РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.10.2020Справа №910/7799/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1"
провизнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії,
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Хобта Д.О.
від відповідача:Здоровець С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, в ефірі телепередачі "Гроші" каналу "1+1" (сюжет ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 було поширено відомості, які не відповідають дійсності, що прямо впливає на ділову репутацію позивача, а тому останній вказує на наявність правових підстав для визнання її недостовірною та зобов`язання відповідача спростувати таку інформацію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 (постановленою після усунення позивачем недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 09.06.2020) відкрито провадження у справі №910/7799/20; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2020 підготовче засідання по справі №910/7799/20 призначено на 01.09.2020.

30.07.2020 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" надійшов відзив на позов з доказами його направлення позивачу, який в силу приписів п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній станом на дату подання відзиву) є таким, що поданий в визначений судом строк. У своєму відзиві відповідач вказує, що поширена інформація є достовірною, частково вираженою у формі оціночних суджень, а не у формі фактичних тверджень, а також є джерелом офіційних повідомлень державних органів та самого позивача. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" не скористалось своїм правом на спростування інформації, оскільки у спірному сюжеті фігурує інтерв`ю з прес-секретарем позивача, проведеного за допомогою засобів мобільного зв`язку.

07.08.2020 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" надійшла відповідь на відзив з доказами її направлення відповідачу, в якій позивач вказував про недостовірність спірної інформації з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" не зверталось ні до Міністерства інфраструктури України, ні до Міністерства фінансів України із запитом щодо виділення коштів та взагалі фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" за здійснені спеціальні рейси, в той час як позивачу не було сплачено державою жодних коштів за перевезення пасажирів.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 задоволено частково клопотання відповідача про витребування доказів у справі з огляду на необхідність для правильного вирішення спору витребуваних документів; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" інформацію стосовно перебування станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в трудових чи інших цивільно-правових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" та в разі ствердної відповіді - зобов`язано надати посадову інструкцію Наталії Калініченко або інший документ, яким визначено її обов`язки; встановлено строк для надання витребуваних доказів - до початку наступного підготовчого засідання; запропоновано сторонам у вказаний строк надати пояснення; оголошено перерву в підготовчому засіданні до 17.09.2020.

16.09.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" було подано до відділу діловодства суду клопотання про долучення до матеріалів справи в якості доказу заяви свідка - ОСОБА_3 , в якій останній повідомляє, що він як журналіст, на виконання редакційного завдання у довідниковому call-центрі (номер якого розміщено на офіційному веб-порталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп") довідався номер ОСОБА_2 , яку у call-центрі представили прес-секретарем позивача, та саме з останньою ним було проведено засобами мобільного зв`язку інтерв`ю, яке було покладено в сюжет.

17.09.2020 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" надійшли письмові пояснення, в яких позивач вказує, що ОСОБА_4 в трудових чи інших цивільно-правових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" станом на дату спілкування з журналістом ОСОБА_5 не перебувала, а з 21.12.2018 працює на посаді менеджера із зв`язків із громадськістю Відділу зв`язків з громадськістю Товариства з обмеженою відповідальністю "Джоін Ап!". При цьому, позивач вказує, що ОСОБА_4 за час роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Джоін Ап!" на договірних умовах залучалась Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" для надання послуг із зв`язків із громадськістю у зв`язку з надходженням офіційних звернень від засобів масової інформації, однак, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" не зверталось до позивача із офіційним запитом, то ОСОБА_4 була неуповноважена від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" надавати відповіді на запитання журналіста відповідача. Також позивач повідомив, що ОСОБА_4 з 14.04.2020 прийнята на посаду менеджера із зв`язків із громадськістю Адміністративного департаменту Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" за сумісництвом.

До своїх пояснень позивачем було долучено заяву свідка - ОСОБА_6 , в якій остання, зокрема, повідомила, що дзвінки журналіста ОСОБА_1 почали їй надходити починаючи з 21.03.2020 як в робочий, так і не в робочий час. При цьому, ОСОБА_4 стверджує, що сформульоване журналістом питання не виключало сумнівів, що воно стосується евакуаційних рейсів, які були виконані на замовлення Президента до міста Ухань та міста Венеція, тому нею було надано інформацію, яка була актуальна на момент діалогу.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 продовжено відповідачу строк для подачі доказу; прийнято заяву свідка до розгляду та долучено до матеріалів справи, враховуючи, що суд має бути послідовним та з урахуванням рівності усіх учасників судового процесу; оголошено перерву в підготовчому засіданні до 22.09.2020.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 викликано в судове засідання для надання показань в якості свідка ОСОБА_3 та обов`язок із забезпечення його явки в судове засідання покладено на відповідача; викликано в судове засідання для надання показань в якості свідка ОСОБА_6 та обов`язок із забезпечення її явки в судове засідання покладено на позивача; вирішено попередити свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від давання показань; закрито підготовче провадження у справі, встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення у справі та призначено розгляд справи по суті на 02.10.2020.

В судовому засіданні 02.10.2020 судом було допитано в якості свідка ОСОБА_3 .

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 09.10.2020.

В судовому засіданні 09.10.2020 судом було допитано в якості свідка ОСОБА_6 .

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 15.10.2020.

В судове засідання 15.10.2020 представники сторін з`явились, надали пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні.

У судовому засіданні 15.10.2020 судом було закінчено розгляд справи №910/7799/20 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" у своєму позові (у новій редакції) просить суд визнати недостовірною та спростувати інформацію, розповсюджену Товариством з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" в ефірі телепередачі "Гроші" каналу "1+1" (сюжет ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що:

1. «Один з партнерів цієї урядової програми перевізник Скайап - мав повернути наших громадян із Польщі за пільговими цінами, адже на евакуацію Кабмін мав виділити із резервного фонду 4 160 000 доларів. "Гроші" знайшли українців, яких Скайап евакуйовували із Польщі за повною вартістю квитка у 165 доларів. Більше того, добу люди провели просто у аеропорту.».

2. «Скайап - перевізник, якого держава найняла за наші із вами кошти аби забирати українців із всього світу додому».

3. «Виявляється Скайап, якому платить держава, ще й продає квитки на евакуаційні рейси».

Позивач стверджує, що дана інформація є недостовірною, оскільки Кабінет Міністрів України мав виділити із резервного фонду 4 160 000 доларів на евакуаційні авіарейси, якими є рейси до міста Ухань Китайської Народної Республіки та міста Венеція Італійської Республіки. Натомість у даному сюжеті йде мова про авіарейс до Республіки Польща, який є спеціальним рейсом та за який не підлягала компенсація від Кабінету Міністрів України. При цьому, позивач не здійснював рейсів для евакуації українців із всього світу, а виконував лише кілька рейсів та не отримував від держави жодних коштів за спеціальній рейси. Також позивач вказує, що продаж квитків ним здійснювався на спеціальні авіарейси, а не на евакуаційні.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" вказує, що у наведеній частині телепередача "Гроші" каналу "1+1" (сюжет ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 містить недостовірну (неправдиву) інформацію, що шкодить (дискредитує) діловій репутації позивача, у зв`язку з чим останній звернувся до суду із даним позовом.

Суть заперечень відповідача проти позову зводилась до наступного:

1) спірна інформація частково вираженою у формі оціночних суджень, а не у формі фактичних тверджень;

2) джерелами спірної інформації був сам позивач та держава в особі своїх посадових осіб та органів;

3) відповідачем не висловлювалась недостовірна (неправдива) інформація в негативному контексті з приводу позивача.

Частиною 4 статті 32 Конституції України гарантовано кожному судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Інформація, тобто документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі, є видом нематеріальних благ, щодо якого можуть виникати цивільні права і відносини. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Основні правила щодо ведення інформаційної діяльності, тобто одержання, використання, поширення та зберігання інформації і захисту прав суб`єктів інформаційних відносин містяться у статтях 32 і 34 Конституції України, а також у Цивільному кодексі України та Законі України "Про інформацію".

