ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.2020р. Справа №905/1568/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Тітан» (87431, Донецька область, Мангушський район, с.Приазовське, вул.Садова, буд.34, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Аніщенка Олександра Григорійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 17228,02 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Тітан», с.Приазовське звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Аніщенка Олександра Григорійовича, м.Селидове про стягнення грошових коштів у розмірі 17228,02 грн, з яких: 12504 грн - сума основного боргу за договором поставки товару №13/08/2019 від 13.08.2019р., 251,05 грн - сума індексу інфляції за весь час прострочення, 339,12 грн - 3% річних від простроченої суми, 4133,85 грн - пеня в розмірі 0,1% від суми неоплаченого товару.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №13/08/2019 від 13.08.2019р. в частині проведення своєчасної оплати товару, що стало підставою для нарахування пені, процентів річних та інфляційних.

Ухвалою суду від 31.08.2020р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1568/20, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та, зокрема, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (за наявності). Окрім того, у цій ухвалі суд зверув увагу сторін на приписи ч.5 ст.165, ч.3 ст.166, ч.3 ст.167 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими копія відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив з доданими документами повинні бути надіслані (надані) іншим учасникам одночасно з надісланням (наданням) до суду.

15.09.2020р. до суду надійшли заперечення б/н від 10.09.2020р. Фізичної особи-підприємця Аніщенка Олександра Григорійовича на позов, згідно з якими він зазначав, що товар, який було поставлено покупцю, виявився неякісним. При цьому, відповідачем не надано доказів направлення відзиву позивачу. Зважаючи на наведене, суд не враховує наведені у відзиві доводи та розглядає справу без урахування змісту вказаної заяви по суті спору.

Щодо вимоги відзиву про вжиття заходів у зв`язку з порушенням Законів України «Про відходи», «Про пестициди та ядохімікати», оскільки, на думку відповідача, позивачем був поставлений небезпечний товар, то слід зазначити, що спір у справі є господарським та в межах його розгляду не вирішується питання про притягнення до відповідальності за порушення норм вказаних нормативно-правових актів. При цьому, твердження відповідача стосовно поставки товару неналежної якості підлягають врахуванню при розгляді справи про стягнення заборгованості за товар у разі їх доведення в порядку норм ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України. В той же час, відповідачем належних та допустимих доказів постачання товару неналежної якості до матеріалів справи не представлено.

15.09.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Тітан» звернулось до господарського суду Донецької області з клопотанням №255 від 11.09.2020р. про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін, щодо якого суд зазначає про наступне:

В силу норм ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно із ч.7 ст.252 вказаного нормативно-правового акту клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст.118 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з того, що клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Тітан» не було подано позивачем разом з позовом, а з його змісту не слідує звернення із клопотанням у зв`язку з отриманням відзиву відповідача, то таке клопотання залишено судом без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Як свідчать матеріали справи, 13.08.2019р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) був підписаний договір поставки №13/08/2019, за змістом п.п.1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених у договорі, полімерні відходи виробництва (товар). Сортамент, кількість та ціна товару визначаються сторонами у відповідній специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2019р., а в частині гарантійних зобов`язань та фінансових розрахунків - до повного погашення (п.9.1 договору №13/08/2019 від 13.08.2019р.).

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст.712 Цивільного кодексу України та ст.ст.264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст.655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать представлені до матеріалів справи видаткові накладні №226 від 19.09.2020р., №216 від 16.09.2020р., на підставі укладеного сторонами договору №13/08/2019 від 13.08.2019р. у вересні 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Тітан» було поставлено відповідачу товар на загальну суму 12504 грн.

Товар за поставками вересня 2019 року за цим договором отримано Фізичною особою-підприємцем Аніщенком Олександром Григорійовичем особисто, про що свідчить підпис, прізвище, ім`я та по батькові останнього та відбиток печатки підприємця на зазначених первинних документах.

При цьому, слід зазначити про наступне.

У відповідності до ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до розділу 4 договору №13/08/2019 від 13.08.2019р. поставка товару здійснюється на умовах «Інкотермс» в редакції 2010 року автомобільним транспортом на умовах FCA - склад постачальника. Якщо під час приймання товару буде виявлено невідповідність кількості або якості поставленого товару, покупець має право на власний розсуд вимагати від постачальника передачі у п`ятиденний строк бракуючої кількості товару, заміни неякісного товару, а також перерахунку вартості товару та повернення відповідної суми грошових коштів.

Господарський суд при розгляді спору приймає до уваги відсутність у матеріалах справи доказів стосовно наявності у відповідача, як покупця за договором, будь-яких заперечень та претензій щодо неналежного виконання продавцем прийнятих за договором зобов`язань з передання товару у строки, які визначені законом та договором.

В матеріалах справи відсутні докази того, що передана згідно з представленими видатковими накладними продукція відповідачем не була прийнята з підстав неналежної якості або порушення продавцем умов щодо кількості та асортименту продукції, так само в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт застосування відповідачем передбачених законом та договором наслідків порушення продавцем умов договору щодо порядку та строків продажу, кількості, асортименту, якості товару.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, матеріалами справи підтверджено належним чином поставку товару на загальну суму 12504 грн в межах договору №13/08/2019 від 13.08.2019р.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором №13/08/2019 від 13.08.2019р. обов`язок щодо оплати товару у визначений угодою строк та у повному обсязі не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги, зокрема, про стягнення заборгованості за наведеним правочином в сумі 12504 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до розділу 2 договору №13/08/2019 від 13.08.2019р. оплата за товар здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах подальшої оплати протягом 3-х банківських днів з моменту поставки товару.

Відтак, враховуючи приписи наведеного вище пункту договору, з огляду на те, що постачання товару відбулось 16.09.2019р. та 19.09.2019р., зобов`язання з оплати продукції за наведеним договором поставки мало бути здійснено покупцем до 19.09.2019р. та 24.09.2019р. (включно).

При цьому, як вказує позивач, вартість продукції, яка була поставлена у вересні 2019 року за договором №13/08/2019 від 13.08.2019р. відповідачем не була сплачена. На теперішній час заборгованість Фізичної особи-підприємця Аніщенка Олександра Григорійовича за відповідним договором поставки становить 12504 грн.

Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Тітан» на адресу покупця було скеровано претензію №1 щодо несплати коштів за договором поставки товару №13/08/2019 від 13.08.2019р., у якій постачальник вимагав сплатити основну заборгованість у розмірі 12504 грн, яка була залишена відповідачем без відповіді.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 12504 грн, оплату якого Фізична особа-підприємець Аніщенко Олександр Григорійович не здійснив, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Тітан» про стягнення з відповідача основного боргу на вказану суму є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписом ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч.2 ст.343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У п.6.3 договору №13/08/2019 від 13.08.2019р. визначено, що за порушення строків оплати товару покупець несе відповідальність у вигляді неустойки в розмірі 0,1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення оплати.

За висновками суду, передбачена у договорі штрафна санкція у вигляді неустойки, яка обчислюється на рівні 0,1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення оплати за своєю правовою природою є пенею.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 4133,85 грн пені за загальний період з 20.09.2019р. по 18.08.2020р., а саме:

- 1338,67 грн за період з 20.09.2019р. по 18.08.2020р. (видаткова накладна №226 від 19.09.2020р.);

- 2795,18 грн за період з 25.09.2019р. по 18.08.2020р. (видаткова накладна №216 від 16.09.2020р.).

При цьому, зазначене нарахування пені позивач здійснив із застосуванням коефіцієнту на рівні 0,1% вартості товару, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України у вказаний період та, відповідно, суперечить приписам Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Одночасно, відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умова договору поставки №13/08/2019 від 13.08.2019р. про сплату неустойки за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватись як установлення цим правочином іншого ніж передбачено приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, виходячи з того, що договором №13/08/2019 від 13.08.2019р. не встановлено більш тривалого ніж визначений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України строку, у межах якого нараховуються штрафні санкції, у цьому випадку, нарахування пені припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи наведені вище приписи чинного законодавства України, за розрахунком суду, здійсненим в межах визначеного позивачем загального періоду нарахування та із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, сума пені становить 1717,58 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 3% річних за загальний період з 20.09.2020р. по 18.08.2020р. в розмірі 339,12 грн та інфляційні за період з жовтня 2019 року по липень 2020 року в розмірі 251,05 грн.

Вказані розрахунки є арифметично вірними.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 1717,58 грн з одночасним задоволенням вимог про стягнення процентів річних та інфляційних на визначені позивачем суми.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2102 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Аніщенка Олександра Григорійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Тітан» (87431, Донецька область, Мангушський район, с.Приазовське, вул.Садова, буд.34, ) основний борг за договором поставки товару №13/08/2019 від 13.08.2019р. - 12504 грн, інфляційні - 251,05 грн, 3% річних - 339,12 грн, пеню - 1717,58 грн, а також судовий збір в сумі 1807,19 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 30.10.2020р.

Повний текст рішення складено 04.11.2020р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця