ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.10.2020 Справа № 920/941/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»

до - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-технологічна комплектація»,

про стягнення 50029 грн 83 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви (клопотання) сторін. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 09.09.2020 звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача 42065 грн 08 коп. основного боргу, 3865 грн 22 коп. 3% річних, 974 грн 73 коп. пені, 3124 грн 80 коп. інфляційних збитків за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 01.01.2009 договору № 1716-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (надалі - Договір).

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами було укладено Договір, позивач відпустив відповідачу теплову енергію, відповідач теплову енергію прийняв, однак за неї не сплатив у повному обсязі та в строки, які встановлені в Договорі, що є порушенням п.п.3.1-3.3 Договору. Тому, наявні правові підстави для стягнення з відповідача боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 10.09.2020 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами.

19.09.2020 відповідачем була отримана копія зазначеної ухвали суду, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Оскільки відповідач відзив до суду не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що справа розглянута 29.10.2020, оскільки з 09.10.2020 по 28.10.2020 включно суддя Резніченко О.Ю. знаходилась на лікарняному, що позбавило суддю 13.10.2020 можливості дослідити матеріали справи та ухвалити відповідне рішення. Тому рішення ухвалено, а текст судового рішення підготовлено та підписано негайно після виходу суддею з лікарняного.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.01.2009 між сторонами було укладено договір 1716-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також додаткові угоди до Договору (а.с.12-23).

Відповідно до п.1.2 Договору позивач зобов`язався надати позивачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором.

На виконання умов Договору, у період з грудня 2019 року по березень 2020 року, позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 236565 грн 08 коп., що підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії та/або гарячої води та виставленими рахунками (а.с.29-40).

Рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії за період грудень 2019 року - березень 2020 року були отримані уповноваженими посадовими особами відповідача особисто, що підтверджується їх власноручними підписами на рахунках. Як зазначає позивач, відповідач підписані з свого боку вищевказані акти прийому-передачі теплової енергії позивачу не повернув.

Суд погоджується з твердженням позивача, що відповідач не надавав позивачу будь-яких заперечень щодо змісту виставлених/отриманих рахунків (чи актів прийому-передачі, які вважаються прийнятими відповідачем в редакції позивача). Оскільки позивач та відповідач беззастережно підписали вищенаведені рахунки, то вони фактично погодили та підтвердили відомості, які відображені у цих рахунках.

Листом № 13 від 11.06.2020 відповідач додатково підтвердив заборгованість перед позивачем за Договором, існуючу станом на 01.06.2020, в сумі 156565 грн 08 коп. та гарантував погашення її у повному обсязі.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.5 розділу 3 Договору оплата за теплову енергію здійснюється до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Як зазначає позивач, оплата за отриману теплову енергію за період грудень 2019 року - березень 2020 року у повному обсязі так і не здійснена.

Пунктом 3.4 Договору обумовлено, що несвоєчасне отримання рахунку не звільняє відповідача від відповідальності щодо сплати за надані позивачем послуги.

Отже, суд дійшов висновку, що за період грудень 2019 року - березень 2020 року відповідач заборгував позивачу 42065 грн 08 коп., чим змусив позивача звернутись до суду з даним позовом.

Відповідачем всі вищезазначені факти належними та допустимими доказами не спростовано, всупереч ст.ст. 73-74 ГПК України, а тому вказані факти є такими, що встановлені судом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Стосовно стягнення заборгованості.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору відповідач зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати теплової енергії.

Як вже зазначалось, заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується матеріалами справи, розрахунком позивача та не спростована відповідачем.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, позивачем правильно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 42065 грн 08 коп. боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (а.с.25-26, 28).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3865 грн 22 коп. 3% річних, 3124 грн 80 коп. інфляційних збитків (за загальний період з 11.01.2020 по 26.08.2020) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені.

Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з п. 5.1.5 Договору відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок пені (а.с.27).

Суд дійшов висновку, що відповідачем порушено грошове зобов`язання перед позивачем, право на стягнення пені самостійно встановлено сторонами у Договорі, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 974 грн 73 коп. пені (період з 11.04.2020 по 26.08.2020) є правомірною, обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-технологічна комплектація» про стягнення 50029 грн 83 коп. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-технологічна комплектація» (вул. Петропавлівська, 86, м. Суми, 40007, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030, ) 42065 грн 08 коп. основного боргу, 3865 грн 22 коп. 3% річних, 974 грн 73 коп. пені, 3124 грн 80 коп. інфляційних збитків, 2102 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

У зв`язку із перебуванням судді Резніченко О.Ю. на лікарняному з 09.10.2020 по 28.10.2020 повне судове рішення складено 02.11.2020.

Суддя О.Ю. Резніченко