Згідно з статтею 1 Закону України "Про інформацію", приписи якої кореспондуються з частиною 1 статті 200 Цивільного кодексу України, під інформацією розуміються будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами 1, 2 статті 7 Закону України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

За приписами статті 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Право на повагу до гідності та честі відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, які не мають економічного змісту (статті 269, 270 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 277 Цивільного кодексу України і статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи".

Тобто, лише встановлення судом наявності всіх чотирьох елементів правопорушення в їх сукупності може мати наслідком притягнення відповідача до відповідальності за поширення недостовірної інформації, в той час як відсутність одного із елементів такого правопорушення свідчить про відсутність в діях відповідача складу такого правопорушення.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи відомості, які не відповідають дійсності, є твердженнями про факти і події, які не мали місця у реальності у час, до якого відносяться оспорювані відомості.

Щодо цитати: "Один з партнерів цієї урядової програми перевізник Скайап - мав повернути наших громадян із Польщі за пільговими цінами, адже на евакуацію Кабмін мав виділити із резервного фонду 4 160 000 доларів. "Гроші" знайшли українців, яких Скайап евакуйовували із Польщі за повною вартістю квитка у 165 доларів. Більше того, добу люди провели просто у аеропорту.".

По-перше, щодо посилань на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" мало повернути громадян України із Республіки Польща за пільговими цінами, то дані твердження Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" відповідають інформації, розміщеній самим позивачем 19.03.2020 на своєму офіційному веб-сайті в розділі новини під заголовком "SkyUp розповідає про формування цін на квитки на спеціальні рейси для повернення українців з-за кордону".

Так, у відповідній публікації зазначено, що вартість авіаквитка розрахована виключно на покриття собівартості кругового рейсу, в той час як Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" не отримує прибутку ("не заробляє на спецресах").

З практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції пільговою ціною на певний товар (послугу) є сума (кількість) грошей (яка формує вартість), за якою пропонується або фактично здійснюється перехід прав на об`єкт (послугу) від однієї особи до іншої, при формуванні якої наявні певні переваги для особи, яка набуває відповідних прав.

Отже, не включення Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" у вартість авіаквитка свого прибутку та продаж таких квитків за ціною собівартості кругового авіарейсу фактично є пільговою ціною на авіаквитки.

Такі висновки суду підтверджуються змістом публікації позивача "SkyUp розповідає про формування цін на квитки на спеціальні рейси для повернення українців з-за кордону" - в якій Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" надаються роз`яснення що таке єдиний пільговий тариф та чому такий тариф називається пільговим.

По-друге, щодо виділення Кабінетом Міністрів України із резервного фонду суми, еквівалентної 4 160 000,00 доларів США, на евакуацію, то суд відзначає, що позивачем не заперечуються наведені обставини - виділення коштів авіаперевізникам на евакуацію українців.

До того ж, судом враховано використання відповідачем слова "мав" як щодо повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" громадян із Республіки Польща, так і щодо виділення Кабінетом Міністрів України коштів на евакуацію, що свідчить про оціночні судження у даній цитаті, оскільки фактично мова йде про вираження поглядів відповідача щодо ретроспективи ситуації, яка склалася.

Більше того, в засіданнях, в яких здійснювалась фіксація технічними засобами, представник позивача підтвердив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" має договірні зобов`язання з державою в особі відповідних органів, на компенсацію коштів за евакуацію людей з міста Ухань Китайської Народної Республіки та міста Венеція Італійської Республіки.

Крім того, про пропозиції Міністра інфраструктури виділити з резервного фонду бюджету суми, еквівалентної 4 161 750 доларів США, необхідної для здійснення заходів евакуації громадян України шляхом перевезення пасажирів авіаційним транспортом на нерегулярні рейси, вказував сам позивач у своїй публікації під заголовком "SkyUp розповідає про формування цін на квитки на спеціальні рейси для повернення українців з-за кордону", надаючи відповідь на поставлене ним же собі питання - "Навіщо уряд тоді виділив кошти на повернення українців з-за кордону і скільки отримає SkyUp Airlines?".

По-третє, в законодавстві не міститься визначення поняття "спеціальний авіарейс" чи "евакуаційний авіарейс".

Позивач ні в письмових заявах по суті спору, ні в усних поясненнях не навів чіткого розмежування спеціальних та евакуаційних авіарейсів, оскільки при виконанні одних, так і при виконанні других підлягає одержанню спеціальний дозвіл на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України, такі рейси не є регулярними, а також в такому випадку літак до пункту призначення (міста, з якого мають бути вивезені громадяни та інші особи) летить без пасажирів.

Водночас, згідно пункту 7) частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України евакуація - це організоване виведення чи вивезення із зони надзвичайної ситуації або зони можливого ураження населення, якщо виникає загроза його життю або здоров`ю, а також матеріальних і культурних цінностей, якщо виникає загроза їх пошкодження або знищення.

Аналогічне визначення терміну "евакуація" міститься у наказі Державної санітарно-епідеміологічної служби України "Про затвердження методичних рекомендацій" від 27.03.2015 №42.

За відсутності іншого авіаційного сполучення між Україною та іншими країнами світу та неможливості громадян повернутись до України в звичайний спосіб, в той час як спеціальні авіарейси, так і евакуаційні рейси мали на меті організоване вивезення із певної країни людей (зокрема, громадян України), то останні підпадають під ознаки евакуації.

Враховуючи, що держава Україна за весь час її незалежності у березні 2020 року вперше зіштовхнулась із необхідністю термінового вивезення з інших країн світу своїх громадян у зв`язку із поширенням у світі пандемії коронавірусної хвороби; відсутність законодавчого розмежування евакуаційних та спеціальних авіарейсів; заяви очільників державної влади про необхідність компенсації (дотації) авіакомпаніям за авіарейси, які летять порожніми в одну сторону, суд не виключає, що станом на дату поширення спірної інформації - ІНФОРМАЦІЯ_2 як на рівні пересічних громадян, так і на рівні органів державної влади було відсутнє (однозначне) розуміння відмінності евакуаційного авіарейсу та спеціального авіарейсу.

В той же час, у суду наявні підстави для висновку, що сам позивач, розміщуючи у березні 2020 року публікацію під заголовком "SkyUp розповідає про формування цін на квитки на спеціальні рейси для повернення українців з-за кордону", чітко не розмежовував вказані авіарейси, оскільки у статті, яка стосується спеціальних авіарейсів та ціноутворення квитків на них, розмістив інформацію про пропозиції Міністра інфраструктури виділити із резервного фонду 4 160 000 доларів США на евакуацію громадян України шляхом перевезення авіаційним транспортом на нерегулярній основі. На противагу іншим публікаціям позивача на своєму веб-сайті з приводу даних обставин - виконання евакуаційних та спеціальних авіарейсів, які публікувались ним після виходу в ефір телепередачі "Гроші" каналу "1+1" (сюжет ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2, та містили більш ґрунтовані пояснення з приводу того, що не всі спеціальні рейси, що виконуються Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" є евакуаційними.

До того ж, судом на стадії дослідження доказів в судових засіданнях, в яких приймали участь представники сторін, було здійснено перегляд наданого відповідачем відеозапису, в якому журналіст ОСОБА_7 мав розмову із ОСОБА_8 .

Факт того, що дана розмова мала місце між зазначеними особами сторонами не заперечується.

На вказаному відео зафіксована розмова засобами мобільного зв`язку з пані ОСОБА_9 , в якій остання повідомила ОСОБА_10 порядок обрахунку ціни на квитки на спецрейс до міста Варшави Республіки Польща, а також повідомила, що компанія здійснює вивезення пасажирів не лише з країн Європи, а також з інших країн світу, зокрема, Індії та Шрі-Ланки, та квитки продавались компанією за собівартістю авіарейсу. Також ОСОБА_6 зазначила, що Компанія (тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп") задіяла власний ресурс для того, щоб разом з державою вирішити питання як повернути українців додому, тому тут наявний компроміс між усіма учасниками ринку.

