ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р. Справа№ 911/866/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Калатай Н.Ф.

Кропивної Л.В.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Янковська В.В. ( довір. №538 від 08.10.20);

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020

у справі № 911/866/20 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка"

про стягнення 115 396, 29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі №911/866/20 в задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка» про стягнення 115 396,29 грн. відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- оскільки, відповідач погасив суму боргу за спірним договором купівлі-продажу природного газу і це виключало необхідність укладення договору про реструктуризацію заборгованості, у позивача відсутнє право нарахування та стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат після набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 по справі №911/866/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- матеріалами справи підтверджується, що заборгованість за спірним договором не була погашена відповідачем у повному обсязі станом на 30.11.2016, не була реструктуризована, сума боргу у повному обсязі була сплачена відповідачем власними коштами лише 19.12.2016;

- частина 3 статті 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" могла б бути застосована судом лише у разі реструктуризації заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 15.12.2015 №1301/16-БО-17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Кропивна Л.В., Поляк О.І. справу №911/866/20 призначено до розгляду на 27.10.2020.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020, у зв`язку з перебуванням судді Поляк О.І. у відпустці 27.10.2020 у справі № 911/866/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.10.2020 у справі № 911/866/20 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Кропивна Л.В., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді: Кропивної Л.В., Калатай Н.Ф. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі №911/866/20.

В матеріалах справи наявний відзив на апеляційну скаргу, який надійшов від відповідача до суду 24.09.2020та в якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги, залишити без змін рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:

- оскільки відповідач погасив суму боргу за договором купівлі-продажу природного газу і це виключало необхідність укладення договору про реструктуризацію заборгованості, отже у позивача відсутнє право нарахувати та стягувати з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат після набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

В судове засідання апеляційного господарського суду 27.10.2020 не з`явився представник позивача.

Від представника позивача (27.10.2020) надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у справі за відсутності представника позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача судовою колегією встановлено.

15.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як продавцем, та Комунальним підприємством Володарської селищної ради "Володарка", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1301/16-КБО-17 (з Додатковими угодами), відповідно п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно з УКТ ЗЕД , а покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей природний, на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року газ обсягом до 442,60 тис. куб. м.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.4 договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 року до 31.03.2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення (розділ 12 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу протягом січня-березня 2016 року природний газ на загальну суму 2 472 636,74грн., що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими їх печатками актами приймання-передачі природного газу б/н від 31.01.2016 року на суму 1 095 317,32 грн., б/н від 29.02.2016 року на суму 768 440,87 грн., б/н від 31.03.2016 року на суму 608 878,55 грн., які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2015 року оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Однак, відповідач своєчасно та в повному обсязі отриманий природний газ не оплатив, оплату за природний газ проводив з простроченням за наведені в розрахунку позову періоди.

Хоча, станом на день звернення до суду відповідачем заборгованість погашена, однак прострочення сплати є підставою для застосування до відповідача відповідальності за порушення зобов`язання.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою природного газу позивач просить стягнути з відповідача на підставі п. 8.2. договору 78 243,75 грн. пені за період з 15.04.2016 року по 14.102016 року, 9 385,22 грн. 3% річних, 27 767,32 грн. інфляційних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 15.04.2016 року по 18.12.2016 року по акту за березень 2016 року.

В матеріалах справи наявна довідка позивача по операціях відповідача за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року за спірним договором, з якої вбачається, що оплата за отриманий природний газ здійснювалась відповідачем з порушенням строків, встановлених п. 6.1 договору, та фактично остаточний розрахунок відповідачем за спірними актами приймання-передачі природного газу було здійснено 19.12.2016 року, що вбачається і в розрахунку позивача.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за правовою природою є договором купівлі-продажу, за яким згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського кодексу України, ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 8.2. договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 10.3 договору).

Водночас, 03.11.2016 року прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" (далі - Закон), який набрав чинності 30.11.2016 року.

Відповідно до приписів ст.1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону встановлено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України № 93 від 21.02.2017 року затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до п. 14 вказаного Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно з Законом № 1730-VIII; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 року заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016 року.

Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 279 від 25.10.2017 року Комунальне підприємство Володарської селищної ради "Володарка" включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

На підтвердження включення до реєстру відповідачем подано копію повідомлення про включення до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону.

Також, Комунальному підприємству Володарської селищної ради "Володарка" надано повідомлення № 8/10-1852-17 від 25.10.2017 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про включення боржника (відповідача) до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

В свою чергу, за приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31.12.2016 року.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

При цьому, як зазначено сторонами, останніми не укладено договір про реструктуризацію заборгованості, оскільки заборгованість за договором повністю погашена 19.12.2016 року, що вбачається із виписки по рахунку позивача та довідки по операціях з відповідачем по спірному договору, наданих позивачем, відповідно до яких станом на 31.12.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором відсутня.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що матеріалами справи підтверджується, що заборгованість за спірним договором не була погашена відповідачем у повному обсязі станом на 30.11.2016, не була реструктуризована, сума боргу у повному обсязі була сплачена відповідачем власними коштами лише 19.12.2016, частина 3 статті 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" могла б бути застосована судом лише у разі реструктуризації заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 15.12.2015 №1301/16-БО-17, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Положеннями ч.1 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.07.2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Оскільки, відповідач погасив суму боргу за спірним договором купівлі-продажу природного газу і це виключало необхідність укладення договору про реструктуризацію заборгованості, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача права нарахування та стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат після набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2020 у справі №911/866/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/866/20 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 04.11.2020

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Н.Ф. Калатай

Л.В. Кропивна