ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.2020 Справа № 920/215/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А. за участі секретаря судового засідання Молодецької В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/215/20 в порядку загального позовного провадження

за позовом: фізичної особи-підприємця Олондаря Івана Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020),

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

1) фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ),

2) фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ),

про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек,

за участю представники учасників справи:

позивача - адвокат Сліпченко Ю.А. згідно ордеру серії ПТ № 182983 приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,

відповідача - не з`явився,

третіх осіб - не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся позивач - фізична особа-підприємець Олондар Іван Миколайович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020), в якій просить суд визнати іпотеку нежитлових будівель загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36, що виникла на підставі іпотечного договору № 11СМБ/Zквіп-08 від 31.07.2008, припиненою; зняти заборону відчуження нежитлових будівель загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36 та виключити записи про іпотеку нежитлових будівель загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36, що виникла на підставі іпотечного договору № 11СМБ/Zквіп-08 від 31.07.2008, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що у нього відсутня заборгованість перед відповідачем, і що вказані обставини встановлені у рішенні Господарського суду Сумської області від 21.10.2017 у справі № 920/1446/15, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 28.08.2017 у зазначеній справі, відповідно до яких у задоволенні позову Акціонерного Товариства «Дельта Банк» про стягнення з ФОП Олондаря І.М. заборгованості за кредитним договором у сумі 800193,39 грн відмовлено. Також позивач звертає увагу суду на те, що відповідач не мав права нараховувати йому відсотки, оскільки вже реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, звернувшись з позовом до нього 23.05.2011.

Позивач зазначає, що у зв`язку з повним виконанням ним 08.11.2018 зобов`язання за кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 21.07.2008 іпотека нежитлових будівель загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36, що виникла на підставі іпотечного договору № 11СМБ/Zквіп-08 від 31.07.2008, є припиненою у зв`язку з припиненням основного зобов`язання. Проте відповідач не визнає припинення зобов`язання за вищевказаним кредитним договором та відповідно припинення іпотеки за іпотечним договором.

З огляду на зазначене, у позивача виникла необхідність у зверненні до суду із позовом про визнання іпотеки нежитлових будівель загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36, що виникла на підставі іпотечного договору № 11СМБ/Zквіп-08 від 31.07.2008 припиненою; зняття заборони відчуження зазначених нежитлових будівель та виключення записів про іпотеку цих нежитлових будівель з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, оскільки право іпотекодавця підлягає судовому захисту шляхом визнання іпотеки такою, що припинена.

Ухвалою від 05.03.2020 у справі № 920/215/20 позовну заяву залишено без руху до усунення недоліків.

19.03.2020 позивачем подано до суду заяву б/н від 16.03.2020 (вх. № 2527 від 19.03.2020) про усунення недоліків позовної заяви, разом з якою подано докази доплати судового збору в сумі 2102,00 грн; докази надсилання копій позовної заяви на адресу відповідача та третіх осіб разом з доданими до неї документами; а також наведено письмові обґрунтування підстав залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , у відповідності до вимог статті 50 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 05.03.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі № 920/215/20 за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 07.05.2020, 11:00 та залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та фізичну особу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

16.04.2020 від представника відповідача до суду надійшов відзив від 08.04.2020 б/н (вх. № 3231 від 16.04.2020), в якому останній проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що підстави, з яких позивач вважає іпотеку припиненою не узгоджуються з положеннями статті 17 Закону України «Про іпотеку».

На спростування тверджень позивача щодо відсутності у нього заборгованості перед відповідачем, та встановлення вказаних обставини у рішенні Господарського суду Сумської області від 21.10.2017 у справі № 920/1446/15, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 28.08.2017 у зазначеній справі, представник відповідача зазначає, що вказаними судами допущено грубу помилку, оскільки враховано лише суму погашення кредиту в розмірі 816 000,00 грн з 830 000,00 грн виданих позичальнику (позивачу), чим позбавлено відповідача права на отримання нарахованих, але не сплачених позивачем у справі процентів та комісії за управління кредитом. Представник відповідача зазначає, що виходячи із вищезазначеного рішення, суд вважає, що позичальник повинен погасити лише тіло кредиту, не приймаючи до уваги обов`язковість умов договору, які є обов`язковими для кожної із сторін договору, щодо нарахування банком та обов`язку позичальника сплачувати проценти за користування кредитом.

Таким чином, представник відповідача вважає, що обставини, які встановленні в рішенні Господарського суду Сумської області, не вказують на відсутність заборгованості позичальника (позивача у справі) перед АТ «Дельта Банк», а лише вказують на їх недоведеність, через те, що ТОВ «Укрпромбанк» не передав всіх необхідних документів відповідачеві.

Також представником відповідача подано до суду заяву від 08.04.2020 б/н (вх. № 3232 від 16.04.2020) про розгляд справи без участі представника відповідача.

04.05.2020 представник позивача - фізичної особи-підприємця Олондар Івана Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду з клопотанням від 30.04.2020 б/н (вх. № 1412к від 04.05.2020) про участь у судовому засіданні 07.05.2020, 11:00 у справі № 920/215/20 в режимі відеоконференції, в якому просить суд надати можливість представнику позивача приймати участі у вищезазначеному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в Системі «EasyCon» на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою www.court.gov.ua, відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 08.04.2020 № 169.

Ухвалою від 05.05.2020 у справі № 920/215/20 судом постановлено провести підготовче засідання у справі № 920/215/20, призначене на 07.05.2020, 11:00, за участю представника позивача - фізичної особи-підприємця Олондар Івана Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) Сліпченка Ю.А. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://easycon.com.ua).

Ухвалою від 07.05.2020 у справі № 920/215/20 судом постановлено відкласти підготовче засідання на 28.05.2020, 12:00; провести зазначене судове засідання за участю представника позивача - фізичної особи-підприємця Олондар Івана Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) Сліпченка Ю.А. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://easycon.com.ua).

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив від 14.05.2020 б/н (вх. № 3825 від 18.05.2020), в якій просить суд позов задовольнити та наводить обгрунтування викладеної раніше позиції з огляду на заперечення відповідача у відзиві.

Так, представник позивача зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 31.07.2008, який додано представником відповідача до відзиву, заборгованість позивача перед відповідачем по тілу кредиту складає 354 000,00 грн, тоді як у постанові Вищого господарського суду України від 28.08.2017 у справі № 920/1446/15 зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції досліджено кредитну справу позичальника (ФОП Олондаря І.М.) на 352 арк., внаслідок чого достовірно встановлено, а скаржником (відповідачем у справі) не спростовано того, що в матеріалах кредитної справи відсутні первинні документи, що засвідчують заборгованість відповідача (ФОП Олондаря І.М.) за кредитом в сумі 354 000,00 грн на момент передачі АТ «Дельта Банк» (30.06.2010) права вимоги до ФОП Олондаря І.М. за кредитним договором.

18.05.2020 від третіх осіб до суду надійшли письмові пояснення від 12.05.2020 б/н (вх. № 3822 від 18.05.2020), в яких останні позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити їх у повному обсязі.

Крім наведеного, від третіх осіб до суду електронною поштою надійшла заява від 26.05.2020 б/н (вх. № 4089 від 26.05.2020) про розгляд зазначеної справи за їх відсутності.

Протокольною ухвалою від 28.05.2020, яка відповідно до частини п`ятої статті 233 ГПК України занесена до протоколу судового засідання, судом постановлено залишити без розгляду вищезазначену заяву третіх осіб від 26.05.2020 б/н (вх. № 4089 від 26.05.2020) про розгляд зазначеної справи за їх відсутності, як таку, що непідписана електронним цифровим підписом.

Ухвалою від 28.05.2020 у справі № 920/215/20 судом постановлено відкласти підготовче засідання на 30.06.2020, 11:30; провести зазначене судове засідання за участю представника позивача у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

05.06.2020 засобами поштового зв`язку від третіх осіб до суду надійшла заява від 26.05.2020 б/н (вх. № 4456/20 від 05.06.2020), відповідно до якої останні зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд провести розгляд зазначеної справи за їх відсутності, яку прийнято судом до розгляду.

У письмових поясненнях від 16.06.2020 б/н (вх. № 5115/20 від 22.06.2020) позивач зазначає, що 08.11.2018 ним сплачено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» 14 000,00 грн (залишок кредиту), 1 341,67 грн (відсотки по кредиту), 226,68 грн (3% річних (ст. 625 ЦК України). Кошти були сплачені на накопичувальний рахунок АТ «Дельта Банк», який використовується для безготівкового погашення кредитної заборгованості у національній валюті через інші банки - рахунок НОМЕР_4 , отримувач - АТ «Дельта Банк», банк отримувача - Національний банк України. Інформація про реквізити для безготівкового погашення кредитів позичальниками АТ «Дельта Банк» у національній валюті містилась на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - www.fe.gov.ua від 14.12.2015, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - www.fe.gov.ua інформації від 14.12.2015 про реквізити для безготівкового погашення кредитів позичальниками АТ «Дельта Банк» у національній валюті. В подальшому реквізити накопичувального рахунку АТ «Дельта Банк» змінювались 08.11.2019 у зв`язку із запровадженням в українській банківській системі міжнародного номера банківського рахунку ІВАNК. Початок нарахування відсотків з 30.07.2010 на суму кредиту у розмірі 14000 грн обумовлений тим, що 29.07.2010 згідно виписки АТ «Дельта Банк» за період з 01.07.2010 по 11.03.2012 фізичною особою-підприємцем Олондарем Іваном Миколайовичем сплачено 70000,00 грн, що свідчить про відсутність на цю дату заборгованості по відсоткам. Отже, нарахування процентів за Кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ від 31 липня 2008 року припинилось з 24.05.2011. Кінцева дата повернення кредиту по кредитному договору у розмірі 14000,00 грн - 26.04.2018. Фактичне повернення кредиту у розмірі 14000,00 грн - 08.11.2018. Сплата відповідачу 3 % річних у розмірі 226,68 грн зумовлена тим, що з 26.04.2018 по 08.11.2018 відбулось прострочення на 197 днів погашення кредиту - 14000,00 грн. Відсотки по кредиту сплачені з 30.07.2010 до 25.05.2011 за 300 днів.

Ухвалою від 30.06.2020 у справі № 920/215/20 судом постановлено відкласти підготовче засідання на 18.08.2020, 11:30; провести зазначене судове засідання за участю представника позивача у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

27.07.2020 позивач подав заяву від 21.07.2020 № б/н (вх. № 2357к) на обґрунтування своєї позиції у справі, в якій зазначив про повне виконання зобов`язання за кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд ухвалою від 18.08.2020 постановив закрити підготовче провадження у справі № 920/215/20 та призначити справу до судового розгляду по суті на 29.09.2020, 12:30 за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

29.09.2020 розгляд зазначеної справи по суті не відбувся у зв`язку з лікарняним судді Джепи Ю.А., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно частини тринадцятої статті 32 ГПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку із закриттям лікарняного листа та виходом на роботу судді Джепи Ю.А., враховуючи положення частини тринадцятої статті 32 Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалою від 08.10.2020 призначив справу № 920/215/20 до розгляду по суті в судовому засіданні на 21.10.2020, 14:00 за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Представник позивача адвокат Сліпченко Ю.А. згідно ордеру серії ПТ № 182983 приймав участь в судовому засіданні по суті 21.10.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» у відповідності до статті 197 ГПК України.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання по суті 21.10.2020 не з`явилися, про дату, час та місце судового слухання справи повідомлені судом належним чином.

Згідно зі статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання для розгляду даної справи по суті та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги зупинення п. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України процесуальних строків на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання статті 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні по суті 21.10.2020 на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

На підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06.09.2001, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л.М. 06.09.2001 реєстраційний № 5698, позивач та треті особи набули право власності кожний в рівних частинах на нежитлові будівлі (овочесховище літ. Г, овочесховище літ. П, прохідна літ. А, склад літ. М) загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36.

31.07.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Охтирського відділення Сумської філії ТОВ «Укрпромбанк» та фізичною особою-підприємцем Олондарем Іваном Миколайовичем укладено кредитний договір № 11СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, згідно пункту 1.1. якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти. Ліміт кредитування - 500 000,00 грн, валюта ліміту кредитування - національна валюта гривня. Строк кредитної лінії - з 31.07.2008 по 30.07.2018 включно. Процентна ставка у національній валюті - 11,5 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором 31.07.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Охтирського відділення Сумської філії ТОВ «Укрпромбанк» та фізичною особою-підприємцем Олондарем Іваном Миколайовичем укладено іпотечний договір № 11 СМБ/Zквіп-08 від 31.07.2008.

Предметом іпотеки за іпотечним договором є нежитлові будівлі (овочесховище літ. Г, овочесховище літ. П, прохідна літ. А, склад літ. М) загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36

Відповідно до листа Національного банку України від 25.01.2010 № 55-012/237-1097, згідно з постановою Правління Національного банку України від 21.01.2010 № 19 з 21.01.2010 відкликана банківська ліцензія у Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (м. Київ) та ініційована процедура ліквідації банку.

30 червня 2010 року відповідно до рішення Національного банку України між ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України укладений договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку.

На підставі вказаного договору відповідач набув статусу нового кредитора за кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 відповідно до статтей 512, 513, 514, 516, 517 Цивільного кодексу України.

Зазначений факт встановлено рішенням Господарського суду Сумської області від 21.02.2017, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 28.08.2017 у справі № 920/1446/15.

Як встановлено судом, відповідач у цій справі неодноразово звертався з позовними вимогами до позивача та третіх осіб на підставі вищезазначеного договору про передачу йому прав вимоги за кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 31.07.2008 та іпотечним договір № СМБ/Zквіп-08 від 31.07.2008.

У рішенні Господарського суду Сумської області від 21.02.2017, постанові Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 та постанові Вищого господарського суду України від 28.08.2017 у справі № 920/1446/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до фізичної особи-підприємця Олондаря Івана Миколайовича про стягнення 800 193,39 грн та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Олондаря Івана Миколайовича до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про розірвання кредитного договору, встановлено наступні обставини.

Наявними в матеріалах справи доказами, а саме заявами на видачу готівки від 01.08.2008 на суму 120 000,00 грн, від 01.08.2008 на суму 80 000,00 грн, від 22.08.2008 на суму 120 000,00 грн, від 22.08.2008 на суму 10 000,00 грн, від 22.08.2008 на суму 20 000,00 грн, корінцями чеків від 28.08.2008 на суму 100 000,00 грн, від 14.08.2008 на суму 100 000,00 грн, від 07.08.2008 на суму 100 000,00 грн, від 16.08.2008 на суму 150 000,00 грн, від 03.09.2008 на суму 30 000,00 грн (а.с. 203-208, том 2), копіями розпоряджень по бухгалтерії від 22.08.2008 (а.с. 168, том 4), від 07.08.2008 (а.с. 170, том 4), від 16.09.2008 (а.с. 172, том 4), від 11.08.2008 (а.с. 166, том 4), від 14.08.2008 (а.с. 182, том 4), підтверджується факт видачі відповідачу траншами кредитних коштів на загальну суму 830 000,00 грн.

Меморіальними ордерами № 1 від 04.08.2008 на суму 52 000,00 грн, № 2 06.08.2008 на суму 33 000,00 грн, № 8 від 08.08.2008 на суму 32 000,00 грн, № 7 від 11.08.2008 на суму 40 000,00 грн, № 2 від 13.08.2008 на суму 30 000,00 грн, № 7 від 15.08.2008 на суму 43 000,00 грн, № 11 від 18.08.2008 на суму 30 000,00 грн, № 9 від 20.08.2008 на суму 30 000,00 грн, № 17 від 26.08.2008 на суму 59 000,00 грн, № 12 від 29.08.2008 на суму 45 000,00 грн, № 13 від 02.09.2008 на суму 41 000,00 грн, № 8 від 08.09.2008 на суму 40 000,00 грн, № 8 від 10.09.2008 на суму 30 000,00 грн, № 9 від 12.09.2008 на суму 40 000,00 грн, № 12 від 18.09.2008 на суму 35 000,00 грн, № 8 від 19.08.2008 на суму 20 000,00 грн, № 9 від 22.09.2008 на суму 20 000,00 грн, № 18 від 26.09.2008 на суму 32 000,00 грн, № 12 від 29.09.2008 на суму 35 000,00 грн, № 8 від 01.10.2008 на суму 29 000,00 грн, № 7 від 03.10.2008 на суму 30 000,00 грн підтверджується факт погашення відповідачем за первісним позовом кредиту, отриманого траншами, в загальній сумі 746 000,00 грн.

Крім того, з виписки АТ «Дельта Банк» за період з 01.07.2010 по 11.03.2012 вбачається, що відповідачем (позивачем у цій справі) 29.07.2010 сплачено 70 000,00 грн, які зараховані позивачем (відповідачем у справі) в рахунок погашення тіла кредиту згідно поданого рахунку.

Сума неповернутого кредиту складає 14 000,00 грн, кінцева дата повернення кредиту в розмірі 14 000,00 грн - 26.04.2018.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, доданого відповідачем до відзиву на позов, станом на 01.07.2010 заборгованість ФОП Олондаря І.М. по тілу кредиту становила 354 000,00 грн.

Однак у постанові Вищого господарського суду України від 28.08.2017 у справі № 920/1446/15 зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції досліджено кредитну справу позичальника (ФОП Олондаря І.М.) на 352 арк., внаслідок чого достовірно встановлено, а скаржником не спростовано того, що в матеріалах кредитної справи відсутні первинні документи, що засвідчують заборгованість відповідача за кредитом в сумі 354 000,00 грн на момент передачі позивачу (30.06.2010) права вимоги до відповідача за кредитним договором.

Згідно частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

08.11.2018 позивачем сплачено відповідачеві 14 000,00 грн (сума кредиту), 141,67 грн (відсотки по кредиту), 226,68 грн (3% річних (ст. 625 ЦК України). Кошти сплачені на накопичувальний рахунок АТ «Дельта Банк», який використовується для безготівкового погашення кредитної заборгованості у національній валюті через інші банки - рахунок НОМЕР_4 , отримувач - АТ «Дельта Банк», банк отримувача - Національний банк України. Інформація про реквізити для безготівкового погашення кредитів позичальниками АТ «Дельта Банк» у національній валюті містилась на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - www.fe.gov.ua від 14.12.2015, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - www.fe.gov.ua інформації від 14.12.2015 про реквізити для безготівкового погашення кредитів позичальниками АТ «Дельта Банк» у національній валюті. В подальшому реквізити накопичувального рахунку АТ «Дельта Банк» змінювались 08.11.2019 у зв`язку із запровадженням в українській банківській системі міжнародного номера банківського рахунку ІВАNК. Початок нарахування відсотків з 30.07.2010 на суму кредиту у розмірі 14 000,00 грн обумовлений тим, що 29.07.2010 згідно виписки АТ «Дельта Банк» за період з 01.07.2010 по 11.03.2012 фізичною особою-підприємцем Олондарем Іваном Миколайовичем сплачено 70 000,00 грн, що свідчить про відсутність на цю дату заборгованості по відсоткам. Отже, нарахування процентів за Кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 припинилось з 24.05.2011. Кінцева дата повернення кредиту по кредитному договору у розмірі 14 000,00 грн - 26.04.2018. Фактичне повернення кредиту у розмірі 14000,00 грн - 08.11.2018. Сплата відповідачу 3 % річних у розмірі 226,68 грн зумовлена тим, що з 26.04.2018 по 08.11.2018 відбулось прострочення на 197 днів погашення кредиту - 14 000,00 грн.

Судом встановлено, що комісія за управління кредитом (0,034 %) відповідачу не сплачувалася, зважаючи на те, що він не управляв кредитом (не здійснював будь-яких дій по видачі кредитних коштів, тощо), а отримав від ТОВ «Український промисловий банк» лише право вимоги за кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 та іпотечним договором № 11 СМБ/Zквіп-08 від 31.07.2008, а зобов`язання щодо обов`язків по кредитному договору, зокрема обслуговування кредиту, не отримав. Не здійснюючи обслуговування кредиту, у відповідача відсутнє й правона комісію за таке обслуговування.

У вищезгаданих рішенні Господарського суду Сумської області від 21.02.2017, постанові Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 та постанов Вищого господарського суду України від 28.08.2017 у справі № 920/1446/15 наведено, що ПАТ «Дельта Банк» не є стороною спірного договору, оскільки договір від 30.06.2010, який укладено між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта банк» та Національним Банком України є по суті договором відступлення права вимоги і тягне за собою лише передачу права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, а передачу зобов`язань щодо виконання обов`язків кредитора не передбачає.

Відсотки по кредиту у розмірі 1 331,67 грн сплачені позивачем за період з 30.07.2010 до 25.05.2011 за 300 днів, виходячи з наступного.

23.05.2011 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось Господарського суду Сумської області до фізичної особи-підприємця Олондаря Івана Миколайовича з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11 СМБ/2008-АПЗ від 31.07.2008 року на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії.

Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (дострокове повернення позики) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Відповідні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 14-154цс18) та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Отже, нарахування процентів за кредитним договором № 11 СМБ/2008-3 від 31.07.2008 припинилось з 24.05.2011.

Початок нарахування відсотків 30.07.2010 на суму кредиту у розмірі 14 000,00 грн обумовлений тим, що 29.07.2010 згідно виписки АТ «Дельта Банк» за період з 01.07.2010 по 11.03.2012 фізичною особою-підприємцем Олондарем Іваном Миколайовичем сплачено 70 000,00 грн.

Врахування відповідачем погашення тіла кредиту на суму 70 000,00 грн свідчить про те, що станом на 29.07.2010 у позивача не було заборгованості процентам, зважаючи на те, що за умовами пункту 6.1.4 кредитного договору № 11 СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 31.07.2008 грошові кошти на виконання зобов`язань, передбачених договором, спрямовуються в наступній черговості:

1) на сплату прострочених процентів за користування кредитом;

2) на сплату простроченої заборгованості по кредиту;

3) на сплату нарахованих процентів за користування кредитом;

4) на сплату строкової заборгованості по кредиту.

Отже, зарахування відповідачем коштів на погашення тіла кредиту, підтверджує відсутність у позивача заборгованості по процентам.

Сплата позивачем відповідачу 3 % річних згідно частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 226,68 грн зумовлена тим, що з 26.04.2018 по 08.11.2018 відбулось прострочення виконання позивачем зобов`язання за кредитним договором - погашення 14 000,00 грн на 197 днів.

16.07.2020 позивачем сплачено на користь відповідача 446,42 грн. збитків від інфляції та 21,71 грн 3 % річних на суму процентів на підставі частини другої статті 625 ЦК України по кредитному договору № 11 СМБ/2008-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 31.07.2008.

У заявах по суті справи позивачем наведено детальний розрахунок інфляційних збитків та річних, який перевірено та досліджено судом у судовому засіданні по суті.

Таким чином, 16.11.2020 позивачем виконане зобов`язання за кредитним договором сплатою на користь відповідача 08.11.2018 суми кредиту в розмірі 14 000,00 грн, 1 341,67 грн відсотків по кредиту, 226,68 грн - 3 % річних (ст. 625 ЦК України) та сплатою 16.07.2020 на користь відповідача 446,42 грн збитків від інфляції на підставі та 21,71 грн 3 % річних на суму процентів (ст. 625 ЦК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За положеннями частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України припинення поруки та права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. В разі невизнання кредитором права іпотекодавця на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статі 16 ЦК України.

Відповідач не визнає факт припинення зобов`язання за кредитним договором та відповідно припинення іпотеки за іпотечним договором.

Проте позиція відповідача спростовується вищенаведеними обставинами та доданими позивачем до позовної заяви та заяв по суті справи документами.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.09.2019 у справі № 695/3790/15-ц право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена. Ефективним способом захисту порушених прав позивача має бути пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена, оскільки щодо цього існує спір, а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, та достовірними доказами в розуміння статей 76-78 ГПК України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням вищевикладеного.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 4 204,00 грн підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати іпотеку нежитлових будівель загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36, що виникла на підставі іпотечного договору № 11СМБ/Zквіп-08 від 31.07.2008, такою, що припинена.

3. Зняти заборону відчуження нежитлових будівель загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36, та виключити записи про іпотеку нежитлових будівель загальною площею 2187,5 кв.м. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 36, що виникла на підставі іпотечного договору № 11СМБ/Zквіп-08 від 31.07.2008, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) на користь фізичної особи-підприємця Олондаря Івана Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відшкодування судового збору в сумі 4 204,00 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30 жовтня 2020 року.

Суддя Ю.А. Джепа