ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/718/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту), м. Херсон,

до: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон,

про стягнення 21 812,43грн

за участю секретаря судового засідання Рудченко І.О.,

представників сторін:

від позивача: уповн.представник Шуляк С.І., довіреність № 4493/10-01-01/вих від 11.12.2019;

від відповідача: уповн. предст. Колесник Ю.В., довіреність № 18-15/33 від 05.08.2020.

у с т а н о в и в:

Позиція та докази позивача

Правовими підставами позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії цього підприємства (позивач) до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (відповідач) про стягнення 21812,43грн, з яких 18483,31грн основного боргу, 1166,09грн 3% річних, 2163,03грн інфляційних втрат, вказано ст.ст.509, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 629 Цивільного та ст.ст.173, 193 Господарського кодексів України, а в якості обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги зазначено про невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним між цими підприємствами договором надання послуг від 01.03.2018№ 21-П-ХЕФ-18/222Р.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, у позовній заяві зазначено та додано до неї наступні матеріали (а.с.11-48): 1) копію договору № 21-П-ХЕФ-18/222Р від 01.03.2018, з додатками; 2) копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) до цього договору, а саме № 1319 від 20.03.2018, № 1438 від 28.03.2018, № 2046 від 10.04.2018, № 2047 від 24.04.2018, № 2480 та № 2481 від 30.04.2018, № 2794 від 21.05.2018, № 3217 та № 3219 від 31.05.2018, № 5504 від 29.08.2018, № 5382 від 31.08.2018; 3) копії рахунків на оплату послуг до вказаного договору, а саме № 734 від 20.03.2018, № 797 від 28.03.2018, № 1033 та № 1034 від 24.04.2018, № 1222 та № 1224 від 10.05.2018, № 316 від 21.05.2018, № 1448 та № 1449 від 05.06.2018, № 2169 від 03.09.2018, № 2222 від 10.09.2018; 4) копії супровідних листів позивача, за якими ці акти та рахунки надсилалися відповідачеві; 5) копію акту звірки взаєморозрахунків за період січень 2018р - грудень 2019р по вказаному договору; 6) копії претензії № 26-01-01-18119 від 11.03.2019 позивача та відповіді на неї, лист відповідача № 18-09/16/96 від 18.03.2019.

У відповіді на відзив від 07.08.2020 позивач вказав, що за станом на час складання цієї відповіді між сторонами не врегульовано в позасудовому порядку питання щодо реструктуризацію 18483,31грн спірного основного боргу відповідача за договором надання послуг від 01.03.2018№ 21-П-ХЕФ-18/222Р та/або щодо скасування нарахувань заявлених до стягнення з відповідача 1166,09грн річних та 2163,03грн інфляційних втрат.

Позиція та докази відповідача

Згідно з відзивом від 04.08.2020 на позовну заяву відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення позову та просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позову, з огляду на вжиття державними підприємствами "Адміністрація морських портів України" та "Херсонський морський торговельний порт", зокрема, протягом останніх місяців заходів щодо вирішення в позасудовому порядку питання про реструктуризацію 18483,31грн спірного основного боргу відповідача за договором надання послуг від 01.03.2018№ 21-П-ХЕФ-18/222Р та/або щодо укладання мирової угоди, за якою передбачається скасування нарахувань заявлених до стягнення з відповідача 1166,09грн річних та 2163,03грн інфляційних втрат.

Разом з відзивом на позовну заяву до суду подано такі матеріали (а.с.64-80): 1) копію протоколу наради від 24.10.2019 з питань стану погашення кредиторської заборгованості, передачі земельних ділянок та майна підприємства, впливу стану справ підприємства на здійснення проекту концесії майна державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" та державного підприємства "Адміністрація морських портів України"; 2) копію окремого доручення Заступника Міністра інфраструктури України №27/16 11-20 від 17.01.2020; 3) матеріали листування між сторонами справи щодо реструктуризації заборгованості ДП "Херсонський морський торговельний порт" перед ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії цього підприємства , зокрема, за договором надання послуг від 01.03.2018№ 21-П-ХЕФ-18/222Р, з проектом відповідного договору реструктуризації заборгованості.

