РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2020Справа № 926/574/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Візнюка Миколи Васильовича

до Чернівецької обласної державної адміністрації,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі

При секретарі судового засідання: Радченко А.А.

Представники сторін:

від позивача: Новіков О.П. - представник за ордером серія СЕ №1007883 від 18.05.2020;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Візнюк Микола Васильович звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Чернівецької обласної державної адміністрації, в якій просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 14.03.2006, зареєстрованого у Чернівецькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 16.03.2006 за №01 в редакції вказаній в позовній заяві.

Ухвалою господарського суд Чернівецької області від 17.03.2020 року матеріали позовної заяви за №926/574/20 надіслано Господарського суду міста Києва за виключною підсудністю.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.03.2020 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

Листом №01-11.1/23/20 від 30.03.2020 року господарський суд міста Києва звернувся до господарського суду Чернівецької області з проханням надати відомості щодо зарахування до Казначейства України судового збору в розмірі 2 102,00 грн. сплаченого за квитанцією №16-245156/1 від 16.03.2020 року.

15.04.2020 до канцелярії суду позивач подав заяву про усунення недоліків з доданими документами.

14.04.2020 року (електронною поштовою), 16.04.2020 року та 21.04.2020 року до канцелярії суду від судді господарського суду Чернівецької області надійшли відповіді на запит.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 19.05.2020, та зобов`язано позивача надати суду оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду).

15.05.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.05.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

19.05.2020 на електронну адресу суду від ОСОБА_1. надійшла заява про вступ у справу, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

В судове засідання 19.05.2020 року представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.05.2020 відкладено підготовче судове засідання у справі на 16.06.2020.

20.05.2020 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про вступ у справу, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (повторно).

11.06.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

12.06.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (повторно), від позивача - заява про проведення підготовчого судового засідання без участі представника.

15.06.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 16.06.2020 року представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.06.2020 відкладено підготовче судове засідання у справі на 07.07.2020.

16.06.2020 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання за відсутності позивача.

02.07.2020 та 03.07.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання.

07.07.2020 через канцелярію суду позивач подав клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі за необґрунтованістю, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 та відкладено підготовче засідання у справі на 11.08.2020.

07.08.2020 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції та пояснення, від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відео конференції.

10.08.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

В судове засідання 11.08.2020 року представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду від 11.08.2020 відмовлено у задоволенні клопотань відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про проведення судового засідання у режимі відео конференції та відкладено підготовче судове засідання у справі на 22.09.2020.

11.08.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відео конференції аналогічне клопотанню від 07.08.2020.

16.09.2020 та 18.09.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

18.09.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача.

22.09.2020 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

В судове засідання 22.09.2020 позивач, відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду від 22.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 06.10.2020 року.

28.09.2020 на електронну адресу суду та 02.10.2020 року до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

05.10.2020 на електронну адресу суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.

В судове засідання 06.10.2020 року представники відповідача та третьої особи не з`явилися.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи за необґрунтованістю.

Представник позивача підтримав позовні вимоги позивача, просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

14.03.2006 року між Кіцманською районною державною адміністрацією Чернівецької області (орендодавець) та приватним підприємцем Візнюк Миколою Васильовичем (орендар) укладено договір оренди землі.

Договір зареєстрований у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 березня 2006р. за №01.

Відповідно до п.1 договору орендодавець на виконання розпорядження голови райдержадміністрації від 09.12.2005 року №711 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду для риборозведення та сінокосіння, яка знаходиться на території Южинецької сільської ради (за межами населення пункту) Кіцманського району Чернівецької області.

В оренду передається земельна ділянка водного фонду загальною площею 54,6533 га, у тому числі під водою 35,4319 га, сінокоси 12,0844 га, інші землі - 7,137 га (п. 2 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для риборозведення та сінокосіння (п.13 договору).

Згідно з п.14 договору цільове призначення земельних ділянок для іншого сільськогосподарського призначення.

Земельна ділянка передана позивачу 14.03.2006 року, що підтверджується актом прийому передачі земельної ділянки в с. Южинець Кіцманського району від 14.03.2006 року.

Відповідно до п.7 договору договір укладено терміном на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що після 16.03.2016 року - закінчення строку договору оренди землі від 16.03.2006р., продовжує користуватись земельною ділянкою.

Протягом місяця після закінчення договору оренди від Чернівецької обласної державної адміністрації листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди на адресу позивача не надходило, а тому, на думку позивача, відповідно до ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

24.02.2020 року позивачем подано до Чернівецької обласної державної адміністрації заяву разом із проектом додаткової угоди до договору оренди землі від 14.03.2006р,, у двох примірниках, яку просив підписати.

Проте, станом на момент подання позову ні відповіді від орендодавця, ні підписаного та скріпленого печаткою орендодавця примірника додаткової угоди до договору оренди землі від 14.03.2006р. не надходило, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою, в якій просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 14.03.2006, зареєстрованого у Чернівецькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 16.03.2006 за №01 в редакції вказаній в позовній заяві (щодо поновлення договору оренди землі від 14.03.2006р., з 16.03.2016р. на той самий строк - 10 років і на тих самих умовах, які були передбачені договором).

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору оренди землі від 14.03.2006 року позивач набув у користування земельну ділянку загальною площею 54,6533 га, у тому числі під водою 35,4319 га, сінокоси 12,0844 га, інші землі - 7,137 га, яка знаходиться на території Южинецької сільської ради (за межами населення пункту) Кіцманського району Чернівецької області.

Також, з наданих документів вбачається, що кадастровим номером земельної ділянки є :02:002:0232.

Орендодавцем за договором оренди землі від 14.03.2006 станом на дату його укладення була Кіцманська районна державна адміністрація Чернівецької області, що узгоджувалось з п. 12 Перехідних положень ЗК України в редакції, чинній на дату укладення договору.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012, з 1 січня 2013 було розмежовано землі державної та комунальної власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Отже, повноваження щодо передачі у власність або в користування земельної ділянки, що визначена у договорі оренди землі від 14.03.2006, станом на час розгляду спору віднесено до повноважень Чернівецької обласної державної адміністрації, яка є відповідачем у даній справі.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами за умови дотримання порядку, визначеного частинами 2- 5 цієї норми, так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Отже, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави і обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин 1-5 зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає згідно з частиною 6 цієї норми.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Підставою позовних вимог позивач визначив ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", посилаючись на те, що продовжує користуватись відповідною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а протягом одного місяця після його закінчення відповідач не надав заперечень стосовно поновлення цього договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

Суть поновлення договору оренди за змістом частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк.

Правову позицію щодо підстав розірвання договору оренди землі згідно приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності від 10.09.2018 у справі №920/739/17.

Проте, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, листом №1324/7/17-1 від 24.03.2016р. Кіцманською ОДПІ ГУ ФДС у Чернівецькій області повідомлено Кіцманську районну державну адміністрацію про те, що ФОП Візнюком Миколою Васильовичем, відповідно до умов договору оренди від 16.03.2006р. орендна плата за користування земельною ділянкою водного фонду, площею 54,6553 га за період з 01.01.2014р. по 16.03.2016р. станом на 24.03.2016р. не сплачувалась.

Відповідно до ч.1 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Листом №01-14/12-188 від 30.03.2016 року Кіцманська районна державна адміністрація повідомила приватного підприємця Візнюка Миколу Васильовича про те, що відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» заперечує проти поновлення договору оренди земельної ділянки. Також, зазначено, що у зв`язку з закінчення терміну дії договору, 23.03.2016 року на засіданні районної постійної комісії з питань реалізації районною державною адміністрацією повноважень у галузі земельних відносин розглядалось питання про поновлення договору оренди, проте, під час розгляду встановлено, що Візнюком М.В. неналежно виконуються умови договору оренди земельної ділянки в частині несплати орендної плати. А, також, не укладено з Южинецькою сільською радою договір оренди гідротехнічних споруд та не виконуються вимоги Законів України «Про ветеринарну медицину», «Про рибу, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них».

Листом №01-29/4-178 від 04.04.2017 року Кіцманська районна державна адміністрація повідомила Чернівецьку обласну державну адміністрацію про те, що 16.03.2016 року термін дії договору оренди (з Візнюком М.В. ) закінчився, відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» районною державною адміністрацією направлено ПП Візнюку М.В. лист-заперечення щодо поновлення укладеного з ним договору оренди земельної ділянки водного фонду. А також, просила розглянути питання щодо включення водного об`єкту, що розташований в адмінмежах Южинецької сільської ради (за межами населеного пункту) площею 54,6533 га до переліку земельних ділянок водного фонду разом з водним об`єктом для продажу права оренди на земельних торгах.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.09.2016 року у справі №824/476/16-а за позовом Кіцманської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області до Візнюка Миколи Васильовича про стягнення податкового боргу в сумі 54536,04 грн. адміністративний позов задоволено повністю та стягнуто з фізичної особи підприємця Візнюка Миколи Васильовича, зокрема, орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 49 977,66 грн.

У квітні 2019р. вказана заборгованість примусово стягнута з Візнюка М.В. державною виконавчою службою, що підтверджується листом ГУ ДПС у Чернівецькій області від 28 травня 2020 року та платіжним дорученням №892 від 12.04.2019 року.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 14.12.2016 року ФОП Візнюк М.В. припинено підприємницьку діяльність, 07.02.2017 року знову проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця, діяльність якої припинено - 22.05.2019 року.

22.01.2020 року проведена державна реєстрація Візнюк М.В. як фізичної особи-підприємця.

Тобто, позивач по закінченню строку дії договору оренди землі, неодноразово припиняв діяльність як фізична особа-підприємець, що спростовує його твердження про користування земельною ділянкою в статусі підприємця.

Відповідно до свідоцтва від 28.02.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 157915750 від 28.02.2019) з 28.02.2019 року ОСОБА_1 на праві власності належить майно, яке складається з нежитлової будівлі рибниці літ. А-І, загальною площею 21,10 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (що раніше належало Візнюку Миколі Васильовичу ). Нежитлова будівля рибниці розташована на сформованій земельній ділянці державної власності, площею 54,6531 га, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, кадастровий № :02:002:0232.

Відповідно до ч. 1 статті 377 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з ч.1 та ч.2 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Тобто, зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до пункту «е» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Також, суд зазначає, що позивачем не враховано, що відповідно до договору оренди землі зазначена земельна ділянка належать до земель водного фонду (площа земель під водою 35,4319 га), а метою її використання визначено, зокрема, рибогосподарські потреби.

Частиною четвертою статті 59 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

При цьому особливості користування водним об`єктами на умовах оренди закріплені у статті 51 Водного кодексу України. Зокрема у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Типова форма договору оренди водних об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об`єктів визначаються у договорі оренди.

Методика визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Сплата орендної плати за водний об`єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об`єктом.

У договорі оренди водного об`єкта визначаються зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ та ставків відповідно до встановлених для них центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами.

Користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

Надання частин рибогосподарських водних об`єктів, рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України в користування для цілей аквакультури регулюються Законом України "Про аквакультуру".

Відповідно до Закону України "Про аквакультуру" аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

Статтею 14 цього ж Закону встановлено особливості умов здійснення аквакультури та надання рибогосподарського водного об`єкта (його частини), рибогосподарської технологічної водойми, акваторії (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, а також акваторії (водного простору) виключної (морської) економічної зони України в користування на умовах оренди для цілей аквакультури.

В такий спосіб, дотримання порядку укладення договору оренди земель водного фонду визначених Земельним та Водними кодексами України, а також Законом України "Про аквакультуру" для учасників є обов`язковим та не може бути нівельовано шляхом застосування процедур поновлення договору оренди визначених Законом України "Про оренду землі".

Доказів укладення договору оренди земель водного фонду між позивачем та Чернівецькою обласною державною адміністрацією матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення договору оренди землі лише 24.02.2020 року.

З огляду на наведене вбачається, що позивачем не було дотримано визначеного частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» порядку пролонгації спірного договору в частині направлення у строки встановлені законом відповідачу заяви та проекту додаткової угоди, у зв`язку з чим ним було втрачено переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк.

Варто зазначити, що викладені в статті 33 Закону України «Про оренду землі» дві окремі правові підстави реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками. Сам лише факт спливу місячного строку за відсутністю заперечення орендодавця в поновленні договору оренди, разом з іншими підставами, вказаними в частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність доказів постійного користування земельною ділянкою Візнюком М.В. як суб`єктом підприємницькою діяльністю, належної сплати орендної плати, а також враховуючи припинення договору 16.03.2016 року у зв`язку із його закінченням та те, що власником майна на даній земельній ділянці є ОСОБА_1 , тому вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись чч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 74, 76, 77, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 27.10.2020 року.

Суддя С.М. Мудрий