УХВАЛА

м. Київ

03.11.2020Справа № 910/16044/20

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінекс Еко» про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінекс Еко»

до Приватного підприємства «Донбас Будіндустрія Сервіс»

про стягнення 1592295,59 грн та розірвання договору

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ

20.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінекс Еко» з вимогами до Приватного підприємства «Донбас Будіндустрія Сервіс» про стягнення 1592295,59 грн та розірвання Договору на поставку обладнання та виконання робіт з монтажу №002-GE від 27.11.2019.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору на поставку обладнання та виконання робіт з монтажу №002-GE від 27.11.2019 не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1444573,04 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 57625,04 грн пені, 49948,94 грн 3% річних та 40148,57 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 відкрито провадження у справі №910/16044/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.11.2020, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

26.10.2020 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми 1592295,59 грн, що знаходяться на рахунках (в будь-якій валюті і незалежно від типу рахунку) Приватного підприємства «Донбас Будіндустрія Сервіс», відкритих в Державній казначейській службі та в інших її відокремлених підрозділах, в АТ КБ «Приватбанк» та в інших його відокремлених підрозділах, в інших банківських установах.

Обгрунтовуючи вказану заяву, заявник (позивач) посилається на те, що Договір на поставку обладнання та виконання робіт з монтажу №002-GE від 27.11.2019 був укладений відповідачем з метою виконання своїх зобов`язань за Договором підряду №11/Т від 27.11.2019, укладеного з КП «Донецький регіональний центр провадження з відходами», а отже, фінансування відповідача здійснюється за рахунок грошових коштів, що надходять йому від КП «Донецький регіональний центр провадження з відходами».

При цьому, єдиним погодженим КП «Донецький регіональний центр провадження з відходами» субпідрядником є позивач у даній справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінекс Еко».

Однак, як зазначив позивач, згідно з інформації, опублікованої на Єдиному веб-порталі використання публічних коштів, за період з 27.11.2019 по 22.10.2020 від КП «Донецький регіональний центр провадження з відходами», на рахунок відповідача надійшли грошові кошти у загальному розмірі 19366266,97 грн, з яких відповідач перерахував своїм контрагентам грошові кошти у сумі 15990275,00 грн, з яких непогодженим субпідрядникам - 4412833,00 грн.

За твердженням позивача, решта коштів (у сумі 3375991,97 грн) повинні знаходитись на рахунку відповідача. При цьому, відповідач зобов`язаний був перерахувати їх на рахунок єдиного погодженого субпідрядника - позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінекс Еко»).

Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про те, що відповідач свідомо та навмисно уникає взятих на себе зобов`язань за Договором на поставку обладнання та виконання робіт з монтажу №002-GE від 27.11.2019.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінекс Еко» про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд відзначає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Однак, звертаючись до суду із даною заявою, позивач не навів (та не надав доказів існування) фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких просить позивач. Зокрема, позивачем не надано жодних доказів того, що майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути або зменшитись.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування обставин, які в розумінні ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінекс Еко» задоволенню не підлягає.

При цьому, слід наголосити, що у разі виникнення дійсних належним чином підтверджених обставин, які були б достатніми для забезпечення позову, позивач не позбавлений права та можливості звернутись з відповідною заявою до суду в процесі розгляду спору.

За таких обставин, керуючись ст.136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінекс Еко» про забезпечення позову.

2. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя О.М. Спичак