ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2020 р. Справа№ 911/667/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Муравйов О.В.;

від відповідача - Онупрієнко А.В.;

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго"

на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2020 року (повний текст рішення складено 22.07.2020 року)

у справі №911/667/20 (суддя Кошик А.Ю.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдом"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго"

про стягнення 62 060,10 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейдом" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго" про стягнення 62 060, 10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не вжито всіх залежних від нього та необхідних заходів щодо повернення майна з оренди у встановленому Договором та законодавством порядку, а тому є підстави для нарахування орендної плати за шість місяців та 10 днів (станом на 24.12.2019 року) в сумі 44 300 грн. та комунальних платежів передбачених п.3.9 Договору в сумі 12 300, 10 грн. за період з травня по грудень 2019 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.06.2020 року позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдом" 44 300 грн. заборгованості по сплаті орендної плати, 12 300, 10 грн. заборгованості за іншими платежами, передбаченими Договором про оренду квартири №126 від 16.04.2018 року, 5 460, 00 грн. штрафних санкцій та 2 102, 00 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем, як орендарем не вживалось жодних заходів для узгодження порядку передачі орендодавцю квартири, зокрема, відсутні будь-які звернення на адресу орендодавця з приводу узгодження порядку повернення квартири, а тому акт про повернення майна з оренди не був підписаний через невжиття орендарем всіх необхідних і залежних від нього заходів та ухилення від прийняття пропозицій орендодавця (непогодження зустрічі з уповноваженою особою та нез`явлення на зустріч у визначений час). З огляду на викладене місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача орендних платежів за Договором в сумі 44 300, 00 грн. та комунальних платежів в сумі 12 300, 10 грн. за період з травня по грудень 2019 року є правомірні і підлягають задоволенню. Також суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 430, 00 грн. штрафних санкцій за прострочення орендних платежів та 1 230, 00 грн. штрафних санкцій за прострочення інших обов`язкових платежів за договором.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2020 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, місцевим господарським судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Зокрема скаржник вважає, що судом першої інстанції порушено правила територіальної юрисдикції (підсудності) відповідно, оскільки в даному випадку предметом спору є вимога коштів, у суду були відсутні правові підстави для застосування положень ст. 30 Господарського процесуального кодексу України. Також скаржник долучає до апеляційної скарги документи, які не були надані в суді першої інстанції, а саме акт приймання-передачі (повернення майна з оренди) від 16.06.2019 року до договору оренди квартири №126 від 16.01208 року. При цьому, відповідач зазначає, що вказані документи не були надані до суду першої інстанції через неналежні умови зберігання та ведення реєстрації договорів та додаткових угод до них головним бухгалтером Кармазиновською О.М., якій через це було оголошено догану на підставі Наказу директора відповідача від 27.07.2020 року №27/07. Й наостанок скаржник зазначає, що в підтвердження того, що об`єкт оренди був повернутий та не використовувся відповідачем з 17.06.2019 року свідчить відсутність протягом всього часу (з 17.06.2019 року по теперішній час) з боку позивача навіть намагання скласти та підписати у відповідача акти наданих послуг, а також відсутність виписки та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних починаючи з 17.06.2019 року.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго" на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2020 року у справі №911/667/20, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

21.09.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдом", позивача у справі, до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання по справі. У вказаному вище клопотанні позивач просить:

- призначити у справі судово-технічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставити наступні питання:

Чи були підписані Угода від 16.06.2019 року про розірвання Договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року та Акт від 16.06.2019 року прийому-передачі (повернення майна з оренди) до Договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго" А.В. Онупрієнко 16 червня 2016 року? Якщо ні, то коли (в який період часу) був поставлений підпис в графі "Директор А.В. Онупрієнко" та відбиток печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго"?

- з метою проведення експертизи, позивач просить витребувати у відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго", оригінали Угоди від 16.06.2019 року про розірвання Договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року та Акта від 16.06.2019 року прийому-передачі (повернення майна з оренди) до Договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року;

- розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго" на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2020 року у справі №911/667/20 проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Також, 21.09.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 року розгляд справи призначено на 28.10.2020 року у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

26.10.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача про проведення судово-технічної експертизи.

В судовому засіданні 28.10.2020 року представник скаржника просив прийняти до уваги долучені ним до апеляційної скарги додаткові докази. Представник позивача заперечував проти долучення таких документів до матеріалів справи.

Колегія суддів звертає увагу, що скаржником до апеляційної скарги було долучено угоду про розірвання договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року, укладену 16.06.2019 року між позивачем та відповідачем, а також акт приймання-передачі (повернення майна з оренди) від 16.06.2019 року до договору оренди квартири №126 від 16.01208 року.

Проте, колегією суддів не приймаються до уваги вказані вище додаткові документи виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

В обґрунтування неможливості подати до суду першої інстанції угоду про розірвання договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року, укладену 16.06.2019 року між позивачем та відповідачем, а також акт приймання-передачі (повернення майна з оренди) від 16.06.2019 року до договору оренди квартири №126 від 16.01208 року скаржник посилається на неналежні умови зберігання та ведення реєстрації договорів та додаткових угод до них головним бухгалтером Кармазиновською О.М., якій через це було оголошено догану на підставі Наказу директора відповідача від 27.07.2020 року №27/07.

Однак, колегія суддів критично ставиться до вказаних обґрунтувань відповідача, оскільки неналежне виконання своїх функцій працівниками підприємства відповідача не може бути поважною причиною не подання тих чи інших доказів. Окрім того, з наданих скаржником угоди про розірвання договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року, укладеної 16.06.2019 року між позивачем та відповідачем, а також акту приймання-передачі (повернення майна з оренди) від 16.06.2019 року вбачається, що зі сторони ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» (відповідача) їх підписано директором А.В. Онупрієнка. При цьому, директор Онупрієнко А.В. підписував відзив на позов (а.с. 63) в якому жодної згадки не було про наявність документів, які відповідач просить долучити в апеляційній інстанції. Також з протоколів судових засідань від 04.06.2020 року (а.с. 78-79) та від 18.06.2020 року (а.с. 85-86) вбачається, що в судових засіданнях в суді першої інстанції був присутній директор Онупрієнко А.В., який в свою чергу жодного разу не зазначив про наявність документів, які відповідач просить долучити в апеляційній інстанції. Також відсутні посилання на вищезазначені документи і у відгуку відповідача на вимогу позивача, який міститься в матеріалах справи. (а.с. 48).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що подані апелянтом докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому, як встановлено вище, скаржник не був позбавлений можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом не скористався.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги надані відповідачем до апеляційної скарги угоду про розірвання договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року, укладену 16.06.2019 року між позивачем та відповідачем, а також акт приймання-передачі (повернення майна з оренди) від 16.06.2019 року до договору оренди квартири №126 від 16.01208 року.

Враховуючи те, що колегією суддів залишено без розгляду надані відповідачем до апеляційної скарги угоду про розірвання договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року, укладену 16.06.2019 року між позивачем та відповідачем, а також акт приймання-передачі (повернення майна з оренди) від 16.06.2019 року до договору оренди квартири №126 від 16.01208 року представник позивача в судовому засідання 28.10.2020 року відмовився від клопотання про призначення у справі судово-технічної експертизи та про витребування додаткових доказів.

Також в судовому засіданні 28.10.2020 року представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 16.01.2018 року між ТОВ "ТРЕЙДОМ" (Орендодавець) та ТОВ "Спецтермомонтаж-Енерго" (Орендар) був укладений Договір оренди квартири № 126 (надалі - Договір). (а.с. 5-11).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове оплатне користування (оренду) квартиру №126 загальною площею 74,7 кв. м. в будинку №3 по вулиці Київській в м. Українка, Обухівського району, Київської області, з усіма невід`ємними технічними пристроями, обладнанням, меблями та іншим майном згідно переліку, який наведений у додатку 1 до цього договору (у подальшому іменується - «Об`єкт оренди»). Орендодавцеь є власником об`єкта оренди, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 27807489 від 13.01.2016 року, винесеного приватним нотаріусом Шевченко Дариною Геннадіївною, Київський, міський нотаріальний округ, м. Київ, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31.

Згідно з п. 3.1. Договору розмір щомісячної орендної плати за користування об`єктом оренди становить 7 000, 00 грн.

Відповідно до п. 4.3. Договору право користування об`єктом оренди виникає у Орендаря з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі квартири.

Згідно з п. 4.4. Договору повернення об`єкта оренди після закінчення строку оренди або у зв`язку з достроковим припиненням (розірванням) Договору оформлюється актом прийому-передачі (поверненням з оренди), що складається та підписується Сторонами в день закінчення строку оренди або в день дострокового припинення Договору.

Відповідно до п. 4.9. Договору об`єкт оренди вважається фактично переданим (повернутим) Орендодавцю з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкта оренди. В будь-якому випадку, дата складеного та підписаного Сторонами Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкта оренди вважається останнім днем оренди.

Відповідно до п. 4.10. Договору у разі прострочення підписання Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкту оренди з вини Орендаря, нарахування плати за об`єкт оренди та інших платежів, передбачених Договором, здійснюється до моменту підписання такого Акту.

Строк оренди об`єкта оренди за даним договором починається з дати підписання сторонами акут прийому-передачі об`єкта оренди та закінчується 16.06.2018 року. (п. 5.1. Договору ).

Згідно з п. 6.1.4. Договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату, а також інші платежі, передбачені цим договором.

Також відповідно до п. 6.1.11. Договору орендар зобов`язаний у випадку припинення цього договору, звільнити і повернути орендодавцю об`єкт оренди в справному стані, з урахуванням нормального фізичного зносу, згідно з актом прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкта оренди, в день закінчення строку оренди або в день дострокового припинення договору.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у випадку порушення орендарем з власної вини строків сплати орендної плати або інших платежів, більш ніж 15 (п`ятнадцять) календарних днів, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Відповідно до п. 10.1. Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 16.06.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі об`єкта оренди до договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування квартиру №126, загальною площею 74,7м2, що знаходиться на першому поверсі в будинку №3, вул. Київська в м. Українка, Обухівського району, Київської області. (а.с. 14-15).

Також в матеріалах справи наявна додаткова угода №1 від 15.06.2018 року до договору оренди квартири №126 від 16.01.2018 року, якою сторони внесли зміни до п. 5.1. Договору, зокрема встановили, що строк оренди за даним договором починається з дати підписання сторонами акут прийому-передачі об`єкта оренди та закінчується 16.06.2019 року. (а.с. 16).

02.12.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою №02/12 про виконання умов договору щодо повернення квартири з оренди та погашення заборгованості з орендної плати. (а.с. 17-18).

Відповідач в свою чергу надав відповідь №01/12-19 від 03.12.2019 року на вимогу позивача в якій зазначив, що Акт прийому-передачі (повернення з оренди) не був підписаний саме з вини представників Орендодавця, які начебто не з`явились 16.06.2019 року в квартиру для його підписання і в подальшому Орендодавець не вживав жодних дій для повернення квартири з оренди та підписання Акту прийому-передачі. (а.с. 19-20).

Позивач листом №13/12 від 13.12.2019 року повідомив, що 20.12.2019 року в період з 10 до 11 години представники ТОВ «Трейдом» будуть чекати відповідача біля орендованої квартири з метою повернення позивачу орендованої відповідачем квартири шляхом підписання акту прийому-передачі об`єкта оренди. (а.с. 21-22).

Втім, на момент звернення з даним позовом та на момент винесення оскаржуваного рішення матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем об`єкта оренди за договором оренди квартири №126 від 16.01.2018 року, зокрема підписаного сторонами акту прийому-передачі об`єкта оренди.

