ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1781/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" (вул. Маршала Говорова, буд.2, каб.111, Одеса, Одеська область, 65063) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "ОДЕСА" (вул.Авіаторів, 12, Набережне, Біляївський район, Одеська область, 67633) про відшкодування збитків 332764 грн.;

за участю представників:

від позивача: Яковенко О.В.- за ордером;

від відповідача: Гладишева О.О.

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "ОДЕСА", в якому просить господарський суд: про відшкодування збитків 332764 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав умови договору оперативного лізінгу від 25.12.1997р. та рішення господарського суду Одеської області від 10.06.2014р. у справі №916/1112/14.

Разом з позовом, позивач надав клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 23.06.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1781/20. за правилами загального позовного провадження.

25.03.2019р. позивач надав до суду уточнення до позовної заяви вказавши індивідуальний номерний знак автомобіля.

Ухвалою суду від 20.07.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

21.09.2020р. представник позивача надав клопотання про долучення доказів, а саме висновок експертного дослідження за результатами проведення транспортного товарознавчого дослідження від 31.08.2020р. №19908/20-56/19909/20-52, які залучені до матеріалів справи.

Крім того, 21.09.2020р. представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог відповідно якої просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 848786грн.

В судовому засіданні яке відбулось 23.09.2020р. позивач зазначив, що так як 21.09.2020р. надано до суду висновок експертного дослідження тому розглядати клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи є не доречним.

Протокольною ухвалою від 23.09.2020року, суд закрив підготовче провадження у справі, розпочав судовий розгляд справи по суті та оголосив перерву у судовому засіданні на 19.10.2020р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача відзив на позовну заяву не надав але проти позову заперечував.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 19.10.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

25.12.1997 року між позивачем - Одеським обласним АСК ТСО України та Одеським міським клубом екстремальних видів спорту „Ультра Спорт, правонаступником якого є відповідач по справі - Товариство з обмеженою відповідальність Аероклуб „Одеса, було укладено договір оперативного лізингу літака АН - 2 №1г-23747(UR-ВSМ).

Як зазначає позивач, літак належав позивачу на праві володіння відповідно до рішення Центрального комітету Товариства сприяння обороні України від 08 липня 1992 року № 104. Станом на момент укладання договору вартість літака відповідно до п. 1.1. договору становила 332764грн.

Відповідно до змісту вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв у володіння та користування на визначений сірок літак.

Пунктом 4.3. договору встановлено обов`язок відповідача повернути позивачу літак.

Позивач також зазначає, що 10 червня 2014 року Господарським судом Одеської області було ухвалено рішення у справі №916/1112/14. відповідно до змісту якого у відповідача витребувано на користь позивача літак АН - 2 №1г-23747. 23 січня 2017 року державним виконавцем Біляївського міськрайопиото відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження №53264046 щодо витребування літака у відповідача. Проте рішення про витребування літака відповідачем виконано не було.

У позовній заяві позивач вказує, що 13 травня 2017 року за заявою в.о. начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо невиконання рішення суду про витребування літака за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою етапі 382 Кримінального кодексу України. 19 червня 2017 року виконавче провадження №53264046 було закрито у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду. 20 червня 2017 року вищезазначене кримінальне провадження було закрито постановою слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВИ ГУПІІ в Одеській області у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Таким чином, 20 червня 2017 року позивачу стало відомо про втраіу відповідачем літака та неможливість його повернення.

Як вбачалося зі змісту постанови, відповідач повідомив державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про те, що літак, який с предметом спору, був забраний представниками позивача. Проте жодних доказів повернення літака позивачу відповідач не надав.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач протиправно не викопав умови договору оперативного лізингу та рішення Господарського суду Одеської області від 10 червня 2014 року у справі №916/1112/14 щодо повернення літака.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язання за договором щодо повернення літака тому Громадська організація "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "ОДЕСА", в якому просить про відшкодування збитків у розмірі 332764 грн..

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між 25.12.1997 року між позивачем - Одеським обласним АСК ТСО України та Одеським міським клубом екстремальних видів спорту „Ультра Спорт, правонаступником якого є відповідач по справі - Товариство з обмеженою відповідальність Аероклуб „Одеса, було укладено договір оперативного лізингу літака АН - 2 №1г-23747(UR-ВSМ), згідно умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у володіння та користування на визначений строк літак, визначений вище, який підлягав поверненню позивачеві згідно умов п. 4.3. Договору.

Рішенням господарського суду Одеської області по справі №916/1112/14 від 10.06.2014 року позовні вимоги Громадської організації „Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України до Товариства з обмеженою відповідальністю Аероклуб „Одеса відповідач) про витребування з чужого незаконного володіння майна: літак АН - 2 №1г-23747(UR-ВSМ), 25.01.1990 року випуску, двигун - Аш - 62ИР, 30.06.1989 року випуску, заводський номер 16499246 задоволені повнітю. Витребувано у відповідача на користь позивача літак Ан-2 №1г-23747 (UR-BSM).

Посилаючись на невиконання наведеного рішення господарського суду Одеської області від 10.06.2014 року в межах виконавчого провадження №53264046, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо невиконання рішення суду за повідомленням в.о. начальника Біляївського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області, закриття виконавчого провадження у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, закриття кримінального провадження, на підставі ст. ст. 526, 527, 545, 610 ЦК України, ст. ст. 193, 224, 225 ГК України, позивач вказує про заподіяння йому збитків внаслідок протиправного невиконання відповідачем умов Договору та рішення господарського суду Одеської області від 10.06.2014 року щодо повернення літака.

Суд вважає вказані твердження позивача такими, що не доведені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Так, ГО «ОДЕСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВІАСПОРТИВНИЙ КЛУБ ТОВАРИСТВА СПРИЯННЯ ОБОРОНІ УКРАЇНИ» не доведено факт невиконання рішення господарського суду Одеської області відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, та вказується самим позивачем у позовній заяві, постановою слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області Слівченка С.О. про закриття кримінального провадження від 20.06.2017 року, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000527 від 13.05.2017 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України, закрито.

Відповідно до наведеної постанови слідчого від 20.06.2017 року, згідно листа вих. №1070/21-38 від 10.03.2017 року, адресованого головному державному виконавцю Біляївського міжрайонного відділу ДВС в Одеській області від президента Аероклубу «Одеса» Оборіна К., Аероклуб «Одеса» неодноразово звертався до керівництва ГО «ОДЕСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВІАСПОРТИВНИЙ КЛУБ ТСОУ» з проханням забрати своє майно з території спортивного аеродрому «Гідропорт», так як за зберігання свого майна вони не сплачували. Протягом 2010-2014 років представники ГО «ОДЕСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВІАСПОРТИВНИЙ КЛУБ ТСОУ неодноразово приїздили та забирали майно ГО «ОДЕСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВІАСПОРТИВНИЙ КЛУБ ТСОУ до своєї бази. Літак АН-2, який вказано у постанові від 23.01.2017 року був також забраний представниками ГО «ОДЕСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВІАСПОРТИВНИЙ КЛУБ ТСОУ». Де на даний момент знаходиться вказаний літак невідомо. За даним кримінальним провадженням виконанні всі можливі слідчі розшукові дії, але досудовим розслідуванням не вдалося здобути докази для доведеності винуватості особи в суді.

Таким чином, зазначеною постановою було встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, що свідчить про непідтвердженість належними доказами доводів позивача щодо невиконання Договору та рішення господарського суду Одеської області від 10.06.2014 року.

При цьому Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягненні збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст. 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв`язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв`язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку якщо буде доведено кожний з елементів складу правопорушення. Недоведення хоч би одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Згідно з частиною 1 статті 614 Цивільного Кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Господарський суд зазначає, що для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Аналізуючи наведені норми у їх сукупності, а також саму назву ст. 22 ЦК України, можна дійти висновку, що, по-перше, відшкодування збитків - це один із способів відшкодування майнової шкоди; по-друге, підставою для відшкодування збитків та шкоди є порушення цивільного права особи.

Втім, позивачем не доведено факту порушення його прав у зв`язку з нібито допущеним відповідачем порушенням.

При зверненні до господарського суду Одеської області з позовною заявою, ГО «ОДЕСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВІАСПОРТИВНИЙ КЛУБ ТОВАРИСТВА СПРИЯННЯ ОБОРОНІ УКРАЇНИ» було заявлено до стягнення суму збитків у розмірі 332 764, 00 грн. виходячи з п. 1.1. Договору.

Заявою від 21.09.2020 року позивачем збільшено розмір позовних вимог з 332 764,00 грн. до 848 786,00 грн. у зв`язку з отриманням ГО «ОДЕСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВІАСПОРТИВНИЙ КЛУБ ТОВАРИСТВА СПРИЯННЯ ОБОРОНІ УКРАЇНИ» висновку експертного дослідження за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 31.08.2020 №19908/20-56/19909/20-52 згідно звернення позивача до експертної установи.

Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

В свою чергу, позивачем заявлено до стягнення суму збитків, які полягають, на його думку, саме у втраті належного йому на праві володіння, конкретного літака Ан-2 №1г-23747 (UR-BSM), тому для визначення вартості останнього першочергово необхідно з`ясувати його технічний стан на момент передачі відповідачеві, встановити обставини проведення/непроведення його технічного обслуговування та капітального ремонту, що, безумовно напряму впливає на його вартість на дату оцінки.

Як вбачається з висновку експертного дослідження від 31.08.2020, наданого на замовлення позивача, під час його складення експерти не повідомлялися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що суперечить наведеним вимогам ГПК України.

Отже, суд вважає, що вказаний висновок експертного дослідження за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 31.08.2020 №19908/20-56/19909/20-52 не є належним та допустимим доказом в розумінні господарського процесуального законодавства України, а заявлена до стягнення сума збитків згідно вказаного висновку не відповідає дійсній вартості літака.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не підтверджені належними доказами, є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "ОДЕСА" про відшкодування збитків 332764 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов