РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.10.2020Справа № 910/4518/16
За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (87500, м. Маріуполь, проспект. Миру, буд. 83)

про стягнення заборгованості по заробітній платі

в межах справи № 910/4518/16

Суддя Івченко А.М.

Представники сторін: не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "В провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/4518/16 про банкротство Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь".

В межах справи ОСОБА_1 було подано позов до боржника про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.19 призначено заяву в межах справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 закрито провадження у справі № 910/4518/16 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості по заробітній платі в межах справи № 910/3262/16.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 скасовано.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2020 справу № 910/4518/16 за позовом ОСОБА_1 передано судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 прийнято позовну заяву 910/4518/16 за позовом ОСОБА_1 ; позовну заяву вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження та призначити підготовче засідання на 30.09.20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 закрито підготовче провадження з розгляду заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" про стягнення заборгованості по заробітній платі в межах справи № 910/4518/16; призначено розгляд заяви ОСОБА_1 в межах справи № 910/4518/16 до розгляду по суті на 28.10.20.

В судове засідання 28.10.2020 представники учасників провадження у справі не з`явилися.

Розглянувши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2016 на веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднене оголошення про порушення справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь".

Позивач стверджує, що працював в Приватному акціонерному товаристві "Азовелектросталь" з 01.12.2010 по 04.11.2014, та був звільнений за власним бажанням, згідно статті 38 Кодексу законів про працю України, наказом №344-к від 04.11.2014.

В день звільнення Заявнику не було виплачено заробітну плату за період з серпня 2014 по листопад 2014.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 26.02.2015 у справі №264/535/15-ц на користь Заявника постановлено стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 11 476, 97 грн., компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 1 161, 57 грн., середній заробіток за час затримки виплати сум, належних працівникові при звільненні в сумі 15 016, 56 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 грн. Рішення боржником виконано, нараховані суми сплачені.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 24.07.2015 у справі №264/3289/15-ц на користь Заявника постановлено стягнути компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 4 178, 14 грн. та середній заробіток за час затримки виплати сум, належних працівникові при звільненні в сумі 11 743, 72 грн. Рішення боржником не виконано, нараховані суми Заявнику не сплачені.

Відтак, Іллічівським відділом ДВС Маріупольського МУЮ відкрито виконавче провадження ВП №48525601 від 24.08.2015, яке було закінчене відповідно до постанови від 04.03.2016.

Заявник зазначив, що заборгованість за рішенням суду від 24.07.2015 у справі №264/3289/15-ц на суму 15 921, 86 грн. не сплачена йому станом на 28.03.2016 (дату офіційного оголошення про порушення справи про банкрутство). Отже, Заявник має право на середній заробіток з 01.06.2015 по 28.03.2016.

Зважаючи на викладене, посилаючись на приписи статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995, просив господарський суд визнати грошові вимоги на суму 55 966, 02 грн. (компенсація за затримку виплати заробітної плати у розмірі 4 178, 14 грн. та середній заробіток за час затримки виплати сум, належних працівникові при звільненні в сумі 11 743, 72 грн., а також середній заробіток за час затримки виплати сум, належних працівникові при звільненні з 01.06.2015 по 28.03.2016 у сумі 40 044, 16 грн.) та включити його грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати в силу ст. 2 Закону України "Про оплату праці" включаються виплати за виконану роботу, а також гарантії та компенсації за невідпрацьований час.

Так, згідно статті 3 Кодексу законів про працю України ( далі - КзПП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами у сфері державного і договірного регулювання оплати праці, визначено Законом України "Про оплату праці".

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2 102, 00 грн. слід віднести на боржника (відповідача), стягнувши його в дохід державного бюджету України.

Керуючись ст. 116, 117 Кодексу Законів про працю України та ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (87500, м. Маріуполь, проспект. Миру, буд. 83; ідентифікаційний код 25605170) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) заборгованість за затримку виплати заробітної плати, середній заробіток за час затримки виплати сум, належних працівникові при звільненні на суму 55 966, 02 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (87500, м. Маріуполь, проспект. Миру, буд. 83; ідентифікаційний код 25605170) в дохід Державного бюджету України 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.М.Івченко