та Актів загальної форми ГУ-23, які і були складені по факту затримки вагонів позивача та додані до перевізних документів, що судом було встановлено в ході розгляду справи.

Таким чином, позивачем не доведено, а у свою чергу судом не встановлено, неправомірності та/або безпідставності для нарахування та стягнення платежів пов`язаних із затримкою вагонів на шляху слідування за призначенням. А відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача коштів у розмірі 170 204, 40 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 по справі № 910/13407/17.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технологій та транспорту" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення коштів у розмірі 170 204, 40 грн - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 29.10.2020

Суддя Д.О. Баранов