УХВАЛА

02 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 907/359/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Мачульського Г. М., Краснова Є. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Плодоовоч-Уж"

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плодоовоч-Уж"

до Приватного підприємства "Спалах"

про стягнення 453 151,68 грн,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Плодоовоч-Уж" (далі - ТОВ "Плодоовоч-Уж", Позивач) звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 у цій справі.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2020, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020, відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Плодоовоч-Уж" до ПП "Спалах" про стягнення 453 151,68 грн збитків.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За частиною сьомою статті 12 ГПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 у розмірі 2 102,00 грн.

Пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України передбачено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення з відповідача 453 151,68 грн збитків. Зазначена сума є меншою ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (2 102,00 грн х 500 = 1 051 000,00 грн).

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій при ухвалені оскаржуваних рішень порушили норми матеріального та процесуального права, а саме статті 525, 526, 858 Цивільного кодексу України; статті 236, 270 ГПК України; статті 193 Господарського кодексу України.

На думку скаржника, справа підпадає під категорію справ, яка має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо відшкодування завданої шкоди у випадку неналежного виконання зобов?язань за договором підряду, та правовідносин, які виникають відповідно до Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики № 258 від 25.07.2006 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1143/13017, Правил введення в роботу технічно переоснащених або змінених складових частин об?єктів діючих електричних мереж напругою від 0.38 кВ до 110 (150) кВ, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.11.2011 № 691, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.11.2011 за № 1370/20108.

Водночас, виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.

Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.

Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.

Подібні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 725/3690/17, від 17.01.2019 у справі № 17/5009/5413/11, від 19.09.2019 у справі № 1/106/52-Б, від 10.04.2019 у справі № 456/647/18.

Разом з цим, вказуючи на наявність виключної правової проблеми у цій справі, скаржник не навів обґрунтованих доводів на підтвердження вищевказаних критеріїв існування цієї проблеми у спірних правовідносинах, не підтверджує, що ця правова проблема наявна у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, отже наведені у касаційній скарзі мотиви не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 статті 287 ГПК України, за яких судові рішення у справах з ціною позову менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню та підстави для відповідних висновків у суду касаційної інстанції відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки скаржник не обґрунтував наявність у цій справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідно для формування єдиної правозастосовчої практики, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Плодоовоч-Уж" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 у цій справі має бути відмовлено.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Плодоовоч-Уж" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 у справі №907/359/19.

2. Направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Плодоовоч-Уж" копію цієї ухвали, касаційну скаргу з доданими матеріалами на 21 арк., у тому оригінал платіжного доручення № 3338 від 30.09.2020 на суму 13 594,56 грн; копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Г. М. Мачульський

Є. В. Краснов