ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р. Справа№ 910/14405/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2020

у справі № 910/14405/19 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 184 881,08 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 184 881,08 грн вартості недостачі вантажу (вугілля).

Позовні вимоги обґрунтовано незабезпеченням відповідачем збереження вантажу під час перевезення, що призвело до недостачі вугілля, вартість якого позивач просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2020 року у справі № 910/14405/19 позов задоволено. Стягнуто з ПАТ "Українська залізниця" на користь ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" 184 881, 08 грн - суму боргу та 2 773, 22 грн - витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд встановивши обставини незбереження залізницею вантажу під час його перевезення, на підставі ст. ст. 113, 114, 115 Статуту залізниць України та ст. 22 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2020 року у справі № 910/14405/19 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, є недоведеними. Так, апелянт стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про доведеність вартості відправленого вантажу, а також про наявність у позивача збитків у розмірі 184 881,08 грн. Також апелянт звертає увагу на те, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було встановлено наявності усього складу цивільного правопорушення як необхідної передумови для покладення на сторону відшкодування збитків. Щодо порушення норм процесуального права відповідач посилається на те, що судом не було розглянуто належним чином подане ним клопотання про витребування доказів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2020, справа № 910/14405/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Калатай Н.Ф., Поляк О.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2020; учасникам справи встановлено процесуальний строк для подання відзиву, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Позивач не скористався наданим йому процесуальним законом правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2020, у зв`язку з перебуванням судді Поляк О.І. у відпустці, для розгляду справи № 910/14405/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Алданова С.О. (головуючий), Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2020 справу № 910/14405/19 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи призначено на 02.06.2020.

В судовому засіданні 02.06.2020 та 06.07.2020 оголошувались перерви, про що постановлено відповідні ухвали суду.

У зв`язку з перебуванням суддів Калатай Н.Ф., Зубець Л.П. які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Мартюк А.І., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 справу № 910/14405/19 прийнято до провадження визначеним складом суду та призначено її до розгляду на 08.09.2020.

В судовому засіданні 08.09.2020 оголошено перерву до 23.09.2020.

Враховуючи перебування головуючої судді Алданової С.О. у відпустці, судове засідання, що було призначено на 23.09.2020, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 розгляд справи призначено на 27.10.2020.

В судове засідання 27.10.2020 представник позивача не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить залучене до матеріалів справи повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого позивачем отримано ухвалу суду 09.10.2020.

Представник відповідача, який приймав участь в судовому засіданні 27.10.2020 в режимі відеоконференції, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно з накладними №50075308, №50074632, №50074574, №50227073, №500227065 №50230523, №50208081 Залізниця (відповідач) прийняла у ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на станції Добропілля Донецької залізниці для перевезення вугілля у вагони №56862675 в кількості 69900 кг по накладній №50075308 від 01.06.2019, у вагон №63487425 в кількості 69600 кг по накладній №50074632 від 01.06.2019, у вагони №53599478 в кількості 69800 кг та №54785019 в кількості 69800 кг по накладній №50074574 від 01.06.2019, у вагони №56167356 в кількості 68400 кг та №56319536 в кількості 69000 кг по накладній №50227073 від 12.06.2019, у вагони №60429719 в кількості 68500 кг та №60937729 в кількості 69400 кг по накладній №500227065 від 12.06.2019, у вагон №60355823 в кількості 67800 кг по накладній №50230523 від 12.06.2019, у вагони №53544847 в кількості 69800 кг, №56872641 в кількості 70800 кг та №53497806 в кількості 68600 кг по накладній №50208081 від 11.06.2019 і зобов`язалась доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці, одержувач ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго».

На станції призначення Бурштин Львівської залізниці були складені комерційні акти №388103/73, №388103/74, №450003/142, №388103/84, №388103/83, №388103/82, №388103/81, №388103/85, №493102/91 79, №493102/90/78 та №493102/92/80.

Згідно з комерційним актом №388103/73 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56862675 виявилось нетто - 65050 кг, що менше вантажного документа на 4850 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №454201/36/52 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №63487425 виявилось нетто - 60250 кг, що менше вантажного документа на 9350 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №450003/142 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагонів №53599478 виявилось нетто - 58350 кг, що менше вантажного документа на 11450 кг, та №54785019 виявилось нетто - 60700 кг, що менше вантажного документа на 9100 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/84 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56167356 виявилось нетто - 63250 кг, що менше вантажного документа на 5150 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/83 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56319536 виявилось нетто - 69000 кг, що менше вантажного документа на 4550 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/82 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №60429719 виявилось нетто - 66800 кг, що менше вантажного документа на 1700 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/81 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №60937729 виявилось нетто - 67450 кг, що менше вантажного документа на 1950 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/85 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №603558823 виявилось нетто - 64 750 кг, що менше вантажного документа на 3050 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №493102/91/79 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53544847 виявилось нетто - 64750 кг, що менше вантажного документа на 9200 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №493102/92/80 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53497806 виявилось нетто - 64600 кг, що менше вантажного документа на 4000 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №493102/90/78 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56872641 виявилось нетто - 61500 кг, що менше вантажного документа на 9300 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Після видачі вантажу вантажоодержувачу останній передав право на пред`явлення позовних вимог до залізниці вантажовідправнику - ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", що підтверджується відповідними переуступними написами у залізничних накладних.

Згідно з довідками відправника ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» вартість 1 тонни відвантаженого вугілля становить: у вагоні №56862675 по накладній №50075308 від 01.06.2019 - 2889,52 грн з ПДВ, у вагоні №63487425 по накладній №50074632 від 01.06.2019 - 2889,52 грн з ПДВ, у вагонах №53599478 та №54785019 по накладній №50074574 від 01.06.2019 - 2699,98 грн з ПДВ, у вагонах №56167356 та №56319536 по накладній №50227073 від 12.06.2019 - 2718,28 грн з ПДВ, у вагонах №60429719 та №60937729 по накладній №500227065 від 12.06.2019 - 2718,28 грн з ПДВ, у вагоні №60355823 по накладній №50230523 від 12.06.2019 - 2712,70 грн з ПДВ, у вагонах №53544847, №56872641 та №53497806 по накладній №50208081 від 11.06.2019 - 2985,36 грн з ПДВ.

Посилаючись на складені комерційні акти та норми чинного законодавства, позивач просив стягнути з відповідача 184 881,08 грн вартості недостачі вантажу, визначеної на підставі довідок про вартість вантажу з урахуванням норми природної втрати вантажу.

Таким чином, причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача збитків у зв`язку з втратою прийнятого ним до перевезення вантажу.

Положеннями ч. 5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" унормовано, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажу.

Статтею 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту залізниць України).

Згідно з приписами ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу вантажу у разі, зокрема коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Частиною 2 статті 114 Статуту залізниць України визначено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6).

Комерційні акти, відповідно до п. 2 зазначених Правил, складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належними доказами невідповідності маси вантажу при перевезенні залізничним транспортом є комерційні акти.

В межах розгляду даного спору встановлено, що недостача через незабезпечення збереження вантажу на шляху прямування підтверджена шляхом складення комерційних актів №388103/73, №388103/74, №450003/142, №388103/84, №388103/83, №388103/82, №388103/81, №388103/85, №493102/91/79, №493102/90/78 та №493102/92/80, в яких зафіксовано відповідні розміри недостачі вугілля. При цьому вагони, в яких зафіксовано втрату вантажу у технічному відношенні справні, течі вантажу не мають.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому є належними доказами в обґрунтування невідповідності маси вантажу при отриманні вантажу (вугілля) на станції призначення. Доказів на підтвердження того, що недостача вантажу виникла із незалежних від перевізника причин матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції, в межах своєї компетенції щодо оцінки доказів у справі відповідно до статті 86 ГПК України, та з врахуванням комерційних актів, які прийнято як належні докази, прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача вартості вугілля, внаслідок його нестачі при перевезенні. Розрахунок здійснено на підставі п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила), тобто з урахуванням норми природної втрати вантажу. При цьому, визначаючи норму природної втрати, місцевий господарський суд застосував нормативи для мінерального палива в розмірі 1 %.

Однак, колегія суддів не погоджується з даним висновком, оскільки як свідчать долучені до матеріалів справи залізничні накладні вугілля передано до перевезення у вологому стані (вологість до 12% та 16%).

Так, у відповідності до вказаних Правил, при видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що стосується вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані (п. 27 Правил).

Колегія суддів, здійснивши власний розрахунок, встановила, що природна втрата вантажу: у вагоні №56862675 становить 1,398 т (69,9 т х 2%); у вагоні №63487425 становить 1,392 т (69,6 т х 2%); у вагоні №53599478 становить 1,396 т (69,8 т х 2%); у вагоні №54785019 становить 1,396 т (69,8 т х 2%); у вагоні №56167356 становить 1,368 т (68,4 т х 2%); у вагоні №60429719 становить 1,370 т (68,5 т х 2%); у вагоні №56319536 становить 1,380 т (69,0 т х 2%); у вагоні №60937729 становить 1,388 т (69,4 т х 2%); у вагоні №60355823 становить 1,356 т (67,8 т х 2%); у вагоні №53544847 становить 1,396 т (69,8 т х 2%); у вагоні №56872641 становить 1,416 т (70,8 т х 2%); у вагоні №53497806 становить 1,372 т (68,6 т х 2%).

Перевіривши розрахунок вартості недостачі, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем застосовано невірну величину недостачі спірного вантажу з урахуванням норми природної втрати вантажу.

Суд апеляційної інстанції, самостійно здійснивши перерахунок позовних вимог, з урахуванням норм природної втрати у розмірі 2% та наведеної в довідці вартості однієї тонни вугілля, встановив суму недостачі вантажу: у вагоні №56862675 становить 9974,62 грн ((4,85 т - 1,398 т) х 2889,52); у вагоні №63487425 становить 22994,80 грн ((9,35 т - 1,392 т) х 2889,52); у вагоні №53599478 становить 27145,60 грн ((11,45 т - 1,396 т) х 2699,98); у вагоні №54785019 становить 20800,65 грн ((9,1 т - 1,396 т) х 2699,98); у вагоні №56167356 становить 10280,53 грн ((5,150 т - 1,368 т) х 2718,28); у вагоні №60429719 становить 897,03 грн ((1,7 т - 1,370 т) х 2718,28); у вагоні №56319536 становить 8616,95 грн ((4,55 т - 1,380 т) х 2718,28); у вагоні №60937729 становить 1527,67 грн ((1,95 т -1,388 т) х 2718,28); у вагоні №60355823 становить 4595,31 грн ((3,05 т - 1,356 т) х 2712,70); у вагоні №53544847 становить 23297,75 грн ((9,2 т - 1,396 т) х 2985,36); у вагоні №56872641 становить 23536,58 грн ((9,3 т - 1,416 т) х 2985,36); у вагоні №53497806 становить 7845,53 грн ((4 т - 1,372 т) х 2985,36). Всього 161 513,02 грн.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню, натомість місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні усіх обставин справи зроблено помилкові висновки про обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі. Наведені порушення зумовили невірне застосування судом до спірних правовідносин вищенаведених норм матеріального права, а тому, в силу приписів ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції в даному випадку не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги.

Щодо посилання апелянта на недоведення позивачем розміру завданого збитку апеляційна інстанція зазначає, що вартість вантажу, яка є базою для вирахування суми збитків, що підлягають відшкодуванню перевізником, позивачем доведена наявними в матеріалах справи документами, зокрема, довідкою про вартість вантажу та комерційними актами. В зв`язку з цим заперечення в цій частині відповідача є необґрунтованими.

Також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення аргументи апеляційної скарги в частині порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, оскільки судом правомірно було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів з огляду на те, що позивач у цій справі не був власником майна, а виступав виконавцем за договором збагачення вугілля та вантажовідправником; право на подання позову були передані йому отримувачем вугілля (згідно з написами на залізничних накладних), що не заперечувалося під час розгляду справи і не суперечить положенням статті 133 Статуту залізниць України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.08.2018 у справі №910/22324/16, від 16.11.2019 у справі №910/16904/18, від 05.02.2020 у справі №910/3868/19.

Колегія суддів відхиляє твердження скаржника про недоведеність вартості відправленого вантажу, причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та наявності збитків позивача, оскільки за змістом статей 113, 127 Статуту залізниць України обов`язок доведення відсутності вини в разі втрати вантажу покладено на перевізника, чого останнім зроблено не було, а факт і розмір недостачі підтверджено допустимими доказами - комерційними актами та довідками про вартість вантажу.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано правову позицію Верховного Суду, що викладена в постановах від 20.03.2018 у справі № 916/4345/14, від 05.07.2018 у справі №910/23348/16, згідно якої за змістом ст. 924 ЦК України, ст. 314 ГК України, ст. ст. 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми Статуту залізниць України, якими встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, але не виключно, довідки про вартість вугілля.

В контексті вищенаведеного твердження апелянта про те, що довідка про вартість вугілля не є належним доказом відхиляються судовою колегією як необґрунтовані.

Щодо посилань апелянта на постанову Верховного Суду від 03.09.2020 у справі 910/15076/19 апеляційна інстанція зазначає, що підставою скасування рішень судів попередніх інстанцій стало саме неврахування характеристик вантажу та незастосування приписів п. 27 Правил, а не факт неналежного підтвердження позивачем вартості втраченого вантажу згідно довідки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, є недоведеними, на переконання колегії суддів, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Водночас, відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для зміни судового рішення, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права, а також нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2020, на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підлягає зміні в частині розміру стягнутої вартості недостачі вантажу. Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2020 підлягає залишенню без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва 28.01.2020 у справі №910/14405/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2020 у справі №910/14405/19 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (85000, Донецька обл., місто Добропілля, вул. Київська, будинок 1, ідентифікаційний код 00176472) 161 513 (сто шістдесят одну тисячу п`ятсот тринадцять) грн 02 коп. вартості недостачі вугілля та 2 442 (дві тисячі чотириста сорок дві) грн 68 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.»

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Справу №910/14405/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 02.11.2020