ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

29 жовтня 2020 року Справа № 915/2337/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В.,розглянувши подання №5834 від 27.10.2020 приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. (54001, м.Миколаїв, вул.Пушкінська, буд.17-А, оф.13) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

фізичної особи: ОСОБА_1

(РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Господарського суду Миколаївської області по справі №915/2337/19,

про: стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (03022, м. Київ, вул. Смольна, 9 Б, ідентифікаційний код 38948033) боргу в сумі 2165702,98 грн. -

за участі представників учасників справи:

від приватного виконавця: не з`явився

встановив:

В провадженні Господарського суду Миколаївької області перебуває справа № 915/2337/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Естера Трейдінг" про стягнення заборгованості в сумі 2165702,98 грн, що складається з: основного боргу в сумі 1881135,98 грн, пені в сумі 59147 грн, 20% річних в сумі 37307 грн, штрафу в сумі 188113 грн.

Рішенням від 09.06.2020 позов задоволено повністю та стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Естера Трейдінг" (54030, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18/6, ідентифікаційний код 40213033) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (03022, м. Київ, вул. Смольна, 9 Б, ідентифікаційний код 38948033):

- 1881135,98 грн - основну заборгованість за договором купівлі-продажу №19 НХ 01/КВКК від 24.09.2018 року;

- 59147,00 грн - пеню;

- 37307,00 грн - 20% річних;

- 188113,00 грн - штраф.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Естера Трейдінг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" судовий збір у сумі 16242,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" судовий збір у сумі 16242,77 грн.

28.10.2020 за вхід.№13647/20 до Господарського суду Миколаївської області надійшло подання №5834 від 27.10.2020 приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Господарського суду Миколаївської області по справі №915/2337/19, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" (03022, м. Київ, вул. Смольна, 9 Б, ідентифікаційний код 38948033) боргу в сумі 2165702,98 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2020, - справу №915/2337/19 призначено головуючому судді Ржепецькому В.О.

Ухвалою суду 28.10.2020 розгляд подання №5834 від 27.10.2020 приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. призначено на 29.10.2020 о 15:00.

У судове засідання 29.10.2020 року приватний виконавець не з`явився.

Державний виконавець 29.10.2020 повідомленням (телефонограмою) суду був повідомлений про дату та час судового засідання.

29.10.2020 на електронну пошту суду надійшла заява від приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. про розгляд подання без його участі.

В обґрунтування подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи (боржника) державний виконавець зазначає, що боржником не виконано рішення суду, не надано приватному виконавцю відомостей про наявність у боржника майна, боржник ігнорує поштову кореспонденцію направлену за його адресою, регулярно здійснює чисельні дорогі закордонні поїздки, отже боржник ухиляється від виконання рішення суду, будь-яких дій спрямованих на виконання рішення боржником не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження".

Як встановлено судом на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича перебуває виконавче провадження № 62961480 з примусового виконання виконавчого документу, по виконанню наказів № 915/2337/19 від 11.08.2020, виданих Господарським судом Миколаївської області.

Постановою від 04.09.2020 приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області відкрито виконавче провадження.

04.09.2020 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить боржнику, цінності, та інше майно боржника, що знаходиться на зберіганні в банківській установі, у тому числі в індивідуальному банківському сейфі.

07.09.2020 приватним виконавцем винесено постанову арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах.

Відповідно інформації з інтернет сайту Укрпошти, рекомендована кореспонденція (постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт майна боржника, постанова про арешт коштів боржника) боржником отримана 09.09.2020.

Відповідно до відповідей банківських установ відсутні коштиналежні боржнику та відсутні договори про зберігання цінностей і договори про найм (оренду) індивідуального банківського сейфа.

Згідно відповідей на запит із ПФУ України № та № від 14.09.2020 інформація щодо пенсії та/або отримання доходів ОСОБА_1 в органах ПФУ відсутня.

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру в Миколаївській області при УМВС України № 31/14-1232 від 18.09.2020 повідомлено, що за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби.

Згідно відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг № 19.03.03-11/4991/20 від 18.09.2020 відсутня: інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .

Згідно відповіді з Державної міграційної служби України боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документована паспортами громадянина України для виїзду за; кордон.

04.09.2020 приватним виконавцем направлено вимогу подати декларацію про і доходи та майно та з`явитись до приватного виконавця. Відповідно інформації з Сайту Укрпошти боржник отримав кореспонденцію за адресою своєї реєстрації, однак жодних дій щодо виконання рішення суду нею не здійснено.

Згідно акту приватного виконавця від 04.09.2020, при виході приватного виконавця за адресою реєстрації боржника, а саме АДРЕСА_2 , відповідно до якого встановлено, що доступ до житла не надано. За інформацією, отриманою від сусідів, боржник за вказаною адресою не проживає.

В зв`язку з чим, приватний виконавець звернувся до суду з необхідністю застосування до боржника заходу забезпечення виконання судового наказу у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа.

Суд надавши оцінку вказаному поданню приватного виконавця, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. (ЗУ "Про виконавче провадження"), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Законупідлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 2 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч.1 ст.5 ЗУ "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби(державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при цьому державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження, можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 13 ЗУ "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ч. 5 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження" розшук майна боржника виконавець організовує шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Таким чином, вчинення заходів направлених на примусове виконання рішення суду, включаючи заходи передбачені ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", не є абсолютним правом виконавця, а є його обов`язком, оскільки в контексті вимог цієї статті, виконавець саме зобов`язаний вживати передбачених Законом та всі можливі заходи для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 1 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно із ст. 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Отже обмеження у праві виїзду за межі України є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення.

За своєю суттю обмеження у праві виїзду за межі України є тим заходом, який застосовується судом по відношенню до фізичної особи - боржника у випадку вжиття виконавцем всіх можливих та залежних від нього заходів, спрямованих на виконання рішення суду, у разі, якщо вони залишились безрезультатними.

При цьому суд відзначає, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

З огляду на вказане, при розгляді подання необхідним є з`ясування свідомого невиконання особою належного зобов`язання в повному обсязі або частково.

У листі Верховного Суду України від 01.02.2013 р. "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначено, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям.

Можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Теоретично невиконання зобов`язання може бути зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В той же час, всупереч наведеному вище приватним виконавцем у поданні не наведено обставин саме для застосування виключного заходу забезпечення виконання судового наказу, позаяк останні не свідчать про вжиття всіх залежних від нього заходів примусового виконання судового наказу.

При цьому, приватним виконавцем не вичерпано можливостей застосування до боржника заходів примусового приводу в порядку, передбаченому абз. 2 п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, приватним виконавцем не доведено неможливість та неефективність вчинення інших заходів ніж ті, які були ним здійснені з метою виконання судового наказу у справі, а також не доведено безрезультатність здійснення заходів з розшуку майна боржника протягом строку встановленого законом.

Висновок щодо безрезультатності та неможливості розшуку майна чи встановлення (з`ясування) певних обставин є обґрунтованим лише тоді, коли приватний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (виконання рішення суду).

Поряд з цим із матеріалів виконавчого провадження слідує, що приватним виконавцем не було дотримано періодичності перевірки майнового стану боржника відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження".

Також, приватним виконавцем не подано суду доказів притягнення боржника до відповідальності за невиконання законних вимог виконавця або неявку без поважних причин за викликом виконавця, згідно норм ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, наявність лише самого зобов`язання не є безумовною підставою звернення до суду з відповідним поданням.

З огляду на вказане у своїй сукупності, подання приватного виконавця задоволенню судом не підлягає.

Суд зауважує, що відмова у задоволенні подання не обмежує право виконавця звернутися повторно до суду із таким клопотанням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 18, 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні подання №5834 від 27.10.2020 приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 - відмовити.

2. Ухвала відповідно до ст.235 ГПК України набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. Ухвалу у відповідності до п.29 ч.1 ст.255 ГПК України щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Південно-західного апеляційного господарського суду.

4. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст.ст.256, 257 ГПК України, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

5. Ухвалу надіслати учасникам справи та приватному виконавцю Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О.

Дата складання ухвали 29.10.2020.

Суддя В.О.Ржепецький