РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2020Справа № 910/8298/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техстандарт ЛТД" до акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 5 802 010,81 грн.

за участі представників:

позивача: Різник О.О. за ордером від 9 червня 2020 року серії АА № 0001004;

відповідач: Мотляха О.О. за довіреністю від 28 грудня 2019 року № 1-2056.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Техстандарт ЛТД" (далі - ТОВ "Техстандарт ЛТД") звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного між ним та акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") договору від 6 грудня 2016 року, позивач поставив останньому обладнання на загальну суму 143 093 411,60 грн., а також виконав будівельні роботи загальною вартістю 15 752 044,78 грн. Оскільки відповідач оплату поставленого товару та виконаних робіт здійснював з порушенням встановлених строків, позивач на підставі статей 509, 526, 530, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 173, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) просив суд стягнути з АТ "Укртрансгаз" заборгованість у розмірі 5 802 010,81 грн., з яких: 1 462 412,64 грн. - проценти річних, 4 339 598,18 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 червня 2020 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

6 липня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду позивач на виконання вимог даної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 липня 2020 року позовну заяву ТОВ "Техстандарт ЛТД" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8298/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20 серпня 2020 року.

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не менше строку карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

13 серпня 2020 року через відділ діловодства суду надійшов відзив АТ "Укртрансгаз" на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог ТОВ "Техстандарт ЛТД", посилаючись на порушення позивачем строків виконання передбачених договором робіт та відсутність у відповідача обов`язку здійснювати негайну оплату поставленого товару. Окрім того, АТ "Укртрансгаз" зазначило, що укладений між сторонами правочин є класичним договором підряду на капітальне будівництво, при цьому, його умовами не встановлено розмір відсотків річних за користування грошовими коштами та інфляційних нарахувань, а також не передбачено окремих строків розрахунків за поставлене позивачем обладнання та відповідальність за порушення зобов`язань щодо оплати вказаного товару. Разом із тим, відповідач заявив про застосування строків позовної давності щодо заборгованості за видатковими накладними: від 23 березня 2017 року № 18, від 28 березня 2017 року № 32, від 31 березня 2017 року № 71, від 31 березня 2017 року № 72 та від 31 березня 2017 року № 83. АТ "Укртрансгаз" також просило суд продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 20 серпня 2020 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 17 вересня 2020 року.

2 вересня 2020 року через відділ діловодства суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій останній навів аргументи на спростування викладених відповідачем у відзиві обставин.

14 вересня 2020 року через відділ діловодства суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 вересня 2020 року підготовче провадження у справі № 910/8298/20 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 1 жовтня 2020 року.

У судовому засіданні 1 жовтня 2020 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 22 жовтня 2020 року.

19 жовтня 2020 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення, зокрема, щодо дати порушення його прав у частині поставки обладнання та стосовно рахунків, які вказані у видаткових накладних.

У судовому засіданні 22 жовтня 2020 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

6 грудня 2016 року між АТ "Укртрансгаз" та ТОВ "Техстандарт ЛТД" було укладено договір № , за умовами якого останнє зобов`язалося на свій ризик, власними та залученими силами і засобами виконати будівельні роботи в повному обсязі згідно з чинними нормативними документами, проектною, технічною та кошторисною документацією, а відповідач - прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Зазначений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками наведених юридичних осіб.

За умовами пункту 3.1 даної угоди передбачені нею роботи підрядник мав виконати зі своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором, останній здійснює після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу). Підрядник в рамках виконання договору був зобов`язаний поставити обладнання згідно зі специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору.

У пункті 3.7 вказаного правочину сторони погодили, що в момент передачі обладнання підрядник зобов`язаний надати замовнику: видаткову накладну на обладнання, податкову та товарно-транспортну накладну.

Відповідно до пункту 3.11 цієї угоди обладнання, придбане підрядником з свій кошт та передане замовнику, може оплачуватись останнім на підставі документів згідно з пунктом 3.7 договору.

За змістом пункту 5.2 даного правочину здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється відповідно до чинного порядку і оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

Пунктом 6.1 зазначеної угоди встановлено, що оплата за виконані роботи мала здійснюватися проміжними платежами на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт у строк не пізніше 90 (дев`яноста) робочих днів з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін.

За змістом пункту 8.6 вказаного правочину, у разі прострочення замовником строку оплати робіт, останній сплачує підряднику 0,01% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Договір набрав чинності з моменту його укладення і діяв протягом 18 (вісімнадцяти) місяців з цієї дати. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності за порушення, яке мало місце під час його дії (пункт 11.1 даної угоди).

На виконання умов вищенаведеного договору ТОВ "Техстандарт ЛТД" поставило відповідачу обладнання загальною вартістю 143 093 411,60 грн. відповідно до видаткових накладних: від 22 грудня 2016 року № 34 на суму 58 733 107,08 грн., від 23 березня 2017 року № 18 на суму 8 246 428,46 грн., від 28 березня 2017 року № 32 на суму 7 151 505,44 грн., від 31 березня 2017 року № 71 на суму 6 333 061,14 грн., від 31 березня 2017 року № 72 на суму 21 544 001,76 грн., від 31 березня 2017 року № 83 на суму 905 449,63 грн., від 25 липня 2017 року № 121 на суму 773 957,14 грн., від 25 липня 2017 року № 122 на суму 4 360 560,44 грн., від 25 липня 2017 року № 123 на суму 814 433,20 грн., від 25 липня 2017 року № 124 на суму 611 018,80 грн., від 7 вересня 2017 року № 129 на суму 782 857,56 грн., від 21 вересня 2017 року № 131 на суму 14 214,95 грн., від 29 вересня 2017 року № 132 на суму 1 736 777,20 грн., від 10 жовтня 2017 року № 134 на суму 639 859,63 грн., від 10 жовтня 2017 року № 135 на суму 15 180 469,63 грн., від 25 жовтня 2017 року № 138 на суму 21 427,67 грн., від 25 жовтня 2017 року № 139 на суму 811 395,16 грн., від 25 жовтня 2017 року № 140 на суму 17 116,73 грн., від 26 жовтня 2017 року № 141 на суму 237 140,84 грн., 31 жовтня 2017 року № 142 на суму 72 879,73 грн., від 1 листопада 2017 року № 143 на суму 255 063,60 грн., від 1 листопада 2017 року № 144 на суму 6 853 052,64 грн., від 29 грудня 2017 року № 146 на суму 1 163 576,29 грн., від 29 грудня 2017 року № 147 на суму 302 647,76 грн., від 29 грудня 2017 року № 148 на суму 956 645,10 грн., від 29 грудня 2017 року № 150 на суму 50 869,97 грн., від 29 грудня 2017 року № 151 на суму 65 189,58 грн., від 29 грудня 2017 року № 152 на суму 1 914 062,69 грн., від 29 грудня 2017 року № 156 на суму 23 497,67 грн., від 29 грудня 2017 року № 161 на суму 169 269,98 грн., від 29 грудня 2017 року № 162 на суму 1 273 607,64 грн., від 17 січня 2018 року № 1 на суму 575 504,72 грн., від 17 січня 2018 року № 2 на суму 381 411,05, від 17 січня 2018 року № 3 на суму 94 977,89 грн., від 6 листопада 2018 року № 81 на суму 2 969,22 грн., від 7 грудня 2018 року № 102 на суму 23 403,61 грн. Вказана обставина підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями відповідних видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками цих юридичних осіб.

Поставка кожної партії зазначеного обладнання супроводжувалася товарно-транспортними накладними, належним чином засвідчені копії яких також містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору ТОВ "Техстандарт ЛТД" виконало будівельні роботи загальною вартістю 15 752 044,78 грн., які були прийняті відповідачем відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в): від 27 червня 2017 року на суму 297 019,07 грн., від 29 вересня 2017 року на суму 4 154 692,30 грн., від 7 грудня 2017 року на суму 10 345 657,68 грн., від 26 лютого 2018 року № 2.1 на суму 490 665,62 грн. (коригуючий акт від 30 березня 2018 року на суму - 26 085,98 грн.), від 24 січня 2019 року № 1 на суму 174 424,93 грн., від 24 січня 2019 року № 2 на суму 94 715,58 грн., від 24 січня 2019 року № 3 на суму 88 638,34 грн., від 29 березня 2019 року на суму 132 317,24 грн. Належним чином засвідчені копії вказаних актів, підписаних представниками сторін і скріплених печатками цих юридичних осіб, наявні в матеріалах справи.

Документи, що підтверджують оплату АТ "Укртрансгаз" вартості поставленого обладнання та виконаних робіт, наявні в матеріалах справи.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем обов`язку щодо оплати поставленого обладнання та виконаних робіт за вищенаведеним договором позивач просив суд стягнути з АТ "Укртрансгаз" заборгованість у загальному розмірі 5 802 010,81 грн., з яких: 1 461 974,62 грн. трьох процентів річних та 4 261 776,77 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати поставленого обладнання, а також 438,02 грн. 0,01% річних та 77 821,41 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати виконаних робіт, нараховані на відповідні суми заборгованості за періоди, визначені ТОВ "Техстандарт ЛТД" у його розрахунку.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відтак, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, у пункті 8.6 вищенаведеного договору передбачено інший розмір процентів за прострочення оплати робіт - 0,01% річних.

