УХВАЛА

29 жовтня 2020 року

м. Київ

Справа № 908/713/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О.В. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020

у справі № 908/713/20

за заявою Комунального підприємства "Водоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль"

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" (далі - ТОВ "Грааль") на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020 у справі № 908/713/20.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 908/713/20 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.10.2020.

Розглянувши матеріали касаційної скарги ТОВ "Грааль", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

З аналізу змісту статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги, скаржником предметом касаційного оскарження визначено ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020 про повернення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.06.2020 у справі №908/713/20 з доданими до неї матеріалами.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, вбачається, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.06.2020 у справі № 908/713/20 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль", визнано грошові вимоги кредитора до боржника у розмірі - 626 873,54 грн основного боргу, в частині 87 652,28 грн заборгованості за актами- відмовлено, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду від 11.06.2020 у справі №908/713/20, ТОВ "Грааль" просило скасувати вищезазаначену ухвалу господарського суду, відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Згідно з частиною другою статті 260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 174 ГПК України передбачено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвалою апеляційного суду від 06.07.2020 апеляційну скаргу ТОВ "Грааль" залишено без руху з підстав недоплати судового збору, надано час для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надати доказ сплати судового збору у загальній сумі 31 530,00 грн.

20.08.2020 на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта, в якому він просив:

- відстрочити ТОВ «Грааль» сплату судового збору в розмірі 29 428,00 грн. з апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.06.2020 у справі № 908/713/20 до ухвалення судового рішення Центральним апеляційним господарським судом з розгляду апеляційної скарги ТОВ «Грааль» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.06.2020 року у справі № 908/713/20;

- під час вирішення питання щодо відстрочення сплати судового збору в розмірі 29 428,00 грн. за цим клопотанням ТОВ «Грааль» - виправити арифметичну помилку в резолютивній частині ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2020 року у справі № 908/713/20, а саме, замість цифри « 31530,00 грн.» зазначити цифру « 29 428,00 грн.», а також врахувати правову позицію щодо застосування пп.7, п.2, ч.2, ст.4 Закону України «Про судовий збір», викладену у п. 4.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 915/955/15.

Клопотання обґрунтоване тим, що апелянт знаходиться у критичному майновому стані, який не дозволяє йому сплатити судовий збір з апеляційної скарги у встановленому в ухвалі розмірі, боржник не веде будь-якої підприємницької діяльності, не отримує доходів, всі кошти Боржника - списуються Дніпровським ВДВС у м. Запоріжжі по зведеному виконавчому провадженні № 53729581 у зв`язку з чим боржник не має можливості розпоряджатися цими коштами, зокрема сплачувати за їх рахунок судовий збір, отже з урахуванням положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" просив відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу та доводи клопотання, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про її повернення скаржнику з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Отже, за приписами зазначеної норми, відстрочення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є правом, а не обов`язком суду. Такий висновок випливає безпосередньо із змісту наведеної норми, яка, крім того, не містить чіткого переліку обставин майнового стану, який тягне за собою в якості наслідків відстрочення або розстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору. Тому, оцінка майнового стану сторони здійснюється судом на підставі оцінки доказів. Обґрунтування обставин майнового стану сторони, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону. А відтак, сторона повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що жодних доказів в обґрунтування заявленого клопотання апелянтом не надано, перелік підстав для відстрочення сплати судового збору є вичерпним та скаржником про жодну з них не вказано, у зв`язку з чим не знайшов правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Щодо виправлення описки стосовно суми судового збору, яку необхідно було сплатити скаржнику, суд апеляційної інстанції зазначив, що в своїй ухвалі від 06.07.2020 зазначив повну суму - 31530,00 грн., яку необхідно сплатити за розгляд апеляційної скарги, за умови сплати апелянтом згідно квітанції №Ю117/9031570/1 від 23.06.2020 судового збору у розмірі 2102,00 грн., що є меньшою ніж встановлено законом.

Повертаючи апеляційну скаргу ТОВ "Грааль" ухвалою від 14.09.2020 в порядку частини четвертої статті 174 ГПК України, апеляційний суд виходив з того, що скаржник у строк, визначений ухвалою суду від 06.07.2020, не усунув в повному обсязі недоліків поданої ним апеляційної скарги, а саме не надав суду доказів сплати судового збору на суму 31530, 00 грн.

З огляду на таке, Верховний Суд вважає, що правильне застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права (статей 174, 260 ГПК України) є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування при прийнятті ухвали від 14.09.2020 у справі №908/713/20 про повернення апеляційної скарги з підстав неусунення скаржником її недоліків у встановлений апеляційним судом строк, що свідчить про забезпечення апеляційним судом можливості товариству оформити апеляційну скаргу відповідно до вимог процесуального закону щодо її форми та змісту і реалізувати право на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У касаційній скарзі ТОВ "Грааль" зазначило про прийняття апеляційним судом ухвали від 14.09.2020 у справі №908/713/20 з порушенням приписів статті 4 Закону України "Про судовий збір" та аргументувало помилковістю висновків апеляційного суду про обов`язок скаржника сплатити судовий збір за апеляційний перегляд ухвали місцевого суду 11.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство за ставкою судового збору як за апеляційну скаргу на ухвалу суду (підпункт 7 пункту 2 частини другої статті 4 цього Закону). Скаржник доводить, що він повинен сплачувати судовий збір за апеляційний перегляд ухвали місцевого суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2102 грн. відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №915/955/15 про те, що положення підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", якими передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, застосовуються при поданні апеляційних (касаційних) скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали, а, відтак, суд безпідставно ухвалою від 06.07.2020 залишив апеляційну без руху, а після ухвалою від 14.09.2020 повернув апеляційну скаргу боржника.