В матеріалах справи також наявна довідка ОСББ «Райдужний-3» №10 від 06.02.2020 року про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг кВ. 126, буд. 3, вул. Київська, м. Українка, Київська обл. за період 01.05.2019 року по 28.01.2020 року відповідно до якої має місце заборгованість по сплаті платежів передбачених п. 3.9. Договору в розмірі 12 300, 10 грн. (а.с. 23).

Отже, звертаючись з даним позовом, позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки за умовами Договору обов`язок з повернення майна з оренди покладається саме на відповідача. Оскільки відповідачем не вжито всіх залежних від нього та необхідних заходів щодо повернення майна з оренди у встановленому Договором та законодавством порядку, позивач зазначає, що майно не вважається повернутим орендарем, що є підставою для нарахування орендної плати за шість місяців та 10 днів (станом на 24.12.2019 року) в сумі 44 300, 00 грн. та комунальних платежів передбачених п.3.9 Договору в сумі 12 300, 10 грн. за період з травня по грудень 2019 року, що підтверджується довідкою ОСББ "РАДУЖНИЙ-3".

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є обґрунтованими та документально підтвердженими.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки між позивачем та відповідачем у даній справі виникли на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 року, який за своєю правовою природою є господарським договором оренди нерухомого майна.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним, отже, був обов`язковим для сторін.

Статтею 283 ГК України, яка кореспондується зі ст. 759 ЦК України, встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 ст. 283 ГК України встановлено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається з умов договору, а саме п. 5.1. Договору (в редакції додаткової угоди №1) строк оренди починається з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі та закінчується 16.06.2019 року.

Отже 16.06.2019 року строк оренди за договором оренди квартири №126 від 16.01.2018 року закінчився.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом поверненням об`єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі.

В свою чергу, що вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів вжиття заходів відповідачем щодо повернення позивачу квартири шляхом передачі ключів та підписання Акту приймання-передачі, не надано пояснень та доказів узгодження з визначеною позивачем особою зустрічі для підписання Акту та з`явлення на об`єкт у визначений позивачем час.

Оскільки відповідачем орендоване майно за актом приймання-передачі не було повернуто позивачу виключно з вини відповідача та ним не надано до суду доказів вжиття заходів щодо належного виконання зобов`язання стосовно повернення орендованого майна, то місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача орендних платежів за Договором, які складаються з орендної плати за шість місяців та 10 днів (станом на 24.12.2019 року) в сумі 44 300, 00 грн. та комунальних платежів, передбачених п.3.9 Договору в сумі 12 300, 10 грн. за період з травня по грудень 2019 року.

При цьому, посилання скаржника щодо відсутності виписки та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних починаючи з 17.06.2019 року, колегія суддів відхиляє, оскільки податкова накладна не може слугувати, як первинний документ та її відсутній жодним чином не спростовує факт того, що відповідачем не підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди.

Також колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника стосовно відсутності протягом всього часу (з 17.06.2019 року по теперішній час) з боку позивача навіть намагання скласти та підписати у відповідача акти наданих послуг, оскільки в матеріалах справи наявна вимога позивача №02/12 02.12.2019 року на яку відповідач надав відповідь в якій не спростував факт відсутності складеного акту приймання-передачі об`єкта оренди.

Також колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції правил територіальної юрисдикції (підсудності) оскільки відповідно до ч. 2, ст. 279 Господарського процесуального кодексу України справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не було заявлено про непідсудність справи.

Щодо заявлених позивачем штрафних санкцій за прострочення орендних платежів та за прострочення інших обов`язкових платежів за договором колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у випадку порушення орендарем з власної вини строків сплати орендної плати або інших платежів, більш ніж 15 (п`ятнадцять) календарних днів, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Оскільки відповідачем орендоване майно за актом приймання-передачі не було повернуто позивачу виключно з вини відповідача, що було встановлено вище, вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 430, 00 грн. штрафних санкцій за прострочення орендних платежів та 1 230, 00 грн. штрафних санкцій за прострочення інших обов`язкових платежів за Договором правомірно задоволені судом першої інстанції.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтермомонтаж-Енерго" на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2020 року у справі №911/667/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2020 року у справі № 911/667/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/667/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.10.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко