УХВАЛА

м. Київ

06.11.2020Справа № 910/17215/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Петро-Консалтінг"

про забезпечення позову до пред`явлення позову

Суддя Гумега О.В.

Представники: без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

05.11.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Петро-Консалтінг" (далі - заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Згідно поданої заяви заявник зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Петро-Консалтінг" має намір звернутись до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державної служби геології та надр України про визнання права користування та усунення перешкод в здійсненні права користування.

Водночас, заявник зазначив, що існує реальна необхідність вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим подано дану заяву, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Петро-Консалтінг" до Державної служби геології та надр України про визнання права користування надрами та усунення перешкод у здійсненні права користування та заборонити відповідачеві - Державній службі геології та надр України вчиняти будь-які дії щодо надання третім особам дозволів/спеціальних дозволів на користування надрами - Шевченківського родовища літієвих руд у Донецькій області, а також будь-яких інших родовищ літієвих руд, що частково або повністю знаходяться в межах Шевченківського родовища у Донецькій області та/або частково або повністю накладаються на межі такого родовища.

Розглянувши наведену заяву про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, приписами частини 2 наведеної статті визначено, що якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших з, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 ГПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судом встановлено, що заявником не дотримано вимог ч. 5 ст. 139 ГПК України з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 грн.

Відтак, за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову позивач мав сплатити судовий збір в сумі 1051,00 грн.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Між тим, позивачем до заяви про забезпечення додано копію квитанції № 2127- 4536 -8183 -6263 від 28.10.2020 на суму 1051,00 грн, яка до того ж жодним чином не засвідчена.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку, а саме оригіналу квитанції про сплату судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову у розмірі 1051,00 грн.

Суд також звертає увагу, що фактично заяву про забезпечення позову подано заявником до пред`явлення позову до суду. Відповідно до цієї заяви заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві - Державній службі геології та надр України вчиняти будь-які дії щодо надання третім особам дозволів/спеціальних дозволів на користування надрами - Шевченківського родовища літієвих руд у Донецькій області, а також будь-яких інших родовищ літієвих руд, що частково або повністю знаходяться в межах Шевченківського родовища у Донецькій області та/або частково або повністю накладаються на межі такого родовища.

Проте, відповідно до частин 2, 3 статті 45 Господарського процесуального кодексу України, позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу; відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, до пред`явлення позову до суду (що має місце у спірному випадку) особи не набувають статусу позивача та відповідача. З огляду на наведене, у заяві про забезпечення позову, яку подано до пред`явлення позову до суду, заявник на виконання вимог ч. 2 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України мав зазначити саме осіб, які можуть отримати статус учасника справи.

Частиною 7 ст. 140 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Петро-Консалтінг" про забезпечення позову до пред`явлення позову підлягає поверненню заявнику.

В той же час, суд наголошує, що повернення заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав не перешкоджає повторному зверненню до суду з відповідною заявою після усунення визначених вище недоліків.

Керуючись ст. 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Петро-Консалтінг" про забезпечення позову до пред`явлення позову - повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 06.11.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Гумега