ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
21.10.2020 Справа № 905/903/20
Суддя - Говорун О.В.
Секретар судового засідання - Коновалова А.І.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркс-Дон".
Відповідач Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу"
Про стягнення заборгованості в розмірі 409557,95 грн.
Представники учасників справи:
від позивача не з`явився;
від відповідача не з`явився.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркс-Дон" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 409557,95 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки №742-КД-ДЦ від 07.12.2016 в частині здійснення оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість, а також нараховану пеню, 3% річних та інфляційні втрати.
08.09.2020 до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просив залишити позов без розгляду, оскільки останній, всупереч вимогам чинного законодавства, не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, в наслідок чого відповідач позбавлений можливості надати заперечення щодо заявлених позовних вимог. Також просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглянути справу без його участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
07.12.2016 між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Шахта Комсомодець Донбасу" (далі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркс-Дон" (далі постачальник) укладено договір поставки №742-КД-ДЦ (далі договір), відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого, в порядку і на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК (далі продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі та специфікаціях, які є невід`ємними чистинами до даного договору. Покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється в його власність, відповідно до умов цього договору (а.с.54-67).
Згідно з п.5.4 договору, розрахунки за продукцію, яка поставляється постачальником за даним договором, здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 30 (тридцятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі рахунку, отриманого покупцем, і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Також розрахунки за даним договором можуть здійснюватись в інших формах, які не суперечать чинному законодавству.
Відповідно до п. 8.1 договору, даний договір набуває чинності з 07.12.2016 за умови його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у разі належного виконання обома сторонами своїх зобов`язань, договір продовжує свою дії до 31.12.2017 включно. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов`язань за цим договором, строк дії договору пролонговується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
На виконання умов договору, позивачем поставлений відповідачу товар на загальну суму 306000 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000004 від 17.02.2017, довіреністю №281 від 17.02.2017 та товарно-транспортною накладною №4 від 17.02.2017 (а.с.68-71).
Поставлений позивачем товар прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень.
У встановлений договором строк відповідач оплату за поставлений товар не здійснив.
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України визначено, що у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).
Згідно з ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Станом на час прийняття рішення судом у справі, документів на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання за укладеним з позивачем договором від 07.12.2016 щодо оплати товару, до суду надано не було.
В порушення вказаних вище вимог законодавства та договору, відповідач взяті зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за поставку товару не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 306000 грн.
За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 306000 грн підлягає задоволенню.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).
Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Сторони в п.6.8 договору погодили, що у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у виді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не сплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.
Відповідно до видаткової накладної, відповідач отримав товар 17.02.2017, а отже враховуючи п.5.4 договору зобов`язаний був здійснити оплату в строк до 24.03.2017.
Щодо заяви позивача про застосування позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.
За приписами ч.1 ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).
Згідно з статтею 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Враховуючи, що договором передбачений строк оплати товару протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки відповідної продукції (п.5.4 договору), суд дійшов висновку, що перебіг позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості з поставки товару, підтвердженої видатковою накладною №РН-0000004 від 17.02.2020, починається з 25.03.2017.
За змістом ч.1 ст.254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
Таким чином, позовна давність щодо захисту порушених прав позивача спливає 25.03.2020.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява була сформована в системі Електронний суд 13.05.2020 та була отримана Господарським судом Донецької області 14.05.2020.
В той же час, згідно з ч.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин.
Постановою КМУ від 13.10.2020 №956 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. №641", зокрема, продовжено карантин до 31.12.2020.
Таким чином, з урахуванням продовження загально позовної давності на строк дії карантину, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.
Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд
Позов задовольнити повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.10.2020.

Суддя О.В. Говорун