Справа № 909/770/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2020 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу № 909/770/20 за позовом акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" про стягнення з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" 29 754 грн 49 коп. страхового відшкодування.

АТ "СК "ІНГО" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з ПрАТ СК "Галицька" страхового відшкодування в розмірі 29 754 грн 49 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 05 січня 2016 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якої була завдана майнова шкода власнику транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована позивачем на підставі договору добровільного страхування. У зв`язку з цим позивач здійснив страхове відшкодування власнику транспортного засобу. Враховуючи те, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2016 р. у справі № 521/2475/16-п винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, що спричинило згадану ДТП, було визнано ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АЕ/2643489), саме на останнього покладений обов`язок із відшкодування завданої шкоди в межах визначеного цим полісом ліміту та із врахуванням франшизи.

09 вересня 2020 р., суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, згідно з якою відповідачу належало подати відзив на позов у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі суд надіслав відповідачу на зазначену у позовній заяві адресу: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, і яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса місцезнаходження відповідача.

Однак, поштове відправлення, яким суд надсилав відповідачу копію ухвали від 09 вересня 2020 р., повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв`язку "повернення за інших причин".

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день розгляду даної справи ПрАТ СК "Галицька" зареєстроване за зазначеною вище адресою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається із змісту даних, зазначених на поштовому конверті, у якому суд надсилав відповідачу копію ухвали від 09 вересня 2020 р., відмітку про повернення цього відправлення у поштовому відділенні проставили 24 вересня 2020 р. Відтак, п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов розпочався 25 вересня 2020 р. та закінчився 09 жовтня 2020 р.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу у цій справі було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Відзиву на позов відповідач у встановлений строк не подав.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

26 січня 2015 р., ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) уклали договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки NISSAN JUKE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За змістом постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 24 березня 2016 р. у справі № 521/2475/16-п, 05 січня 2016 р., у м. Одесі відбулася ДТП за участю автомобілів марки VOLVO ЗНН, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та марки NISSAN JUKE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3

16 лютого 2016 р., ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" на підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 05 січня 2016 р., заяви про виплату страхового відшкодування від 02 лютого 2016 р., розрахунку-фактури № СФ-СФ00000128 від 02 лютого 2016 р., страхового акту № 137032 від 08 лютого 2016 р., здійснило виплату страхового відшкодування, з врахуванням франшизи, в розмірі 30 264 грн 49 коп. на рахунок виконавця ремонтних робіт, що підтверджується даними копії платіжного доручення від 16 лютого 2016 р. № 1123.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 березня 2016 р. у справі № 521/2475/16-п винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, що спричинило згадану ДТП, було визнано ОСОБА_1 .

Як зазначає у своїй позовній заяві позивач, на момент здійснення ДТП цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу VOLVO ЗНН була застрахована в ПрАТ СК "Галицька" (поліс cерія АЕ № 2643489, ліміт відповідальності за шкоду майну - 50 000 грн, франшиза - 510 грн).

Позивач звернувся до відповідача із претензією (вих. № 372/06/19 від 17 червня 2019 р.) про перерахування на рахунок позивача 30 264 грн 49 коп. страхового відшкодування, яку відповідач не виконав.

За даними статуту АТ "СК "ІНГО", рішенням Загальних зборів акціонерів від 19 березня 2020 р. назву підприємства - приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" було змінено на - акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО". При цьому реєстрація та ліквідація приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" не проводилась.

Отже, предметом даного спору є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

За змістом положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 512 та ст. 515 ЦК України, кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Як визначено в ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить ст. 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

У пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже, закріплене в положеннях пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 р. у справі № 910/7449/17.

Враховуючи наведене, право кредитора на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (претензія вих. № 372/06/19 від 17 червня 2019 р.) поза межами річного строку з дати вчинення ДТП (05 січня 2016 р.), що є підставою для відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування.

Крім того, позивачем не доведено суду належними доказами, що цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу VOLVO ЗНН, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 (визнаний винуватим у вчиненні ДТП за постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 березня 2016 р. у справі № 521/2475/16-п ), була застрахована в ПрАТ СК "Галицька".

Так, за змістом постанови суду наїзд на припаркований автомобіль NISSAN JUKE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснив керуючи автомобілем VOLVO ЗНН, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Проте, згідно з даними поданої позивачем інформації щодо полісу АЕ/2643489 із ЦБД МТСБУ, в ПрАТ СК "Галицька" за таким полісом був застрахований транспортний засіб VOLVO 344, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Інших доказів, які б свідчили про те, що відповідачем була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля VOLVO ЗНН, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивач суду не надав.

На підставі викладеного, в позові АТ "СК "ІНГО" слід відмовити повністю.

Витрати позивача по сплаті судового збору, згідно з положеннями ст. 129 ГПК України, суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 241, 252 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

в позові акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" про стягнення з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" 29 754 грн 49 коп. страхового відшкодування - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І. В. Ткаченко