РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2020Справа № 910/11317/20
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Бордуновій К.Е., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Приватного підприємства «Західтренд» (45605, Волинська область, Луцький район, с. Боратин, вул. Зелена, 9 А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (юридична адреса: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 2, каб. 33; адреса для листування: 43005, Волинська область, м. Луцьк, вул. Клима Савура, 21 А)

про стягнення грошових коштів

Представники сторін не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03 серпня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Приватного підприємства «Західтренд» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 21.07.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 131 643, 27 грн. за договором поставки № 030114-67/1п від 03.01.2014 року, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» на користь Приватного підприємства «Західтренд» штрафні санкції та компенсаційні виплати за порушення умов договору про заміну сторони у зобов`язаннях в договорі поставки № 030114-67/1п від 03.01.2014р./ та про внесення змін від 09.01.2020 та договору поставки № 030114-67/1п від 03.01.2014р., а саме: пеню, 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 030114-67/1п від 03.01.2014 року та за договором про заміну сторони у зобов`язаннях в договорі поставки № 030114-67/1п від 03.01.2014р./ та про внесення змін від 09.01.2020 та договору поставки № 030114-67/1п від 03.01.2014р., зокрема, в порушення умов вищезазначених договорів відповідач не здійснив сплати грошових коштів за поставлений товар позивачу, внаслідок чого у відповідачів утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 року у справі № 910/11317/20 позовну заяву б/н від 21.07.2020 року Приватного підприємства «Західтренд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Приватному підприємству «Західтренд» строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/11317/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання у справі призначено на 07.10.2020 року.

В судовому засіданні 07.10.2020 року було оголошено перерву на 28.10.2020 року.

В судове засідання 28.10.2020 року представники сторін не з`явились.

Позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки су3д не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвали суду були надіслані на юридичну адресу та адресу для листування, а саме юридична адреса: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 2, каб. 33; адреса для листування: 43005, Волинська область, м. Луцьк, вул. Клима Савура, 21 А.

Відповідач вказані ухвали отримав, однак своїми процесуальними правами скористався, відзиву не надав.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2014 року між Приватним підприємством «Західтренд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг» було укладено договір поставки №030114- 67/Іп, за умовами якого позивач зобов`язався передавати у власність ТОВ «ПАККО Холдинг» товар, а останнє приймати та оплачувати його вартість.

Пунктом 9.1. Договору поставки визначено термін його дії до 31.12.2014 року, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання.

09.01.2020 року між ПП «Західтренд» та ТОВ «ПАККО ХОЛДИНГ» було проведено звірку взаємних розрахунків за період з 01.08.2019 року по 09.01.2020 року, що підтверджується відповідним актом.

За результатами звірки взаємних розрахунків було встановлено, що станом на 09.01.2020 року у ТОВ «ПАККО ХОЛДИНГ» перед ПП «Західтренд» існує заборгованість у розмірі 283 287 (двісті вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 27 коп. за поставлений ПП «Західтренд» товар на підставі договору поставки.

09.01.2020 року між ПП «Західтренд», ТОВ «ПАККО Холдинг» та ТОВ «ГІППО» було укладено тристоронній договір про заміну сторони у зобов`язаннях в Договорі поставки №030114-67/Іп від 03.01.2014 року та про внесення змін.

Згідно з пунктами 1-4 Договору про заміну сторони ТОВ «ПАККО Холдинг» було замінено на ТОВ «ГІППО» з дати підписання договору.

ТОВ «ГІППО» прийняло на себе права-та виконання всіх зобов`язань, що виникатимуть перед ПП «Західтренд» за договором поставки.

ТОВ «ГІППО» прийняло на себе виконання обов`язків по оплаті поставленого до дати підписання Договору про заміну сторони ТОВ «ПАККО Холдинг» товару, на користь ПП «Західтренд» у встановлені Договором поставки строки (по мірі реалізації товару).

Відповідно до п. 6 Договору про заміну сторони термін його дії до 31.12.2020 року, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання.

Шляхом підписання даного договору, сторони Договору про заміну сторони погодили, що на момент підписання вказаного Договору, ПП «Західтренд» було здійснено поставку товару для ТОВ «ПАККО Холдинг» на загальну суму 283 287, 27 грн.

12.02.2020 року між ПП «Західтренд» та ТОВ «ГІППО» було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 141 644,00 грн.

15.05.2020 року ТОВ «ГІППО» здійснило оплату за поставлений ПП «Західтренд» товар на суму 10 000,00 грн. (платіжне доручення №17520).

10.07.2020 року позивач надіслав на поштову адресу відповідача вимогу про необхідність перерахувати на його рахунок кошти в сумі 131 643,27 грн. в рахунок погашення заборгованості за поставлений товар. Факт надсилання означеної вимоги підтверджується описом вкладення в рекомендований лист та фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» від 10.07.2020 щодо відправлення рекомендованого листа з трек-номером 561.

13.07.2020 року відповідач отримав вимогу від 10.07.2020 року, що підтверджується роздруківкою з веб-порталу ПАТ «Укрпошта» з даними пошуку поштового відправлення з трек-номером 561.

З моменту отримання відповідачем вимоги він не вчинив дій для погашення заборгованості за Договором про заміну сторони.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, заперечень не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 1.3. Договору поставки передбачено, що загальна вартість договору - сума всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії договору.

Умовами Договору поставки передбачено яким чином повинна здійснюватися оплата за поставлений товар. Зокрема, відповідно до п. 5.4. та п. 5.5. Договору поставки оплата за поставлений товар сум у розмірах понад ліміт встановлений п. 5.5. даного договору здійснюється Покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 30 (тридцять) календарних днів після його реалізації.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, реалізація товару, як умова для оплати за поставлений товар, не може вважатись обставиною, яка має неминуче настати. Відтак, можна стверджувати, що у Договорі поставки строк виконання зобов`язання не встановлений. З огляду на це, до застосування у правовідносинах між сторонами спору підлягає ч. 2 ст. 530 ЦК України, яка наголошує, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові Касаційного господарського суду від 22.02.2018 у справі №910/699/17.

З огляду на той факт, що позивач надіслав на адресу відповідача вимогу від 10.07.2020 року, яка містила вимогу сплатити суму заборгованості за поставлений товар, а також те, що відповідач отримав дану вимогу 13.07.2020 року, строк оплати відповідачем поставленого товару наступив після спливу 7-денного строку з моменту отримання вимоги, а саме 21.07.2019 року.

Відповідач в порушення умов договору не оплатив вартості товару в 7-денний строк з моменту отримання ним вимоги.

Як було зазначено, оскільки у Договорі поставки строк виконання зобов`язання щодо оплати за поставлений товар не встановлений, до означених правовідносин застосовуються положення ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до п.8.2.1. Договору поставки передбачено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених п. 5.4. даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в 1 рік застосовується в тому числі до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач надав всі належні та допустимі докази на підтвердження існування заборгованості відповідача перед позивачем.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 551, 610, 611, 625,629,655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 232 ГК України, ст.ст. 33, 34, 73 , 74, 86, 98, 104, 129, 165, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України,суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (юридична адреса: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 2, каб. 33, ) на користь Приватного підприємства «Західтренд» (45605, Волинська область, Луцький район, с. Боратин, вул. Зелена, 9 А, ) 131 643, 27 грн. основної заборгованості, 173, 12 грн. пені, 43, 28 грн. 3% річних, 2102, 00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.11.2020 р.

Суддя М.В. Данилова