ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року Справа № 915/1049/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, /літера Б/; адреса для листування: 03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17; ідентифікаційний код 33880354)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГРАНД МИКОЛАЇВ" (54037, м. Миколаїв, проспект Богоявленський, буд. 234/7; ідентифікаційний код 35722785)

про: стягнення грошових коштів,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Іванова Т.В., адвокат за ордером,

Суть спору:

31.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГРАНД МИКОЛАЇВ" 63183,44 грн. заборгованості за лізинговими платежами, 2323,96 грн. - пені та 6951,43 грн. - 45% річних.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору фінансового лізингу №190730-2/ФЛ-Ю-1 від 30.07.2019; акту прийому-передачі майна від 31.07.2019; норм ст. ст. 625, 525, 526, 543, 554 Цивільного кодексу України та мотивовані таким: всупереч прийнятих обов`язків відповідач зобов`язання за договором лізингу щодо сплати лізингових платежів перестав виконувати в повному обсязі, внаслідок чого з 20.03.2020 по 25.06.2020 за ним виникла заборгованість в розмірі 63183,44 грн., а саме: з 20.04.2020 (8 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 22150,03 грн.; з 20.05.2020 (9 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 21267,92 грн.; з 20.06.2020 (10 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 19765,19 грн.

Ухвалою суду від 05.08.2020 вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку тим, що позивачем не дотримано вимог ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, надавши позивачу строк для усунення встановлених при поданні позовної заяви недоліків у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

21.08.2020 до суду від позивача надійшла заява № 2564 від 18.08.2020 про усунення недоліків, в якій заявник просив суд: прийняти заяву про усунення недоліків до розгляду та порушити провадження; розпочати розгляд справи по суті; стягнути з відповідача: 63138,81 грн. - прострочена заборгованість за лізинговими платежами; 2323,96 грн. - пеня; 6951,43 грн. - 45 відсотків річних, а разом - 72414,20 грн.; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

В мотивувальній частині цієї заяви позивач, зокрема, зазначає наступне: «Отже відповідач зобов`язаний був здійснювати та не здійснив платежі за 8,9,10 періоди лізингових платежів у наступних розмірах: 20.04.2020 (8 період лізингу) в розмірі 22960,57 грн.; 20.05.2020р. (9 період лізингу) в розмірі 20353,2 грн.; 20.06.2020р. (10 період лізингу) в розмірі 17769,62 грн.»… «Таким чином відповідачу було нараховано: основної заборгованості (22960,5+20353,2+17769,62) та винагорода лізингодавця відповідно до п.2.7 договору в сумі (272,9+191,03+109,16+272,9+341,63+366,73+209,51+523,55+634,37 +297,12) = 64329,58 грн. Враховуючи сплату відповідачем в розмірі 614,53 грн. + 576,24 грн. = 1190,77 грн. Внаслідок чого в період з 20.03.2020р. по 25.06.2020р. за договором виникла заборгованість яка вираховується наступним чином: підлягало сплаті 64329,58 грн. - сплачено 1190,77 грн. = в розмірі 63138,81 грн.».

Також до заяви позивача додані: претензія №1075/1 від 07.05.2020 з вимогою до відповідача негайно погасити борг в розмірі 22439,21 грн., рахунок-фактура №27765 від 01.06.2020 на суму 63559,94 грн., рахунок-фактура №23428 від 01.04.2020 на суму 23304,98 грн. та рахунок-фактура №25646 від 04.05.2020 на суму 43801,07 грн.

21.08.2020 суд ухвалою прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №915/1049/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; розгляд справи по суті призначив на 24.09.2020 о 14:00; встановив для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи; зобов`язав позивача в 10-денний строк від дня отримання даної ухвали надати суду на направити відповідачу письмові пояснення, в яких зазначити який саме предмет лізингу та на яку суму було передано відповідачу.

До початку розгляду справи по суті, 24.09.2020 до господарського суду від позивача надійшла заява № 2790/1 від 22.09.2020 про збільшення позовних вимог, в якій заявник зазначає, що 20.07.2020, 20.08.2020, 20.09.2020 настав строк сплати наступних чергових лізингових платежів у наступних розмірах, відповідно, 15523,84 грн., 13181,25 грн. та 11206,09 грн., та просить суд стягнути з відповідача: 116717,69 грн. основної простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 3226,57 грн. пені, 11409,05 грн. - 45% річних, а разом 131353,31 грн. До заяви позивачем додано три рахунки-фактури: №29943 від 01.07.2020 на суму 15756,7 грн., №32041 від 03.08.2020 на суму 13378,97 грн. та №33977 від 01.09.2020 на суму 11374,18 грн.

Письмові пояснення на виконання ухвали суду від 21.08.2020р. від позивача до суду не надійшли.

24.09.2020 розпочався розгляд справи по суті на якому представник позивача доповів суду свої позовні вимоги та підстави щодо їх задоволення. Будь-які заяви, клопотання або наміри у представника позивача були відсутні, водночас беручи до уваги наявність процесуального строку, а отже, можливості надання відповідачу права на участь у процесі, суд ухвалою відклав розгляд даної справи на 20.10.2020.

20.10.2020 від позивача до суду надійшла заява, якою товариство, посилаючись на здійснення оплати відповідачем та норми ст. 46 ГПК України зменшує розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 72895,45 грн. основної простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 874,0 грн. пені, 11409,05 грн. - 45% річних, а разом 58178,6 грн.

Додатками до цієї заяви виступили копії платіжних доручень (8 документів) з оплати з травня по вересень 2020 року та копія акту приймання-передачі від 01.08.2020, яка не завірена належним чином.

Суд в судовому засіданні 20.10.2020 звернув увагу позивача на те, що відповідно до змісту п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Фактично заява про зменшення позовних вимог надійшла до суду від позивача всупереч вказаній нормі, а саме, після проведення першого судового засідання, отже не підлягає розгляду судом.

Так, відповідно до змісту ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім цього, згідно з ч.2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Приписами ч.2 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частинами 4, 5 цієї ж статті встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до норм ч.8 ст. 80 ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

20.10.2020 до суду надійшли письмові пояснення від відповідача, в яких останній посилаючись на карантин зазначає про наявність у спірних правовідносинах форс-мажорних обставин. Додатком виступили копії платіжних доручень (3 документа) оплати за період червень-серпень 2020 року.

Судом зауважено відповідачу, по-перше, на відсутність відзиву по справі, по-друге, звернуто увагу на норми частин 3,4, 8 ст. 80 ГПК України.

За результатами проведеного судового засідання 20.10.2020., на якому були присутні представники обох сторін, на питання суду позивач не заявив будь-яких заяв, клопотань або намірів, відповідач же звернувся до суду з проханням надати йому можливість в законній площині звернутись до суду із залученням відповідних доказів.

Суд дозволив відповідачу реалізувати свої процесуальні права та оголосив перерву в судовому засіданні до 27.10.2020.

Після чого, 21.10.2020 до суду від позивача надійшла аналогічна заява, яка була висвітлена вище про зменшення позовних вимог, з різницею лише в тому, що додатком до неї долучено акт від 01.08.2019р. прийому-передачі предмета лізингу в користування за договором №190730-2/ФЛ-Ю-І фінансового лізингу від 30.07.2019р., копія якого засвідчена без зазначення дати.

Доданий до вищевказаної заяви документ - копія акту прийому-передачі від 01.08.2019 предмета лізингу в користування за договором №190730-2/ФЛ-Ю-І фінансового лізингу від 30.07.2019, по-перше, не виступав підставою в обґрунтування заявлених позовних вимог (позов надійшов 31.07.2020); по-друге, як у тексті заяви про зменшення позову позивач взагалі не згадує про цей поданий документ, так і в матеріалах справи взагалі відсутнє посилання на цей доказ в обґрунтування позову.

Заявник не звертався до суду із заявою про поновлення чи продовження пропущеного процесуального строку щодо надання відповідного доказу, не заявляв наміри стосовно здійснення такої дії.

23.10.2020 до суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій товариство, посилаючись на п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України повідомляє суд про врегулювання спору між сторонами і відповідно про відсутність спору по ній. Докази на підтвердження відсутності предмета спору до заяви позивачем не додані.

Також позивачем надано суду заяву про повернення судового збору.

26.10.2020 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення згідно з якими товариство пояснює, що 23.09.2020 ТОВ «Автогранд Миколаїв» за виставленими рахунками позивача сплачено на користь ТОВ «Бест Лізинг» на виконання вищевказаного договору наступні лізингові платежі: 17769,62 грн. за червень 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №1664; 15523,84 грн. за липень 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №1665; 13181,25 грн. за серпень 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №1666. При цьому остаточне узгодження спірних питань щодо відтермінованих платежів відбулось лише 22.10.2020 у зв`язку з чим позивачем відповідачу було виставлено рахунок №37361 на суму 84021,19 грн. з метою погашення всієї заборгованості за лізинговим договором. Згідно платіжного доручення №4125 від 22.10.2020 ТОВ «Автогранд Миколаїв» на виконання виставленого рахунку сплачено на користь ТОВ «Бест Лізинг» 84021,19 грн. також відповідач зазначає, що неможливість подання доказів у встановлені судом строки, а саме: копії платіжних доручень №1664, №1665, №1666, №4125 та копію рахунку-фактури №37361 обумовлена тим, що вказані докази виникли (створені) після спливу встановленого судом відповідачу строку для подання доказів, у зв`язку з чим відповідач просить приєднати до матеріалів господарської справи копії вказаних платіжних доручень та рахунку-фактури.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

В судове засідання 27.10.2020 з`явився повноважний представник відповідача, якого суд заслухав. Позивач свого повноважного представника в судове засідання не направив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника позивача на повідомленні про дату розгляду справи від 20.10.2020.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 27.10.2020 представник відповідача проінформував суд про здійснені оплати, водночас зазначивши про неможливість задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість, оскільки до позову позивачем не додано акту приймання-передачі другого предмета лізингу, і, таким чином, не доведено фактичного виникнення зобов`язання за договором лізингу, заборгованість за невиконання якого є предметом у даній справі.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 27.10.2020 за результатами розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши представників сторін в судових засіданнях , суд -

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року між позивачем, як лізингодавцем, та відповідачем, як лізингоодержувачем, був укладений договір №190730-2/ФЛ-Ю-І фінансового лізингу, предметом якого виступає передача у платне користування згідно додатку «Специфікація» - 1. Підйомник електрогідравлічний, вартістю 322850,0 грн., та 2. Стапель для рихтування автомобілів рамний, вартістю 190000,0 грн. Загальна вартість предмета лізингу з ПДВ складає 512850,0 грн.

Максимальний термін передачі з врахуванням положень Додатку «Загальні умови» - 30.08.2019; строк лізингу - 24 місяці.

Відповідно до умов пунктів 1.1 та 1.2 загальних умов договору, лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування сукупність об`єктів (сукупність обладнання, надалі - предмет лізингу), найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість кожного з яких і загальна вартість на момент укладення договору наведено у відповідних позиціях додатку «Специфікація», а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу зазначених у додатку «Графік сплати лізингових платежів» до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року.

Згідно з п.2.1.6 договору, його учасники визначили поняття акту, а саме, що це акт приймання-передачі предмета лізингу в лізинг, а саме: один з актів №1 або №2, дата підписання сторонами якого є ранішою. При цьому, акт №1 - це акт приймання-передачі в лізинг частини предмета лізингу, яка зазначена у позиції №1 додатку «Специфікація» до договору; акт №2 - це акт приймання-передачі в лізинг частини предмета лізингу, яка зазначена у позиції №2 додатку «Специфікація» до договору.

Числом сплати сторони узгодили число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно з п.2.1.7.1 загальних умов договору (п.2.1.7 договору).

Пунктом 2.1.7.1 договору визначено, що числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом подавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту (наприклад: дата підписання сторонами акту - 25 липня 2017 року. Черговий лізинговий платіж - 1-го періоду сплачується 14 серпня 2017 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 14 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо строком сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30 днів) платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Предметом лізингу є сукупність частин предмета лізингу, які зазначені у позиціях (за відповідним порядковим номером) додатку «Специфікація» до договору (п. 2.1.12 договору).

Умовами п.2.2 договору визначено, що усі платежі за договором лізиногоодержувач зобов`язаний здійснювати у число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до Графіку та Загальних умов, а також інших положень цього договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості предмета лізингу (з врахуванням корегування, вказаного в п.2.5, 2.6 загальних умов); винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.7 - 2.9, 3.5 загальних умов. При цьому сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим договором не містять покупної ціни, передбаченої цим договором і у сукупності є платою за користування предметом лізингу.

Відповідно до умов п.3.3 договору, передача предмета лізингу лізингоодержувачу у володіння та користування відбувається частинами та оформлюється шляхом складання відповідних актів №1 та №2 не раніше фактичного отримання предмета лізингу у продавця (постачальника) предмета лізингу та лише після виконання лізингоодержувачем зобов`язання, передбаченого пунктом 2.3 загальних умов.

Згідно з п.10.1 договору, він набирає чинності (вважається укладеним) після його підписання сторонами (в т.ч. обов`язкового підписання сторонами додатків «Загальні умови договору», «Специфікація», «Страхування», «Акт звірки взаємних розрахунків та переходу права власності на предмет лізингу», «Графік сплати лізингових платежів» по договору).

Також, додатком до договору виступає узгоджений та підписаний сторонами графік сплати лізингових платежів, розподілений на 24 місяці з черговими лізинговими платежами, які складаються з: відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу, в т.ч. ПДВ 20% на загальну суму 512850,0 грн., авансовий лізинговий платіж з даного відшкодування склав 153855,0 грн.; винагорода (комісія) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу без ПДВ на загальну суму 111379,72 грн., авансовий лізинговий платіж з даної винагороди склав 7692,75 грн.; загальний лізинговий платіж в т.ч. ПДВ 20% визначений у загальному розмірі 624229,72 грн., авансовий загальний лізинговий платіж склав 161547,75 грн.

Як свідчать надані суду позивачем докази: 31 липня 2019 року за актом прийому-передачі предмету лізингу в користування за договором №190730-2/ФЛ-Ю-І від 30.07.2019р., товариство з обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі Лізинг» передало об`єкт лізингу, а саме: підйомник електрогідравлічний моделі SPO65E-LWB. 2018 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 , а лізингоодержувач прийняв вищевказаний об`єкт лізингу в користування (фінансовий лізинг). Комплектація предмета лізингу відповідає умовам договору фінансового лізингу №190730-2/ФЛ-Ю-І від 30.07.2019 як описано в додатку «Специфікація» до договору. Вартість предмета лізингу на момент передачі становить 322850,0 грн.

Наведений акт підписаний обома сторонами та скріплений печатками товариств.

27.11.2019 загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі Лізинг» (позивача) оформили у вигляді протоколу №81 рішення змінити найменування товариства та затвердити нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг».

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача до відповідача про стягнення простроченої заборгованості за лізинговими платежами, а також пені та відсотків річних, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини існування між сторонами договірних правовідносин, здійснення позивачем передачі відповідачу предмета лізингу в лізинг, порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Позивач, у встановленому процесуальному законом порядку, підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір фінансового лізингу № 190730-2/ФЛ-Ю-І від 30.07.2019 з додатками до нього;

- Акт прийому-передачі Предмета лізингу в користування від 31.07.2019 на суму 322850,00 грн;

- довідка про нарахування та сплату лізингових платежів за договором фінансового лізингу № 190730-2/ФЛ-Ю-І від 30.07.2019;

- рахунки-фактури № 23428 від 01.04.2020, № 25646 від 04.05.2020, № 27765 від 01.06.2020; претензія № 1075/1 від 07.05.2020, № 29943 від 01.07.2020, № 32041 від 03.08.2020, № 33977 від 01.09.2020.

Відповідач, в свою чергу, надав суду такі докази, у встановленому процесуальним законом порядку:

- платіжні доручення: № 1664 від 23.09.2020, № 1665 від 23.09.2020, № 1666 від 23.09.2020, № 4125 від 22.10.2020;

- рахунок-фактура № 37361 від 22.10.2020.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Позивач у позовній заяві та у заяві про збільшення розміру позовних вимог стверджує, що відповідач не здійснив лізингові платежі за наступні періоди, які визначені у Графіку сплати лізингових платежів: 20.04.2020 (8 період лізингу) в розмірі 22960,57 грн.; 20.05.2020 (9 період лізингу) в розмірі 20353,2 грн.; 20.06.2020 (10 період лізингу) в розмірі 17769,62 грн.; 20.07.2020 (11 період лізингу) в розмірі 15523,84 грн.; 20.08.2020р. (12 період лізингу) в розмірі 13181,25 грн.; 20.09.2020р. (13 період лізингу) в розмірі 11206,09 грн.

Натомість з наявного в матеріалах справи Графіку сплати лізингових платежів (а.с.22 звор.бік) вбачається, що суми лізингових платежів, зазначені позивачем до стягнення, передбачені іншими періодами, відповідно, 9,10,11,12,13 та 14 лізинговими платежами.

Також з даного Графіку вбачається, що сума узгоджених сторонами 24-х лізингових платежів розрахована виходячи із суми вартості двох об`єктів лізингу (підйомник електрогідравлічний та стапель для рихтування) в сумі 512850,0 грн.

При цьому, позивачем в якості підстави в обґрунтування позову та до позовної заяви як доказ фактичного виконання ним умов договору та передачі відповідачу предмету лізингу, додано копію акту прийому-передачі одного з об`єктів, які входять до предмету лізингу, а саме, лише підйомнику електрогідравлічного.

Заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за лізинговими платежами з урахуванням збільшення, складається із заборгованості по шести лізинговим платежам на загальну суму 100994,5 грн.

Як вже зазначалось, вказані лізингові платежі розраховані виходячи з вартості двох об`єктів лізингу, тоді як позивач до позовної заяви надав суду доказ передачі відповідачу лише одного об`єкту.

Отже, як до позову, так і до заяви про збільшення розміру позовних вимог не було надано доказів передачі відповідачу другого об`єкту лізингу, а, отже - предмета лізингу в повному обсязі.

Заяви позивача про зменшення позовних вимог з доданими до них доказами судом не були прийняті з огляду на порушення позивачем норм ГПК України при відповідному поданні заяв та доказів. Інші заяви або клопотання про долучення доказів до суду від позивача не надходили.

Із наведених позивачем у позові та у заяві про збільшення розміру позовних вимог неможливо встановити суму заборгованості з лізингових платежів саме за переданий відповідачу об`єкт лізингу - підйомник електрогідравлічний.

Обґрунтованого розрахунку суми основної заборгованості з лізингових платежів за передачу у лізинг підйомнику гідравлічного позивач суду фактично не надав, оскільки виходячи з умов договору оплати здійснюються виходячи із загальної вартості двох об`єктів вартістю 512850,0 грн.

Виходячи з наведеного, обґрунтованого розрахунку пені та відсотків річних на несплату лізингових платежів саме за підйомник гідравлічний позивач суду також не надав, що унеможливлює перевірку судом як періодів нарахувань, так і застосованих ставок.

Також позивач стверджує, що відповідач по спірним відносинам сплатив йому суму в розмірі 1942,34 грн., однак доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав та не зазначив в погашення яких сум боргу (основних лізингових платежів, пені, нарахованих відсотків) позивач зарахував сплачені відповідачем 1942,34 грн.

Крім цього, з наданих суду позивачем розрахунків вбачається подвійне нарахування відповідачу 45% річних за невиконання умов договору.

З наявного у позовній заяві та у заяві про збільшення розміру позовних вимог розрахунку неможливо перевірити правильність нарахованої позивачем заборгованості з лізингових платежів за переданий відповідачу підйомник гідравлічний, а розгляд судом спору та перевірка відповідних позовних вимог і нарахувань входить безпосередньо до предмету спору у даній справі. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тобто, позивачем не доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами фактичного належного виконання ним умов договору та передання відповідачу предмету лізингу на суму 512850,0 грн. Із наданих позивачем доказів та розрахунків неможливо встановити фактичну суму боргу відповідача з лізингових платежів за один об`єкт лізингу, а отже, у суду відсутні правові підстави для прийняття заявленої до стягнення суми боргу, пені та відсотків річних без належної перевірки підстав нарахування та сум основної заборгованості.

При цьому, судом враховано, що за твердженням відповідача останній перерахував позивачу кошти у загальній сумі 130495,9 грн., однак господарський суд позбавлений можливості здійснити перевірку та встановити факт правильності нарахувань, і, відповідно, правильності погашення лізингових платежів, з огляду на неподання позивачем відповідних доказів та ненадання розгорнутих та обґрунтованих розрахунків нарахованих та погашених лізингових платежів.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

З наведених висновків, не може підлягати задоволенню заява позивача про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки враховуючи вищезазначені обставини, суд не встановив порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача у даних спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову позові відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, /літера Б/; адреса для листування: 03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17; ідентифікаційний код 33880354)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОГРАНД МИКОЛАЇВ» (54037, м. Миколаїв, проспект Богоявленський, буд. 234/7; ідентифікаційний код 35722785)

Повне рішення складено та підписано судом 02.11.2020.

Суддя О.Г. Смородінова