Судом встановлено, що умовами зазначеного договору сторони погодили лише строки оплати виконаних робіт (пункт 6.1 даного правочину) - не пізніше 90 (дев`яноста) робочих днів з дати підписання актів здачі-приймання вказаних робіт. У той же час строки оплати поставленого в рамках цієї угоди товару в даному договорі не визначені. У зв`язку з цим, прострочення АТ "Укртрансгаз" зобов`язання з оплати поставленого обладнання, з урахуванням приписів чинного законодавства, починається з дня, наступного за днем прийняття такого товару.

Оскільки заявлена ТОВ "Техстандарт ЛТД" до стягнення сума інфляційних втрат у загальному розмірі 4 339 598,18 грн. не перевищує обрахованого судом розміру цих компенсаційних виплат, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення вказаної суми інфляційних втрат.

У той же час, здійснивши перерахунок процентів річних (трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати поставленого обладнання, та 0,01% річних, нарахованих на заборгованість з оплати виконаних робіт), суд дійшов висновку про те, що позивач неправильно визначив періоди їх нарахування, включивши до них фактичну дату оплати відповідачем вартості обладнання та робіт. Таким чином, за перерахунком суду, обґрунтованою є сума трьох процентів річних у розмірі 1 455 040,86 грн. та 438,02 грн. 0,01% річних.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з АТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Техстандарт ЛТД" 438,02 грн. 0,01% річних та 77 821,41 грн. інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з простроченням відповідачем оплати виконаних робіт за договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як було зазначено вище, у відзиві на позовну заяву АТ "Укртрансгаз" заявило про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за видатковими накладними: від 23 березня 2017 року № 18, від 28 березня 2017 року № 32, від 31 березня 2017 року № 71, від 31 березня 2017 року № 72 та від 31 березня 2017 року № 83.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 2 вищезазначеної статті).

Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 254 ЦК України встановлено, що строк, який визначений роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року строку.

За приписами частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся за захистом свого порушеного права 11 червня 2020 року.

Разом із тим, позивач, заперечуючи факт пропуску ним позовної давності за вимогами про стягнення процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість, яка виникла на підставі видаткових накладних: від 23 березня 2017 року № 18, від 28 березня 2017 року № 32, від 31 березня 2017 року № 71, від 31 березня 2017 року № 72 та від 31 березня 2017 року № 83, посилався на те, що перебіг позовної давності перервався у зв`язку з визнанням відповідачем боргу.

За умовами частин 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Зі змісту вищенаведених приписів чинного законодавства вбачається, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу, визнання пред`явленої претензії, або підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 15 серпня 2017 року здійснив оплату основної суми заборгованості за видатковими накладними: від 23 березня 2017 року № 18, від 28 березня 2017 року № 32, від 31 березня 2017 року № 71, від 31 березня 2017 року № 72 та від 31 березня 2017 року № 83.

За змістом приписів чинного законодавства визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 жовтня 2018 у справі № 922/4099/17.

Водночас позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт переривання позовної давності щодо заявлених ним вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Разом із цим, відповідно до положень пункту 5 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 2 квітня 2020 року, Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заявлених трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість, що утворилася на підставі видаткових накладних: від 23 березня 2017 року № 18 за період з 24 березня 2017 року по 1 квітня 2017 року, від 28 березня 2017 року № 32 за період з 29 березня 2017 року по 1 квітня 2017 року, від 31 березня 2017 року № 71, № 72 та № 83 за 1 квітня 2017 року.

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь ТОВ "Техстандарт ЛТД" підлягає 1 444 223,90 грн. трьох процентів річних. При цьому, розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню у зв`язку з простроченням оплати поставленого товару, з урахуванням застосування строків позовної давності не змінився і становить 4 261 776,77 грн.

За таких обставин позов ТОВ "Техстандарт ЛТД" підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 438,02 грн. 0,01% річних та 77 821,41 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати виконаних робіт, а також 1 444 223,90 грн. трьох процентів річних та 4 261 776,77 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати поставленого обладнання.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1; ідентифікаційний код 30019801) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Техстандарт ЛТД" (03164, місто Київ, вулиця Олевська, будинок 3-А, кабінет 3; ідентифікаційний код 39773833) 1 444 223 (один мільйон чотириста сорок чотири тисячі двісті двадцять три) грн. 90 коп. трьох процентів річних, 438 (чотириста тридцять вісім) грн. 02 коп. 0,01% річних, 4 339 598 (чотири мільйони триста тридцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 18 коп. інфляційних втрат та 86 763 (вісімдесят шість тисяч сімсот шістдесят три) грн. 90 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 2 листопада 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко