ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"26" жовтня 2020 р.Справа № 922/708/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

розглянувши матеріали

позовної заявиПершого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури (64602, Харківська обл., м. Лозова, вул. Богданівська, 17)
до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, 8-9 поверх) , 2. Фермерського господарства "Ладагро" (64370, Харківська обл., Ізюмський р-н, сільрада Вірнопільська, комплекс будівель і споруд №2) , 3. Фермерського господарства "ІРЗУ" (64370, Харківська обл., Ізюмський р-н, сільрада Вірнопільська, комплекс будівель і споруд №2)
про визнання незаконним та скасування наказів, визнання недійсним договорів та зобов`язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

15.03.2019 Перший заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ФГ "Ладагро", ФГ "ІРЗУ", в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області від 29.10.2014 №2888-СГ "Про надання в оренду земельних ділянок";

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.01.2017 №447-СГ "Про надання згоди на передачу земельних ділянок в суборенду";

- визнати недійсним, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 , договір оренди землі від 13.11.2014 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0333 площею 65,1866 га, :05:000:0318 площею 31,8008 га та :05:000:0317 площею 27,1563 га, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.2014 за №№7771874, 7771828, 7771912 та, відповідно, скасувавши їх державну реєстрацію;

- визнати недійсним, укладений між головою ФГ "Ладагро" ОСОБА_1 та головою ФГ "ІРЗУ" ОСОБА_2 , договір суборенди землі від 07.06.2017 щодо передачі в суборенду земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0333 площею 65,1866 га, :05:000:0318 площею 31,8008 га та :05:000:0317 площею 27,1563 га, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.06.2017 за №№20929477, 20927344, 20922367, та, відповідно, скасувавши їх державну реєстрацію;

- зобов`язати ФГ "Ладагро" в особі голови Савченко Любові Миколаївни та ФГ "ІРЗУ" в особі голови ОСОБА_2 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельні ділянки загальною площею 124,1437 га з кадастровими номерами :01:000:0333 площею 65,1866 га, :05:000:0318 площею 31,8008 га та :05:000:0317 площею 27,1563 га.

В обґрунтування позову посилається на те, що вищевказані акти органу виконавчої влади та договору оренди і суборенди укладені з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки ОСОБА_1 не мала жодних намірів на ведення фермерського господарства та використання земель за призначенням.

В обґрунтування підстав представництва інтересів держави посилається на те, що у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутні повноваження щодо звернення до суду в інтересах держави та він виступає відповідачем у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.03.2019 у справі №922/708/19, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2019, повернуто позовну заяву і додані до неї документи Першому заступнику керівника Лозівської місцевої прокуратури без розгляду.

Постановою Верховного Суду 16.09.2020, постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.03.2019 у справі №922/708/19 скасовано. Справу №922/708/19 направлено до Господарського суду Харківської для вирішення питання щодо можливості прийняття до розгляду позовної заяви Першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури.

Також, у вказаній постанові Верховним Судом зазначено, що виходячи з системного аналізу положень статей 1311 Конституції України, 53 Господарського процесуального кодексу України, 23 Закону України "Про прокуратуру", усталеної судової практики щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, сформованих, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 судам попередніх інстанцій необхідно було оцінити:

1) наявність підстав для захисту Прокурором інтересів держави у суді;

2) дотримання Прокурором процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом.

Лише за результатами оцінки зазначених складових за наведеним алгоритмом суди мали дійти висновку щодо наявності правових підстав для відкриття або відмови у відкритті провадження у справі, залишення позовної заяви без руху або її повернення.

Відповідно до частини першої статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

На виконання вказівок, що містяться у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №922/708/19, ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.10.2020 позовну заяву залишено без руху, визначено прокурору наступний спосіб усунення недоліків, зокрема, надати докази направлення Лозівською місцевою прокуратурою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повідомлення (з описом вкладення до цінного листа) про наявність порушення інтересів держави в порядку, встановленому частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", станом на 06.03.2019 (дату підписання позовної заяви).

20.10.2020 від Лозівської місцевої прокуратури на виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 08.10.2020 надійшов лист (вх. №24429), в якому прокурор зазначає, що процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до випадків представництва інтересів держави в суді, якщо захист законних інтересів держави здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. Зважаючи на те, що даний позов прокурором внесено в інтересах держави як самостійним позивачем, а не в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, попередньо, до звернення до суду повідомлення про наявність порушень інтересів держави на адресу вказаного органу виконавчої влади Лозівською місцевою прокуратурою не надсилалось.

Проте, суд не погоджується з даним твердженням прокурора, з огляду на наступне.

Участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Сама по собі обставина не звернення позивача/позивачів з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом/органами своїх функцій із захисту інтересів держави.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому, на сьогодні однозначною є практика ЄСПЛ, яка відстоює позицію про можливість участі прокурора у справі тільки за наявності на це підстав.

Отже, з урахуванням вище викладеного, у розумінні положень статей 73, 76, 77 ГПК України прокурор, звертаючись з позовом у справі, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".

Суд звертає увагу на те, що відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах; за проведенням землеустрою; виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Враховуючи викладене, органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різні функції, а саме:

- функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності;

- функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 920/1/18, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18 та від 25.10.2019 у справі № 13/199/19.

Судом встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області наділене повноваженнями розпорядника земельною ділянкою, у тому числі, і на захист права власності.

При цьому, надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства наділяють Головне управління Держгеокадастр у Харківській області правом самостійного звернення до суду із позовом.

Судом встановлено, що прокурором не наведено обставин та не надано доказів на підтвердження того, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не здійснювало чи неналежним чином здійснювало захист інтересів держави в даному випадку.

Направляючи справу №922/708/19 на розгляд до Господарського суду Харківської області, Верховний Суд у своїй постанові від 16.09.2020 зазначив, що визначення Прокурором свого правового статусу як самостійного позивача у справі, за наявності органу державної влади, уповноваженого на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не нівелює його обов`язку щодо дотримання порядку представництва, дотримання процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та надання можливості такому органу самостійно звернутись до суду за захистом порушених прав держави (пункт 5.38).

Натомість, прокурором не надано доказів дотримання процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що прокурор не усунув недоліки позовної заяви в частині надання доказів дотримання процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись статтями 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.В. Бринцев

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ст.174 ГПК України).