При цьому, на наступне питання журналіста ОСОБА_11 про одержання Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" коштів від держави на евакуацію, ОСОБА_4 відповіла, що на даний момент ні - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" коштів від держави не отримувало.

Із контексту даної розмови (в якій обговорювалось лише 2 питання, поставлені журналістом - ціноутворення на квитки на авіарейс до міста Варшави у Республіці Польща та одержання авіакомпанією коштів від держави за евакуацію) вбачається, що ні журналіст ОСОБА_7 , ні ОСОБА_4 не розмежовували поняття спеціального рейсу та евакуаційного рейсу, та резюмували, що вказані авіарейси відбуваються в рамках спільних заходів держави Україна та позивача для евакуації громадян України із країн світу.

Щодо посилань позивача, що ОСОБА_4 була неуповноважена на надання такої інформації від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп", оскільки не перебувала в трудових чи інших цивільно-правових відносинах із позивачем до квітня 2020 року, то суд зазначає наступне.

Позивач сам зазначає, що ОСОБА_4 час від часу за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" фактично виконувала обов`язки прес-секретаря авіакомпанії.

Таким чином, зважаючи на те, що номер ОСОБА_2 був наданий журналісту ОСОБА_1 у call-центрі Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" (що позивачем не заперечується), ОСОБА_4 систематично надавала коментарі від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" (зокрема, позивач сам вказує, що пані ОСОБА_9 від імені позивача спілкувалась із ОСОБА_12 неодноразово протягом 21-24 березня 2020 року) та під час спірного інтерв`ю не повідомила останнього про те, що є неуповноваженою надавати коментарі від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" щодо авіарейсу до міста Варшави, Республіка Польща та не відмовилась від надання коментарів журналісту у неробочий час, демонструвала обізнаність із питаннями діяльності позивача, суд приходить до висновку, що ні у журналіста ОСОБА_13 , ні у стороннього спостерігача не могло та не повинно було виникнути жодних сумнівів з приводу того, що ОСОБА_4 є уповноваженою особою на надання коментарів щодо діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп".

Більше того, судом враховано, що кінцевими бенефіціарними власниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Джоін Ап!" є пов`язані особи (одна і та ж особа). Наведені обставини підтверджуються, в тому числі, свідченнями ОСОБА_6 та представника позивача.

В свою чергу, у судовому засіданні 09.10.2020, в якому здійснювалась фіксація технічними засобами, ОСОБА_4 повідомила, що її систематично залучали для надання послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп", пов`язаних із зв`язками з громадськістю. Вказані послуги їй оплачувались Товариством з обмеженою відповідальністю "Джоін Ап!" шляхом виплати надбавки. При цьому, після прийняття її з 14.04.2020 на посаду менеджера із зв`язків із громадськістю Адміністративного департаменту Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" за сумісництвом функціональні обов`язки ОСОБА_6 (за її ж поясненнями) не змінились.

У зв`язку з наведеним, вбачається, що незважаючи на те, що офіційно ОСОБА_6 була працевлаштована у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Джоін Ап!", однак фактично також і виконувала обов`язки прес-секретаря Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп", а відтак очевидною, що метою офіційного працевлаштування ОСОБА_6 з 14.04.2020 на посаду менеджера із зв`язків із громадськістю Адміністративного департаменту Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" за сумісництвом було створити враження у сторонніх спостерігачів (та суду), що станом на дату надання коментарів журналісту ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_6 були відсутні повноваження на надання коментарів від імені позивача.

Тобто, всі ці обставини викликають у суду обґрунтовані підстави вважати, що надані позивачем документи та пояснення спрямовані виключно для створення ілюзії наявності інших обставин ніж були в реальності - фактичне виконання Калініченко Наталією повноважень прес-секретаря Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" на дату розмови із журналістом ОСОБА_1

Отже, як публікація Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" на своєму веб-сайті, так і інтерв`ю (коментарі) його прес-секретаря унеможливлювали розмежування пересічним громадянином та відповідно журналістами різниці (відмінності) евакуаційного та спеціального авіарейсу.

Відтак, Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" до дати поширення відповідачем у ефірі спірного сюжету (ІНФОРМАЦІЯ_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2) розміщувалась інформація як на власному веб-сайті, так і в коментарях прес-секретаря, яка унеможливлювала розуміння відмінності між спеціальними та евакуаційними авіарейсами, а також із такої інформації не вбачалось обставин відсутності компенсацій з боку держави за виконання спеціальних рейсів.

В свою чергу, відповідач оперував тією інформацією, яка була надана самим позивачем.

Відтак, відсутні підстави для висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" було перекручено одержану від позивача інформацію чи висвітлено її неправдиво, оскільки джерелом такої інформації виступив сам позивач.

По-четверте, щодо тверджень про те, що Скайап евакуйовували громадян України із Польщі за повною вартістю квитка у 165 доларів США.

Як зазначалось, позивачем формувались ціни на квитки на спеціальні авіарейси - нерегулярні рейси в різні країни світу, на виконання яких підлягав одержанню спеціальний дозвіл та які в одну сторону виконувались без перевезення пасажирів, за собівартістю перельоту.

За твердженнями самого позивача вартість квитків на авіарейс до Варшави, Республіка Польща, складала 165 доларів США за один квиток. Дана вартість була обумовлена необхідністю покриття витрат позивача на виконання такого рейсу.

У матеріалах справи не міститься доказів, що позивачем реалізовувались відповідні квитки за нижчою ціною, ніж була встановлена самим позивачем, а відтак позивачем не доведено недостовірності тверджень відповідача, що українці не сплачували за квиток на авіарейс з Варшави, Республіка Польща, до Києва, Україна, повну вартістю квитка у розмірі 165 доларів.

По-п`яте, інформація, що в очікуванні виконання позивачем спірного авіарейсу люди добу провели просто у аеропорту, позивачем не заперечувалась.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для висновку, що вказана цитата відповідача містить недостовірні відомості або викладена неправдиво чи спотворено.

Щодо цитати: «Скайап - перевізник, якого держава найняла за наші із вами кошти аби забирати українців із всього світу додому».

Із наявних в матеріалах справи листів Міністерства інфраструктури України та Міністерства фінансів України вбачається, що кошти за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" спірного авіарейсу Бориспіль-Варшава-Бориспіль державою Україна не виділялись та відповідно не сплачувались.

Проте, у вказаній цитаті відсутні посилання на те, що держава Україна взяла на себе фінансові зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" за виконання саме спірного авіарейсу Бориспіль-Варшава-Бориспіль.

Попри наведене, позивачем не заперечувалось, а навпаки - представник позивача підтвердив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" має договірні зобов`язання з державою в особі відповідних органів, на компенсацію коштів за евакуацію людей з міста Ухань Китайської Народної Республіки та міста Венеція Італійської Республіки.

Враховуючи, що кошти державного бюджету формуються, тому числі, шляхом сплати юридичними та фізичними особами податків, зборів та інших платежів, а також загальновживаність (особливо засобами масової інформації) такої алегорії, наявність відповідних фінансових зобов`язань держави перед позивачем з оплати вивезення громадян України з інших країн світу за своєю суттю відповідає твердженню "держава найняла Скайап за наші із вами кошти аби забирати українців із всього світу додому". Хоча суд і вважає некоректним посилання журналістів на те, що кошти державного бюджету, є "нашими з вами коштами", з огляду на визначення понять бюджет, бюджетні кошти та класифікацію доходів бюджету, які містяться у Бюджетному кодексі України, та загальні положення інституту права власності та розмежування форм власності, закріплені у Цивільному кодексі України.

При цьому, суд вважає, що виконання позивачем за завданням держави Україна авіарейсів до міста Ухань Китайської Народної Республіки та до міста Венеція Італійської Республіки як для суду так і для пересічного громадянина відповідає твердженню "із всього світу", хоч і має ознаки гіперболи.

Негативною необхідно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.

На думку суду, посилання відповідача на здійснення позивачем авіарейсів для того, щоб забирати українців із всього світу додому, мають створювати у стороннього спостерігача позивача позитивне враження про готовність Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" залучати власні ресурси для допомоги державі Україна у скрутний для неї та її громадян час, а відтак не може вважатись негативною інформацією, яка шкодить діловій репутації позивача.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вказана цитата не містить недостовірної чи неправдивої інформації, яка шкодить діловій репутації позивача.

Щодо цитати: «Виявляється Скайап, якому платить держава, ще й продає квитки на евакуаційні рейси».

Судом не встановлено обставин, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" станом на дату поширення спірної інформації були фактично сплачені державою Україна кошти за виконання будь-якого нерегулярного авіарейсу, на виконання якого підлягав одержанню спеціальний дозвіл та який в одну сторону виконувався без перевезення пасажирів, за собівартістю перельоту. В тому числі, в матеріалах справи не міститься доказів сплати станом на відповідну дату державою коштів за виконання позивачем у період закритого повітряного простору для комерційних перельотів виконаних позивачем авіарейсів до міста Ухань та міста Венеція.

Водночас, контексті словосполучення "держава платить" слід розуміти як фактичну оплату позивачу послуг з вивезення громадян України та інших осіб із зон можливого ураження, так і наявність активних (непогашених) фінансових зобов`язань держави України перед позивачем за вивезення громадян України та інших осіб із зон можливого ураження, з огляду на законодавчу презумпцію обов`язковості виконання державою своїх фінансових зобов`язань перед іншими контрагентами, особливо перед суб`єктами приватного сектору економіки.

При цьому, у даній цитаті немає жодних посилань на те, що держава "платить" за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" спірного авіарейсу Бориспіль-Варшава-Бориспіль.

В свою чергу, враховуючи, що самим позивачем не було розмежовано понять евакуаційного та спеціального авіарейсів, тотожність ознак таких рейсів та обставини продажу позивачем квитків на нерегулярні рейси в різні країни світу, на виконання яких підлягав одержанню спеціальний дозвіл та які в одну сторону виконувались без перевезення пасажирів, за собівартістю перельоту, які виконувались в межах спільних заходів позивача та держави Україна для вирішення питання як повернути українців додому (як про це зазначила прес-секретар Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" у своєму інтерв`ю журналісту ОСОБА_1), то суд не вбачає підстав для висновку, що відповідачем було перекручено інформацію, яка була надана самим же позивачем, чи висвітлено її неправдиво.

Крім того, з формальної точки зору, всі оспорювані цитати відповідача переважно є оціночними судженнями та жодним чином не порушують особисті немайнові права Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп", а відтак і не можуть завдати шкоди діловій репутації позивача.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, наведені в ефірі телепередачі "Гроші" каналу "1+1" (сюжет ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 цитати, можливо і некоректно сформульовані - із надмірним та часом недоречним використанням гіпербол та алегорій, однак їх неможливо визнати такими, що містять недостовірну інформацію, оскільки фактично дані цитати є переважно оціночними та базуються на інформації, яка сама надана позивачем.

Крім того, в цілому відомості (дані), з приводу яких виник спір, не являють собою негативної та такої, що принижує репутацію позивача, інформації, а позивачем не доведено порушення його прав у зв`язку з поширенням оспорюваної інформації у вигляді негативного впливу такої інформації на його ділову репутацію, в тому числі через зниження його ділової активності у сфері його діяльності тощо.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено наявність у телепередачі "Гроші" каналу "1+1" (сюжет ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 висловів, на які посилається Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп", що містять недостовірну (неправдиву) інформацію, що шкодить діловій репутації позивача, в той час як задоволення вимоги про спростування недостовірної інформації є похідною вимогою від визнання недостовірною інформації, а відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Щодо інших доводів сторін, викладених у заявах по суті справи, суд зазначає, що у п. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) "Пронін проти України" зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Таким чином, інші доводи сторін судом не досліджуються, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному аспектах.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Таким чином, судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп", які складаються з судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп" (02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201-203, літера 2А; ідентифікаційний код 41403314) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 23; ідентифікаційний код 23729809) про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в частині сплаченого судового збору, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія СкайАп".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 28.10.2020.

Суддя Р.В. Бойко