УХВАЛА

04 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 926/2163/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Дроботової Т.Б., Чумака Ю.Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги Магальської сільської ради

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2020

за позовом керівника Сторожинецької місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Магальської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Голд"

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати 103 996,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Магальської сільської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 (повний текст складено 05.10.2020) у справі № 926/2163/19, подана 26.10.2020.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

За змістом пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно із частиною п`ятою статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у справі № 926/2163/19 є стягнення грошових коштів у сумі 103 996,72 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн станом на 01 січня 2020 року), а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами Господарського процесуального кодексу України.

При цьому у поданій касаційній скарзі не наведено обґрунтування випадків, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за наявності яких може бути переглянуто у касаційному порядку судові рішення у малозначних справах.

Додатково Суд зазначає, що в тексті касаційної скарги заявник посилається на те, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального і процесуального права та невраховані висновки постанов Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.07.2018 у справі № 922/3412/17, від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 06.02.2019 у справі № 922/587/18, від 03.04.2019 у справі № 686/18993/17-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 09.04.2020 у справі № 915/1806/19, від 20.05.2020 у справі № 925/424/19 щодо застосування статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах.

Однак, зазначені доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки висновки Верховного Суду, викладені у вказаних постановах щодо застосування норм матеріального та процесуального права, були зроблені Верховним Судом з урахуванням різних фактичних обставин справ, встановлених під час розгляду позовних вимог на підставі поданих сторонами доказів.

Інші доводи заявника, які викладені у касаційній скарзі, фактично зводяться до необхідності перегляду та переоцінки доказів, досліджених судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

З огляду на викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Магальської сільської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі № 926/2163/19.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі квитанцію № 0.0..1 від 26.10.2020 на суму 3 820,00 грн) повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Т.Б. Дроботова

Ю.Я. Чумак