Поряд з цим, відповідач надав до суду 11.09.2020 копію протоколу від 18.08.2020 спільної наради між сторонами даної справи щодо їхньої взаємодії, зокрема, при вирішенні питання щодо реструктуризації заборгованості відповідача перед позивачем (а.с.118-119) та 23.10.2020 копію укладеного 09.09.2020 між ДП "Адміністрація морських портів України" та ДП "Херсонський морський торговельний порт" договору про реструктуризацію заборгованості.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 21.07.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін, встановлено строки, 11.08.2020 відповідачу для надання відзиву на позов та 18.08.2020 позивачу для надання відповіді на відзив. Ухвалою ж суду від 25.09.2020 постановлено провести розгляд справи протягом розумного строку та призначено розгляд справи в судовому засіданні 27.10.2020 о 09:30. Сторонами дотримано вимог ч.2 та ч.3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України щодо подання доказів разом з заявами сторін по суті справи, а тому письмові докази, які подано разом з цими заявами прийнято судом до розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 27.10.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для завершення врегулювання в позасудовому порядку даного спору в повному обсязі (зокрема, в частині стягнення з відповідача 1166,09грн 3% річних та 2163,03грн інфляційних втрат) та з огляду на діючі в державі карантинні заходи. В задоволенні цього клопотання відмовлено, оскільки:

1) станом на 27.10.2020 сторони справи не подали до суду спільної заяви до суду про відкладення розгляду справи для завершення врегулювання в позасудовому порядку даного спору в частині стягнення 1166,09грн 3% річних та 2163,03грн інфляційних втрат;

2) за п.1.2. укладеного 09.09.2020 між ДП "Адміністрація морських портів України" та ДП "Херсонський морський торговельний порт" договору про реструктуризацію заборгованості ДП "Херсонський морський торговельний порт" не звільняється від обов`язку сплати відсотків річних та інфляційних втрат, які нараховані до 01.01.2020 у зв`язку з невиконанням ДП "Херсонський морський торговельний порт" своїх зобов`язань перед ДП Адміністрація морських портів України", зокрема, за договором надання послуг від 01.03.2018 № 21-П-ХЕФ-18/222Р;

3) вказаний договір про реструктуризацію заборгованості, що містить у собі п.1.2. у зазначеній редакції, був укладений 09.09.2020, тобто, вже після спільної наради, що відбулася 18.08.2020 між сторонами даної справи, на якій було узгоджено питання щодо звернення ДП "Херсонський морський торговельний порт" до ДП "Адміністрація морських портів України" з питання укладання мирових угод у судових справах між ними, які перебувають на розгляді;

4) станом на 27.10.2020 відповідач не отримав будь-якої відповіді від позивача у даній справі або ж, безпосередньо, від ДП "Адміністрація морських портів України" на своє письмове звернення від 14.09.2020 до них про укладання мирових угод у вказаних судових справах між позивачем та відповідачем;

5) у клопотанні не наведено обґрунтування того, яким чином діючі в державі карантинні заходи перешкоджають розгляду даної справи в судовому засіданні 27.10.2020, в яке прибули представники обох сторін.

Після завершення розгляду справи в судовому засіданні 27.10.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини, які установлені судом

Державне підприємство "Херсонський морський торгівельний порт" (надалі - відповідач) та Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії цього державного підприємства (надалі - позивач) уклали 01.03.2018 між собою договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту засобів зв`язку та іншого електронного устаткування, на умовах якого позивач, як виконавець послуг (робіт), зобов`язався надавати у 2018 році відповідачеві, як замовнику послуг (робіт), послуги з технічного обслуговування та ремонту засобів зв`язку або іншого електронного устаткування, з виконанням, за необхідності, монтажних робіт по вказаних засобах та устаткуванню, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти надані позивачем послуги та/або виконані позивачем роботи, шляхом підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), та оплатити послуги (роботи) позивача, з урахуванням вартості використаних позивачем матеріалів (запасних частин), протягом 5-ти банківських днів з дати підписання сторонами актів наданих послуг (виконаних робіт), на підставі рахунків (рахунків-фактур) позивача (надалі - договір).

В межах правовідносин за вказаним договором протягом березня-серпня 2018 між позивачем та відповідачем було складено одинадцять актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 18483,31грн, з урахуванням податку на додану вартість (надалі - ПДВ), а саме, акти № 1319 від 20.03.2018 на суму 5418,46грн, № 1438 від 28.03.2018 на суму 615,20грн, № 2046 від 10.04.2018 на суму 947,59грн, № 2047 від 24.04.2018 на суму 946,66грн, № 2480 від 30.04.2018 на суму 946,21грн, № 2481 від 30.04.2018 на суму 2262,85грн, № 2794 від 21.05.2018 на суму 945,96грн, № 3217 від 31.05.2018 на суму 1697,12грн, № 3219 від 31.05.2018 на суму 1348,66грн, № 5504 від 29.08.2018 на суму 1843,16грн, № 5382 від 31.08.2018 на суму 1511,44грн.

На оплату вказаних у цих одинадцяти актах послуг та робіт у загальній сумі 18483,31грн, позивач виставив відповідачу рахунки № 734 від 20.03.2018 на суму 5418,46грн, № 797 від 28.03.2018 на суму 615,20грн, № 1033 від 24.04.2018 на суму 947,59грн, № 1034 від 24.04.2018 на суму 946,66грн, № 1222 від 10.05.2018 на суму 946,21грн, № 1224 від 10.05.2018 на суму 2262,85грн, № 1316 від 21.05.2018 на суму 945,96грн, № 1448 від 05.06.2018 на суму 1348,66грн, № 1449 від 05.06.2018 на суму 1697,12грн, № 2169 від 03.09.2018 на суму 1511,44грн, № 2222 від 10.09.2018 на суму 1843,16грн, які дотепер не сплачені ані повністю, ані частково.

Поряд з цим, згідно з пунктом 2.2. укладеного 09.09.2020 між державними підприємствами "Адміністрація морських портів України" та "Херсонський морський торговельний порт" договору про реструктуризацію заборгованості між цими підприємствами узгоджено, що 18483,31грн заборгованості відповідача (ДП "Херсонський морський торговельний порт") за договором надання послуг від 01.03.2018№ 21-П-ХЕФ-18/222Р, серед іншої його заборгованості, має бути сплачена на користь ДП"Адміністрація морських портів України" в строк до 31.12.2021.

Через несплату відповідачем вартості послуг (робіт) на умовах договору, згідно з відповідними рахунками позивача, останній нарахував відповідачеві інфляційні втрати у загальній сумі 2163,03грн та 3% річних у загальній сумі 1166,09грн, зокрема, за прострочення оплати наступних рахунків:

- № 734 від 20.03.2018 - 679,59грн інфляційних втрат та 368,97грн річних (3%);

- № 797 від 28.03.2018 - 77,16грн інфляційних втрат та 41,54грн річних (3%);

- № 1033 від 24.04.2018 - 110,38грн інфляційних втрат та 61,80грн річних (3%);

- № 1034 від 24.04.2018 - 110,27грн інфляційних втрат та 61,74грн річних (3%);

- № 1222 від 10.05.2018 - 110,22грн інфляційних втрат та 60,39грн річних (3%);

- № 1224 від 10.05.2018 - 263,59грн інфляційних втрат та 144,41грн річних (3%);

- № 1316 від 21.05.2018 - 110,19грн інфляційних втрат та 59,75грн річних (3%);

- № 1448 від 05.06.2018 - 157,10грн інфляційних втрат та 83,14грн річних (3%);

- № 1449 від 05.06.2018 - 197,69грн інфляційних втрат та 104,96грн річних (3%);

- № 2169 від 03.09.2018 - 156,27грн інфляційних втрат та 81,30грн річних (3%);

- № 2222 від 10.09.2018 - 190,57грн інфляційних втрат та 98,09грн річних (3%).

Дотепер відповідач не сплатив на користь позивача ані повністю, ані частково вказані 1166,09грн річних (3%) та 2163,03грн інфляційних втрат.

Правові норми, що підлягають застосуванню

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Наявність укладеного між сторонами справи договору надання послуг від 01.03.2018 №21-П-ХЕФ-18/222Р свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. За результатами проведеного судом аналізу положень вказаного договору від 01.03.2018 № 21-П-ХЕФ-18/222Р суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою цей договір є, фактично, змішаним договором, а в частині правовідносин сторін за даним договором, з яких виник спір, цей договір є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.901-907 Цивільного кодексу України.

Позивач на виконання своїх зобов`язань за даним договором (згідно п.1.1., п.1.6, п.3.2.3.) та приписів закону (ст.901 Цивільного кодексу України) надав відповідачеві послуги з технічного обслуговування та ремонту засобів зв`язку, іншого електронного устаткування, оформив відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 18483,31грн, та виставив відповідачеві до оплати рахунки за роботи (надані послуги). Проте, відповідач всупереч положень даного договору (п.1.1., п.2.3, п.3.1.3.-п.3.1.4.) та приписів закону (ст.903 Цивільного кодексу України), не виконав свої зобов`язання щодо оплати рахунків позивача на загальну суму 18483,31грн на умовах укладеного між ними договору від 01.03.2018 № 21-П-ХЕФ-18/222Р (у встановлені цим договором строки). При цьому, усі акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) загальною вартістю 18483,31грн з технічного обслуговування та ремонту засобів зв`язку, іншого електронного устаткування, вартість яких відповідач не сплатив, було підписано відповідачем та скріплено відбитком печатки відповідача без будь-яких зауважень та заперечень, а рахунки на оплату робіт (послуг) до цих актів отримані відповідачем, так само, без будь-яких зауважень та заперечень. Докази іншого у справі відсутні.

Вказана, у сумі 18483,31грн, вартість послуг та робіт позивача, що несплачена відповідачем на умовах договору від 01.03.2018 № 21-П-ХЕФ-18/222Р, утворює заборгованість відповідача за цим договором. Розмір цієї заборгованості додатково уточнений за складеним між позивачем та відповідачем актом звірки взаєморозрахунків за період січень 2018р - грудень 2019р по вказаному договору.

Під час розгляду справи відповідач не заперечує а ні факту наявності заявленого до стягнення з нього основного боргу в розмірі 18483,31грн, а ні розміру цієї заборгованості. Відповідних заперечень та/або контррозрахунків заборгованості суду не надано.

Поряд з цим, 09.09.2020 (тобто, під час розгляду судом даної справи) державне підприємство "Адміністрація морських портів України" та відповідач, державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт", уклали між собою договір реструктуризації заборгованості відповідача перед позивачем, за пунктом 2.2. якого сторонами цього договору узгоджено, що 18483,31грн заборгованості відповідача за договором надання послуг від 01.03.2018№ 21-П-ХЕФ-18/222Р, серед іншої його заборгованості, мають бути сплачені відповідачем в строк до 31.12.2021.

Тобто, спір між сторонами цієї судової справи в частині заявлених позовних вимог про стягнення на користь позивача 18483,31грн основного боргу відповідача за договором надання послуг від 01.03.2018№ 21-П-ХЕФ-18/222Р на даний час врегульований в позасудовому порядку, шляхом укладання 09.09.2020 між державними підприємствами "Адміністрація морських портів України" та "Херсонський морський торговельний порт вказаного договору реструктуризації заборгованості. Відповідно, наявні підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 18483,31грн вказаного основного боргу згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України - за відсутності предмета спору.

Щодо нарахування річних та інфляційних втрат

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена у відповідності до положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо іншій розмір процентів річних не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідач не надав контррозрахунків заявлених до стягнення з нього 2163,03грн інфляційних втрат та 1166,09грн річних (3%). Розрахунки заявлених до стягнення 2163,03грн інфляційних втрат та 1166,09грн річних (3%) виконані у відповідності до положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, а розрахунок інфляційних витрат ще й, додатково, у відповідності до положень листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Поряд з цим, суд констатує про наступне:

- за п.1.2. укладеного 09.09.2020 між ДП "Адміністрація морських портів України" та відповідачем у даній справі договору про реструктуризацію заборгованості передбачено, що відповідач у даній справі не звільняється від обов`язку по сплаті відсотків річних та інфляційних втрат, які нараховані до 01.01.2020 у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ДП Адміністрація морських портів України", зокрема, за договором надання послуг від 01.03.2018 № 21-П-ХЕФ-18/222Р;

- вказаний договір про реструктуризацію заборгованості, що містить у собі п.1.2. у зазначеній редакції, був укладений 09.09.2020, тобто, вже після спільної наради, що відбулася 18.08.2020 між сторонами даної справи, на якій між ними було узгоджено те, що відповідач звернеться, безпосередньо, до ДП "Адміністрація морських портів України" з питання укладання мирових угод у судових справах між сторонами даної справи, які перебувають на розгляді;

- станом на 27.10.2020 відповідач не отримав будь-якої відповіді від позивача у даній справі або ж від ДП "Адміністрація морських портів України" на своє письмове звернення від 14.09.2020 про укладання мирових угод у вказаних судових справах;

- прийняття судом рішення про стягнення з відповідача 2163,03грн інфляційних втрат та 1166,09грн річних (3%) не є перешкодою для укладання між сторонами справи договору про реструктуризацію заборгованості стосовно цих грошових сум інфляційних втрат та річних, або ж щодо скасування нарахування цих сум інфляційних втрат та річних.

Висновки суду

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання його договірних зобов`язань щодо сплати передбачених договором платежів на користь позивача у встановлений договором строк, позовні вимоги в частині стягнення 2163,03грн інфляційних втрат та 1166,09грн річних (3%) підлягають задоволенню в повному обсязі, а провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 18483,31грн основної заборгованості підлягає закриттю - за відсутності предмета спору.

Розподіл судових витрат

У відповідності до п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви з ціною позову, як 21812,43грн, так і позовної заяви з ціною позову 3329,12грн (2163,03грн інфляційних втрат + 1166,09грн річних (3%)), сплаті підлягає судовий збір в однаковому розмірі, а саме, 2102грн.

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору за платіжним дорученням від 09.07.2020 № 6196 у сумі 2102грн, які у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а саме "у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог" покладаються на відповідача, оскільки позов в частині стягнення 2163,03грн інфляційних втрат та 1166,09грн річних (3%) підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.231, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 18483,31грн основної заборгованості.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

3. Стягнути з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, пр-т. Ушакова, буд.4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01125695) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту) (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, пр-т. Ушакова, буд.4; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 38728533) 2163,03грн інфляційних втрат та 1166,09грн річних (3%) та 2102грн компенсації витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.10.2020

Суддя К.В. Соловйов