УХВАЛА

м. Київ

03.11.2020Справа № 910/13760/20 (910/16305/20)
Суддя Господарського суду міста Києва Мандичев Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про вжиття заходів забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до 1)Акціонерного товариства "Уніфверсал Банк"; 2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Андрія Володимировича про:

- визнання неправомірним та скасування рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Андрія Володимировича (Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7319) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) №54515307 від 09.10.2020 про здійснення реєстрації права власності за Акціонерним товариством "Універсал Банк" єдиного житла ОСОБА_1 -квартири, загальною площею 47,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнання та скасування Свідоцтва №3312 від 09.10.2020 року видане Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Андрієм Володимировичем (Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7319) за результатами провадження державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) №54515307 від 09.10.2020 ;

-скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності №38602627 від 09.10.2020 року, що здійснений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Андрієм Володимировичем (Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7319) за результатами проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) №54515307 від 09.10.2020.

Разом із позовною заявою позивачем була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту на квартиру, загальною площею 47,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборони Акціонерному товариству «Універсал Банк» здійснювати відчудження (продаж) квартири, загальною площею 47,60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

За твердженнями заявника невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Боржника та Кредиторів у вигляді відчудження (продажу чи перепродажу) Відповідачем 1 спірного майна.

З 26.10.2020 по 30.10.2020 суддя Мандичев Д.В. перебував у відпустці.

Вийшовши з відпустки та розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частинами 1, 3 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд відзначає, що заявником не надано належних доказів на підтвердження факту чинення перешкод Банком користування спірним майном.

Сама по собі наявність спору про дійсність право підтверджуючих документів на спірне майно (квартиру, загальною площею 47,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) не може вважатись обставиною, яка в майбутньому ускладнить виконання рішення в цій справі.

Керуючись наведеними нормами процесуального права, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником не надано належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження наявності фактів, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення у справі.

Беручи до уваги зазначене, суд наголошує на тому, що ухвала про вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи приписи статті 141 ГПК України, з огляду на доказову необґрунтованість заяви ОСОБА_1 , суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, у випадку зміни відповідних обставин.

На підставі викладеного та керуючись статями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Суддя Д.В. Мандичев

: