УХВАЛА

02 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 914/2355/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

(далі - ОСОБА_1)

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020

за позовом фізичної особи-підприємця Ходак Марії Володимирівни

до фізичної особи-підприємця Баличик Галини Михайлівни

про стягнення 25 639,84 грн. суми основної заборгованості за договором,

284 378,40 грн. неустойки та стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2020 (згідно з відбитком штампу апеляційного господарського суду)

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі №914/2355/14 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У поданій касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі №914/2355/14, якою повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Львівської області від 09.09.2014 у справі № 914/2355/14.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням господарського суду Львівської області від 09.09.2014 у справі №914/2355/14: позовні вимоги задоволено частково; визнано недійсним у порядку пункту 1 частини першої статті 83 ГПК України (у редакції, чинній на момент прийняття цього судового рішення) пункту 3.2 договору оренди від 15.09.2011 №7 "P.S, Термін дії договору 10 (десять) років з подальшим продовженням оренди. З доповненням згідні: СПД Ходак М.В. (підпис); СПД Баличик Г.М. (підпис)"; стягнуто з відповідача на користь позивача: 25 639,84 грн. основної заборгованості за договором; 100 136,36 грн. неустойки та 2 515,52 грн. судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення господарського суду Львівської області від 09.09.2014 у справі №914/2355/14. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Львівської області від 09.09.2014 у справі №914/2355/14 залишено без руху, визначено, що скаржнику необхідно надати докази сплати судового збору, а також надати докази направлення апеляційної скарги іншим учасникам справи (лист з описом вкладення).

13.08.2020 на адресу суду апеляційної інстанції від представника скаржника надійшло клопотання від 11.08.2020, згідно з яким він просить долучити документи, а саме: копію наказу від 17.07.2020 №01/17.07.20, копію ордера на надання правничої (правової) допомоги на ім`я Луки Т.М. від 26.12.2019, копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності на ім`я Луки Т.М. від 23.12.2014, серія ЛВ №000159, докази надіслання апеляційної скарги на адресу ФОП Ходак М.В. та ФОП Баличик Г.М. Також представником скаржника було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020: відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Львівської області від 09.09.2014 у справі №914/2355/14 повернуто без розгляду на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України, оскільки скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги, а саме не надав доказів сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що: з врахуванням положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" у суду відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги; скаржником не в повній мірі виконано вимоги ухвали суду від 27.07.2020, а саме в частині подання доказів сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги; неусунення будь-якого з недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений в ухвалі апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, має наслідком повернення апеляційної скарги; норми процесуального права не передбачають ні права, ні обов`язку суду апеляційної інстанції в разі неусунення недоліків самостійно, за власною ініціативою вирішувати питання про повторне надання нового строку для усунення інших, зазначених в указаній ухвалі, проте не усунутих недоліків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2019 у справі №905/2864/15.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №503/1904/16-ц, зазначає, що суд апеляційної інстанції, розглядаючи клопотання про звільнення від сплати судового збору та відмовляючи у його задоволенні, повинен був діяти відповідно до вимог статті 174 ГПК України - продовжити строк на усунення недоліків, а не одразу повертати апеляційну скаргу заявника, адже у скаржника не було можливості усунути зазначені недоліки з урахуванням прийнятого в оскаржуваному рішення відповідного процесуального рішення за клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з частиною другою статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статті 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд у такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Залишаючи апеляційну скаргу без руху ухвалою від 27.07.2020, суд апеляційної інстанції встановив, що заявником, зокрема, не подано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апелянту було надано строк на усунення встановлених недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до частини шостої статті 260 ГПК питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що неусунення будь-якого з недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений в ухвалі апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, має наслідком повернення апеляційної скарги.

При цьому дані процесуальні норми не передбачають ні права, ні обов`язку суду апеляційної інстанції в разі часткового усунення недоліків самостійно, за власною ініціативою вирішувати питання про прийняття часткового виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та фактично - про повторне надання нового строку для усунення інших, зазначених у вказаній ухвалі, проте неусунутих недоліків, а тому суд касаційної інстанцій дійшов висновку про безпідставність доводів скаржника в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2019 у справі №905/2864/15.

Отже, враховуючи те, що скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги протягом передбаченого строку, належних доказів сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 258 ГПК України не надав, апеляційний суд дійшов правомірного висновку, що зазначене є підставою для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення господарського суду Львівської області від 09.09.2014 у справі №914/2355/14 відповідно до положень частини четвертої статті 174 ГПК України

Аргументи, викладені в касаційній скарзі, так само не викликають розумних сумнівів у правильності застосування норм права господарським судом попередньої інстанції.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №503/1904/16-ц, Судом не приймається, оскільки вказана позиція ґрунтується на нормах Цивільного процесуального кодексу України, а не ГПК України.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі №914/2355/14 та відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки у даній справі правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтею 234, частиною другою статті 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі №914/2355/14.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов