ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" жовтня 2020 р. м. ХарківСправа № 922/3227/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

в межах підготовчого провадження, розглянувши заяву Харківської міської ради (вх. № 25004 від 27 жовтня 2020 року), подану в порядку статті 119 Господарського процесуального кодексу України, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торгова фірма "Дружба", місто Харків,

до Харківської міської ради, місто Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви, місто Харків

про визнання права користування земельною ділянкою за договором оренди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської област,і в порядку загального позовного провадження, перебуває справа № 922/3227/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торгова фірма "Дружба" до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви про визнання права користування земельною ділянкою із кадастровим номером :01:008:0006, що розташована за адресою: місто Харків, вулиця Клочківська, будинок 8, загальною пощею 0,2711, за договором оренди землі від 01 квітня 2004 року, визнати поновленим договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером :01:008:0006 від 01 квітня 2004 року на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором та про зобов`язання Харківську міську раду укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 01 квітня 2004 року на той самий строк та на тих самих умовах, що були передбачені договором оренди від 01 квітня 2004 року.

Стадія розгляду підготовче провадження.

27 жовтня 2020 року відповідачем сформовано та представлено до суду заяву (вх. № 25004), в порядку 119 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої просить поновити процесуальний строк на подання відзиву з причин відсутності копії позовної заяви, що унеможливлює формування заперечень з приводу доводів, викладених позивачем.

Суд, розглянувши дану заяву позивача, зазначає наступне.

Частина 1 та 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу надає право відповідачеві формувати свою правову позицію по справі шляхом подання відзиву у строк, встановлений судом.

Як вбачається з ухвали господарського суду Харківської області від 08 жовтня 2020 року, судом встановлено, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк, з дня вручення ухвали, на подання до суду відзиву. Дана ухвала отримана представником відповідача 12 жовтня 2020 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправленням.

При цьому, алгоритм застосування процесуального механізму, охопленого статтею 119 Господарського процесуального кодексу України, передбачає імперативну вимогу про те, що заява про продовження процесуального строку повинна бути подана до закінчення такого строку.

Враховуючи дату отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі (12 жовтня 2020 року) та встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву, відповідач мав присічний строк на формування своєї позиції до 27 жовтня 2020 року (включно). І саме в межах даного строку (27 жовтня 2020 року) відповідач представив до суду заяву про поновлення процесуального строку.

При цьому, суд зазначає, що за змістом прохальної частини заяви вбачається, що відповідач клопоче про прийняття заяви про продовження процесуального строку і в той час просить суд поновити процесуальний строк. Дані дії в частині поновлення та продовження процесуального строку мають різну правову природу та різні підстави для їх заявлення, оскільки поновленню підлягає строк встановлений законом, а продовженню встановлений судом.

Суд зауважує, що надані учасниками справи заяви та клопотання вирішуються виключно в межах прохальної частини, із урахуванням волевиявлення сторони щодо вчинення судом відповідної процесуальної дії. В даному разі волевиявлення відповідача визначено у пункті другому прохальної частини розглянутої судом заяви та містить наступний зміст: "Поновити строк на подання відзиву на позовну заяву".

Однак, строк на подання відзиву встановлений судом, та підлягає виключно продовженню, а не поновленню, як-то вказано відповідачем у заяві.

Отже, суд, враховуючи прохальну частину заяви, з урахуванням того, що строк на подання відзиву на позов був встановлений судом та підлягає лише продовженню, відмовляє відповідачу у поновленні процесуального строку на подання відзиву.

Додатково суд зазначає, що за відстеженням з офіційного сайту АТ "Укрпошта", за трек номером поштового відправлення, в якому містилась копія позовної заяви 273), встановлено, що під час доставки дане відправлення не було вручено адресату (відповідачу по даній справі) та повернулось за зворотною адресою. Отже, в даному разі, саме суб`єктивна поведінка відповідача щодо неотримання поштового відправлення зумовила ситуацію, за якою поштове відправлення, в якому містилась копія позовної заяви, повернулась на адресу відправника (позивача по даній справі) та, відповідно, не отримання її відповідачем.

Одночасно, суд зазначає, що згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Конвенція не встановлює норми про докази як такі. Національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи (рішення «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 року, серія A № 140, с. 29, п. 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" по. 4436/07 від 03 липня 2014 року зазначено, що "ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом".

Частина 2 статті 119 ГПК України надає право суду з власної ініціативи, продовжити процесуальний строк на вчинення відповідної дії учаснику справи.

Враховуючи стадію розгляду справи, керуючись завданням господарського судочинства, визначеним частиною 2 статті 2 ГПК України, дотримуючись принципу рівності та забезпечення балансу інтересів учасників справи, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, для забезпечення можливості відповідачу сформувати заперечення проти позову, з метою правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про продовження відповідачу за власною ініціативою процесуального строку на подання відзиву до 06 листопада 2020 року

Керуючись статтями 42, 119, 165, 178, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Харківської міської ради (вх. № 25004 від 27 жовтня 2020 року) про поновлення процесуального строку на подання відзиву, із її долученням до матеріалів справи.

Продовжити Харківській міській раді процесуальний строк на подання відзиву до 06 листопада 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 28 жовтня 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/3227/20