Правові засади справляння судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір", статтею 4 якого визначено розміри ставок судового збору. Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), за подання до господарського суду апеляційної скарги у справі про банкрутство судовий збір сплачується у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви (підпункт 4 пункту 2 частини другої цієї статті), а згідно з підпунктом 9 пункту 2 частини другої статті 4 - за подання до господарського суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (у березні 2020 року) ставка судового збору становила 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, ставка судового збору за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу підготовчого засідання місцевого суду про відкриття провадження у справі про банкрутство, обчислюється виходячи із ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, та становить 150% від її розміру.

З урахуванням зазначених норм Закону України "Про судовий збір", розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020 (2102 грн.), при зверненні ТОВ "Грааль" до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду про відкриття провадження у справі №908/713/20 про банкрутство ТОВ "Грааль", скаржником підлягав сплаті судовий збір на суму 31 530 грн. ((2 102 * 10) *150%).

Проаналізувавши наведені ТОВ "Грааль" у касаційній скарзі правову позицію постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №915/955/15, колегія суддів дійшла висновку, що висновки Великої Палати Верховного Суду у зазначеній постанові не є релевантними для справи №908/713/20 в аспекті застосування Закону України "Про судовий збір" при визначенні ставки судового збору, що підлягає до сплати при зверненні з апеляційною скаргою на ухвалу підготовчого засідання місцевого суду від 11.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Грааль".

Предметом апеляційного оскарження у справі №915/955/15 була ухвала суду першої інстанції, прийнята за наслідком розгляду скарги позивача на дії ДВС, і суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу без розгляду з підстав несплати заявником апеляційної скарги судового збору у встановлених законом порядку і розмірі. У постанові від 29.05.2018 у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що за апеляційний перегляд ухвали місцевого суду про відмову у задоволенні скарги на дії ДВС підлягає сплаті судовий збір за ставкою, визначеною підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", яка застосовується до апеляційних та касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Апеляційну скаргу ТОВ "Грааль", яку було повернено оскаржуваною в касаційному порядку ухвалою апеляційного суду від 14.09.2020 у справі №908/713/20, подано на ухвалу місцевого суду від 11.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Грааль", прийняту за наслідком розгляду у підготовчому засіданні заяви ініціюючого кредитора - Комунального підприємства "Водоканал" про відкриття щодо ТОВ "Грааль" справи про банкрутство.

Отже, апеляційна скарга позивача у справі №915/955/15 була подана на ухвалу місцевого суду за наслідком розгляду скарги на дії ДВС (справа №915/955/15), за подання якої (заяви і скарги) до господарського суду ставок судового збору Законом України "Про судовий збір" не передбачено.

Водночас, у разі подання кредитором до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, така заява обкладається судовим збором за ставкою, що становить 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому така заява подається до суду (підпункт 9 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Отже, положення підпункту 9 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" є спеціальною нормою, з огляду на що апеляційна скарга на ухвалу місцевого суду про відкриття провадження у справі про банкрутство обкладається судовим збором, обчисленим в порядку підпункту 4 пункту 2 частини другої статті 4 цього Закону за ставкою, яка складає 150% від ставки судового збору, що підлягала до сплати кредитором при зверненні із заявою про відкриття справи про банкрутство.

Відтак, загальна норма підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", якою визначено ставку судового збору у разі апеляційного (касаційного) оскарження ухвал господарського суду, прийнятих за наслідком розгляд заяв (скарг), за подання яких до суду не передбачено ставки судового збору, не застосовується до апеляційної скарги ТОВ "Грааль", поданої на ухвалу підготовчого засідання місцевого суду від 11.06.2020 у справі №908/713/20.

Такі висновки узгоджуються з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом у постановах від 11.07.2018 у справі №905/20/16 (пункти 26.1-26.3.) та від 13.05.2020 у справі №904/2104/19 щодо порядку обчислення судового збору у разі апеляційного оскарження ухвал місцевого суду, постановлених за наслідком розгляду заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір за ставками, визначеними підпунктами 8, 9, 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Отже, правильне застосування апеляційним судом положень підпунктів 4, 9 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при прийнятті рішення про повернення апеляційної скарги ТОВ "Грааль" на ухвалу місцевого суду 11.06.2020 у справі №908/713/20 з підстав неусунення недоліків скарги щодо надання доказів сплати судового збору на суму 31 530 грн. (як 150% від 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2020 року), є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування та тлумачення цієї норми апеляційним судом.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що відсутні підстави вважати, що касаційна скарга ТОВ "Грааль" є обґрунтованою, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Таким чином, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Грааль" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020 у справі № 908/713/20 на підставі ч. 2 ст. 293 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статями 234, 235, 260, 287, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020 у справі № 908/713/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Васьковський

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк