ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 Справа № 908/170/20

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) ? Кузнецової І.Л.,

суддів Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гідросила-Тетіс на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.05.2020 у справі №908/170/20 (суддя Горохов І.С., повне рішення складено 04.06.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія, м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Гідросила-Тетіс, м.Мелітополь

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.05.2020 у справі №908/170/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)Торговий дім ПК Індустрія задоволено частково, з ТОВ Гідросила-Тетіс на користь позивача стягнуто 27409грн 44коп. трьох процентів річних, 120359грн 88коп. інфляційних втрат та 24996грн 97коп. витрат на професійну правничу допомогу, в частині стягнення трьох процентів річних в сумі 17грн 91коп. в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №15 від 02.02.2016 в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат є обґрунтованими, з відсутності в матеріалах справи доказів розірвання, зміни або визнання недійсним цього договору, з наявності підстав для відмови в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних за період з 20.01.2017 по 23.01.2017 в сумі 17грн 91коп з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності, з безпідставності тверджень відповідача щодо непідтвердження факту поставки товарів, враховуючи повну сплату ним вартості цього товару та підписання ним усіх видаткових накладних, а також з обґрунтованості заявлених відповідачем витрат на професійну допомогу та недоведення відповідачем належними і допустимими доказами їх неспівмірності;

- не погодившись з рішенням суду, ТОВГідросила-Тетіс подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на підстави скасування судового рішення, встановлені ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про те, що п.4.3 договору поставки №15 від 15.02.2016 визначено порядок оплати згідно умов специфікацій до договору, між тим, за видатковими накладними №202007 та 202008 від 02.02.2017, 409026 від 04.09.2017, №2709013 від 27.09.2017, 2610002 від 26.10.2017 та 3011024 від 30.11.2017 специфікації сторонами не складалися, тому за цими накладними строк оплати сторонами не визначено і до таких поставок не може бути застосована ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, про те, що специфікації, які складалися сторонами договору до певних видаткових накладних мають умови оплати протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження, факт відвантаження товару повинен підтверджуватися документом (декларацією), виданою перевізником продавцю, при цьому декларації на поставку товару за видатковими накладними №№1101007 від 11.01.2017, 202007 та 202008 від 02.02.2017, 707001 від 07.02.2017, 2807030 та 2807031 від 28.07.2017, 208019 від 02.08.2017, 1508006 від 15.08.2017, 2808014 від 28.08.2017, 1210025 від 12.10.2017, 1810025 від 12.10.2017, 611016 від 06.11.2017, 1511021 від 15.11.2017, 3011021 від 30.11.2017, 712014 від 07.12.2017 та 1312012 від 13.12.2017 позивачем суду не надані, про те, що приймаючи рішення, суд проігнорував обов"язкову наявність декларації як підтвердження фактів відвантаження товару та початку обліку строку оплати, визначеного договором (специфікацією), про те, що товар, вказаний у деклараціях №029026769, 20214939.13, 15914945.19663, 20214949.51763, 36314962.47117, 07817, 20213009.14310, 49505, 161015066.134682, 553, 20215103,30241, 20215131.84730 не поставлявся за договором, оскільки не передбачений його умовами, про те, що відсутність специфікацій та декларацій свідчить про невизначений сторонами договору строк оплати та ненастання такого строку, про те, що до накладних, перелічених в апеляційній скарзі (т.6, а.с.151) господарським судом не застосована ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, а по накладних №№3012005 від 30.12.2016, 303017 від 03.03.2017, 1003030 від 10.03.2017, 505019 від 05.05.2017, 106021 від 01.06.2017, 806027 від 08.06.2017, 610033 від 06.10.2917,1210026 від 12.10.2017, 3011015 від 30.11.2017 та 2212007 від 22.12.2017 судом не застосована ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України та не враховано, що при нарахуванні трьох процентів річних датою початку періоду прострочки є дата, наступна за датою граничного строку оплати, між тим позивачем здійснено розрахунок, починаючи з граничного строку оплати, господарський суд при цьому не зробив правильний розрахунок, про те, що в оскаржуваному рішенні відсутні мотиви застосування судом норм права, на які він послався при ухваленні цього рішення, про те, що всі копії документів, надіслані позивачем відповідачу не завірені, тому суд не мав брати їх до уваги, про те, що в рішенні господарського суду відсутні мотиви врахування кожного доказу, чим порушено приписи п.3 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, про те, що до накладних за переліком, наведеним в розділі 2.1 апеляційної скарги не надані довіреності, у зв"язку з чим, такі накладні не можуть підтверджувати факт поставки, про те, що у незавірених паперових копіях електронних податкових накладних відсутнє посилання на номер договору, видаткову накладну, специфікацію, рахунок, що унеможливлює підтвердження цими накладними факту поставки товару та її дату, про те, що суд в порушення положень ст.210 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні не досліджував письмові та електронні докази, про те, що в рішенні судом не були відхилені доводи відповідача щодо відсутності в матеріалах справи декларацій, довіреностей, специфікацій, про поставку товару поза межами договору, між тим і не взято їх до уваги та не здійснено оцінку в порушення ст.86 та ст.236, 238 Господарського процесуального кодексу України, про те, що суд, на підставі відсутніх у справі специфікацій, декларацій (товарно-транспортних накладних) встановив факт порушення відповідачем умов договору щодо проведення розрахунків, про те, що судом безпідставно звільнено позивача від доказування, про те, що обставини справи свідчать про недоведеність позивачем факту поставки товару, про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі, сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розумність та обґрунтованість розміру цих витрат і той факт, що вони були фактичними та неминучими, про те, що акт №2 від 25.05.2020 про збільшення таких витрат не є належним доказом в розумінні ч.9 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не отриманий відповідачем, про те, що Господарський процесуальний кодекс не містить обов"язку участі позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання не є заявою по суті справи та не вплинуло на перебіг розгляду справи, відправка клопотання від 04.02.2020 про проведення засідання в режимі відеоконференції не може бути віднесено до видів правничої допомоги, про те, що копії договору №1 від 15.11.2019, платіжних доручень №3291, 54 від 20.11.2019 та від 13.01.2020, акту від 20.01.2020, свідоцтв №1543, 2407, ордерів №1007773, №1006836 не доводять розмір витрат на правничу допомогу в сумі 22500грн нібито надану позивачу, адже є недоведеним, документально необґрунтованим та не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат, про те, що справа №908/170/20 не є складною, спір є стандартним, для адвокатського бюро завдання позивача не вимагало значного часу і спеціальної підготовки та зважаючи на досвід адвокатів бюро "Матвєєвої Л.В."Альфа-Омега" складання позовної заяви та розрахунків, заборгованості, процентів річних та інфляційних втрат мало б зайняти у них не більше 9 годин, про те, що позивачем не надано доказів того, що розрахунок ціни позову та позовна заява складені бюро, оскільки вказані документи від імені позивача підписані директором товариства позивача Нікітіним С.В., між тим, умовами договору про надання правничої допомоги №1 від 15.11.2019 не передбачені підготовка та надання на підпис клієнту документів, тому 4 години заявленого до відшкодування часу (у грошовому вираженні 6000грн) на дії, які адвокатське бюро не здійснювало, є неспівмірними та недоведеними, про те, що адвокатське бюро не здійснювало жодних дій щодо збору доказів, а також про те, що господарський суд формально підійшов до вирішення спору у даній справі, не досліджував доказів та не встановлював пов"язані з ними обставини, що входили до предмета доказування;

- позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, про розгляд справи апеляційним судом позивач повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2016 ТОВ Торговий дім ПК Індустрія (постачальником) та ТОВ Гідросила-Тетіс (покупцем) укладено договір поставки № 15, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язався постачати у визначені договором строки покупцю підшипники і кільця, а покупець ? прийняти товар та сплатити його вартість.

Згідно з п. 1.2. договору загальна кількість товару, асортимент (номенклатура, сортамент) визначаються специфікацією.

П.п.2.1., 2.2., 2.3., 2.4. договору передбачено, що товар поставляється автомобільним транспортом на умовах DАТ - м. Харків (у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів у редакції 2010 року). Товар поставляється партіями. Поняття партії, яка застосовується до цього договору ? кількість товару, що поставляється однією видатковою накладною. Підстава для поставки партії товару заявка покупця та довіреність покупця. Заявка та довіреність можуть бути подані за допомогою факсимільного повідомлення або електронною поштою. Строк поставки: упродовж 02 днів з дня здійснення попередньої оплати покупцем.

В п.п.3.1., 3.2. договору сторонами узгоджено, що загальна сума цього договору визначається як вартість товару, переданого продавцем відповідно до специфікацій до цього договору. Ціна товару вказана у специфікації.

П. 4.3. договору встановлено, що порядок оплати: згідно умов специфікацій до договору.

Відповідно до п.9.1. договір набирає чинності у момент його підписання та діє по 31.12.2016.

Згідно з п.10.2 договору одночасно з товаром постачальник передає покупцю накладну, рахунок (рахунок-фактуру), сертифікат якості (відповідності). Податкову накладну на суму поставки постачальник реєструє у Єдиному державному реєстрі податкових накладних не пізніше п"ятнадцятого дня зі сплати покупцем попередньої оплати.

Специфікаціями № 1 від 23.02.2016, № 2 від 13.04.2016, № 3 від 11.04.2016, № 4 від 10.05.2016, № 5 від 10.05. 2016, № 6 від 18.05. 2016, № 8 від 02.07.2016, № 10 від 05.07.2016, № 11 від 02.08. 2016, № 12 від 17.08. 2016, № 13 від 23.08.2016, № 14 від 25.08.2016, № 15 від 25.08.2016, № 16 від 07.09.2016, № 17 від 30.09.2016, № 18 від 27.12.2016, № 19 від 10.01.2017, № 20 від 31.01.2017, № 21 від 07.02.2017, № 22 від 27.02.2017, № 23 від 20.03.2017, № 24 від 23.03.2017, № 25 від 29.03.2017, № 26 від 27.04.2017, № 27 від 27.04.2017, № 28 від 31.05. 2017, № 29 від 01.06.2017, № 30 від 08.06.2017, № 31 від 16.06.2017, № 32 від 27.06.2017, № 33 від 17.07.2017, № 34 від 24.07.2017, № 35 від 26.07.2017, № 36 від 26.07.2017, № 37 від 02.08.2017, № 38 від 31.08.2017, № 39 від 28.09.2017, № 40 від 03.10.2017, № 41 від 06.10.2017, № 42 від 12.10.2017, № 43 від 18.10.2017, № 44 від 25.10.2017, № 45 від 06.11.2017, № 46 від 08.11.2017, № 47 від 09.11.2017, № 48 від 28.11.2017, № 49 від 30.11.2017, № 50 від 07.12.2017, № 51 від 13.12.2017, № 52 від 14.12.2017, № 53 від 21.12.2017 до договору поставки, підписаними представниками сторін визначено найменування товару, який підлягає поставці, його кількість та ціна.

Згідно з п.2 перелічених специфікацій покупець здійснює оплату партії товару по відповідному рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця протягом 20 календарних днів (у специфікаціях 1 - 16) та 30 календарних днів (у специфікаціях 17 - 53) з моменту відвантаження товару. У разі поставки товару на умовах DАТ - м. Харків, факт відвантаження товару підтверджується документом (декларацією), виданим перевізником продавцю.

Виходячи з умов договору, позивач, в період з 02.02.2016 по 27.12.2017, поставив відповідачу товар на загальну суму 5448511грн 93коп., що підтверджується видатковими накладними, копії яких представлені в матеріалах справи.

Оплата вартості поставленого товару здійснена відповідачем з порушенням строків, встановлених договором.

Вказана вище загальна вартість товару оплачена відповідачем в повному обсязі 27.08.2018.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою позивач нарахував три проценти річних в сумі 27427грн 36коп. за період з 20.01.2017 по 27.08.2018 та інфляційні втрати в сумі 120369 грн 88коп. за період з лютого 2017 по серпень 2018 року.

В процесі розгляду справи господарським судом докази своєчасної оплати поставленого товару відповідачем не надані.

Ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 названого Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Кодексу порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

За приписами ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст. 629 Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №15 від 02.02.2016 в частині своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару та ненадання відповідачем належних і допустимих доказів, які б спростували таке порушення, господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 27303грн 85коп. трьох процентів річних та 120359грн 88коп. інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується також з відмовою господарського суду в задоволенні решти позовних вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 17грн 91коп. внаслідок пропуску позивачем строку позовної давності у відповідній частині за період з 20. по 23.01.2017.

Одночасно слід зазначити, що нарахування трьох процентів річних за прострочення зобов"язання по оплаті за товар по видаткових накладних №№3012005 від 30.12.2016, 303017 від 03.03.2017, 1003030 від 10.03.2017, 505019 від 05.05.2017, 106021 від 01.06.2017, 806027 від 08.06.2017, 610033 від 06.10.2917,1210026 від 12.10.2017, 3011015 від 30.11.2017 та 2212007 від 22.12.2017 здійснено позивачем при неправильному визначенні періоду такого нарахування.

Так, відповідно до ч.1 ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Ч.1 ст.252 Кодексу передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно з ст.253 Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок.

За приписами ч.5 ст.254 Кодексу якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

У даному випадку, за вказаними видатковими накладними останній день строку для виконання відповідачем зобов"язання по оплаті поставленого товару припадає на вихідні або святкові дні, що не було враховано позивачем при здійсненні розрахунків.

На підставі викладених вище положень законодавчих норм апеляційним судом проведений перерахунок сум трьох процентів річних по кожній з перелічених накладних.

Так, за наслідком такого перерахунку за видатковими накладними:

№3012005 від 30.12.2016 за період 31.01. 21.02. 2017 сума трьох процентів річних складає 56грн 36коп.;

№303017 від 03.03.2017 за період 04.04. - 13.06.2017 сума трьох процентів річних складає 443грн04коп.;

№1003030 від 10.03.2017 за період 11.04. - 25.07.2017 сума трьох процентів річних складає 22грн 09коп.;

№505019 від 05.05.2017 за період 07.06. - 28.07.2017 сума трьох процентів річних складає 671грн57коп.;

№106021 від 01.06.2017 за період 04.07. - 17.09.2017 сума трьох процентів річних складає 438грн 17коп.;

№ 806027 від 08.06.2017 за період 11.07. - 24.09.2017 сума трьох процентів річних складає 235грн62коп.;

№ 610033 від 06.10.2917 за період 07.11.2017 - 12.02.2018 сума трьох процентів річних складає 385грн27коп.;

№1210026 від 12.10.2017 за період 14.11.2017 - 19.02.2018 сума трьох процентів річних складає - 113грн96коп. ;

№ 3011015 від 30.11.2017 за період 03.01. - 05.04.2018 сума трьох процентів річних складає 13грн 67коп.;

№ 2212007 від 22.12.2017 за період 23.01. - 15.08.2018 сума трьох процентів річних складає 449грн15коп..

Отже, позивачем необґрунтовано нараховано три проценти річних в сумі 105грн 59коп..

Таким чином, загальна сума трьох процентів річних, що підлягає стягненню відповідача складає 27303грн 85коп..

Приймаючи рішення, господарський суд наведеного не врахував, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 27409грн 44коп..

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

П.1 ч.4 ст.129 Кодексу встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову ? на відповідача.

У даному випаду, в обґрунтування заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивачем представлені копії:

- договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 15.11.2019, укладеного ТОВ "Торговий дім "ПК Індустрія" (клієнтом) та адвокатським бюро "Матвєєвої Л.В. "Альфа-Омега" (бюро);

- платіжного доручення № 3291 від 20.11.2019 на суму 15 000грн про сплату за правничу допомогу згідно з договором №1 від 15.11.2019;

- платіжного доручення № 54 від 12.01.2020 на суму 10 000грн за правничу допомогу згідно з договором №1 від 15.11.2019;

- акта здавання-прийому наданої правничої (правової) допомоги від 20.01.2020 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 15.11.2019;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.03.2016 №1543 на ім`я Матвєєвой Лариси Вікторівни;

- ордера на надання правничої (правової) допомоги від 20.01.2020 №1007773 на ім`я Матвєєвой Лариси Вікторівни;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.10.2018 №18 на ім`я Потерайло Антона Миколайовича;

- ордера на надання правничої (правової) допомоги від 20.01.2020 № 1006836 на ім`я Потерайло Антона Миколайовича.

Відповідно до п.1.2. договору надання правничої (правової) допомоги № 1 від 15.11.2019, бюро зобов`язалося надати наступну правову (правничу) допомогу:

- надання усних та письмових консультацій з господарського права та процесу;

- представництво інтересів клієнта у справі за позовом ТОВ Торговий дім ПК Індустрія до ТОВ Гідросила-Тетіс про стягнення штрафних санкцій за договором поставки № 15 від 02.02.2016 в усіх судах, передбачених Законом України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VІІІ від 02.06.2016, в органах державної виконавчої служби, в усіх державних, громадянських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності;

- складання позовної заяви, заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, що спрямовані на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню у разі порушення.

Згідно з п.1.3. договору детальний опис наданої правової (правничої) допомоги вказується бюро в акті здачі-прийому наданих послуг.

П.3.1. договору сторонами визначено, що вартість послуг бюро складає 25000грн.

Відповідно до п.1 акту здавання-прийому наданої правничої (правової) допомоги від 20.01.2020 виконавець (адвокатське бюро Матвєєвої Л.В. Альфа-Омега) виконав, а замовник (ТОВ Торговий дім ПК Індустрія) прийняв надану професійну правничу (правову) допомогу, а саме:

1) підготовка до розгляду справи:

1.1. складання позовної заяви з додатками до Господарського суду Запорізької області (позивач- ТОВ Торговий дім ПК Індустрія, відповідач - ТОВ Гідросила-Тетіс) про стягнення штрафних санкцій за договором поставки № 15 від 02.02.2016 у загальному розмірі 147 787,23грн - 15 годин 00 хв. х 1500грн/год. = 22500грн, з яких:

1.1.1. аналіз документів - 2 години х 1500грн/год. = 3000грн;

1.1.2. складання тексту позовної заяви - 3 години х 1500 грн/год. = 4500грн;

1.1.3. підготовка розрахунків заборгованості, процентів річних, інфляційних втрат - 6 годин х 1500грн/год. = 9000грн;

1.1.4. збір, оформлення доказів та додатків до позову - 4 години х 1500 грн/год. = 6000грн;

Відповідно до п.2. акта професійна правнича (правова) допомога надана в повному обсязі.

Згідно з п.3. акта загальна вартість наданої професійної правничої (правової) допомоги складає 22 500 грн.

Також до матеріалів справи позивачем додано акт здавання-прийому наданої правничої (правової) допомоги від 25.05.2020, відповідно до п.1 якого виконавець виконав, а замовник прийняв надану професійну правничу (правову) допомогу за вказаним договором, а саме:

1) представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції - Господарському суді Запорізької області у справі № 908/170/20 про стягнення коштів 2500грн, а саме:

- підготовка та відправка клопотання від 04.02.2020 року про проведення підготовчого засідання у справі № 908/170/20 в режимі відеоконференції;

- участь у підготовчому судовому засіданні 27.02.2020 у справі № 908/170/20;

- підготовка відповіді на відзив на позовну заяву у справі № 908/170/20;

- підготовка клопотання від 20.05.2020 про участь у судовому засіданні по справі №908/170/20 в режимі відеоконференції.

Відповідно до п.2. акта професійна правнича (правова) допомога надана в повному обсязі.

Згідно з п.3. акта загальна вартість наданої професійної правничої (правової) допомоги за ним складає 2500грн.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначенні розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуальнорго кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

У даному випадку, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані копії актів здавання-прийому наданої правової допомоги від 20.01. та 25.05.2020.

При розгляді справи господарським судом першої інстанції відповідач заперечував проти визначеної позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу, з посиланням на невідповідність останньої критеріям розумності і співмірності.

Проаналізувавши перелік робіт та послуг, наведений у представлених актах, апеляційний суд вважає, що відображена в ньому інформація про характер виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам і інформації, що містяться в матеріалах даної справи.

Разом з тим, згідно з переліком, вказаним в актах, підготовка розрахунків заборгованості, процентів річних та інфляційних втрат зайняла у адвоката 6 годин, вартість яких складає 9000грн, збір, оформлення доказів та додатків до позовної заяви 4 години, вартість яких складає 6000грн.

З огляду на викладене слід зазначити, що виконання розрахунків, збір, оформлення доказів та додатків до позовної заяви не вимагають такого обсягу юридичної та технічної робіт, який обчислено позивачем, враховуючи те, що відповідні документи мали бути надані безпосередньо замовником для проведення їх попереднього аналізу.

Отже, враховуючи, що спір по даній справі не представляє великої складності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу по підготовці розрахунків до 4 годин вартістю 6000грн та оформленню додатків до договору до вартості 1000грн.

Таким чином, загальний розмір витрат підлягає зменшенню до 17000грн.

У цьому зв"язку рішення місцевого господарського суду слід скасувати частково внаслідок прийняття його при неповному з"ясуванні обставин, які мають значення для справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи скаржника про те, що за деякими видатковими накладними специфікації сторонам не складалися, тому за цими накладними строк оплати сторонами не визначено і до таких поставок повинна бути застосована ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України є неправильними з огляду на те, що кожна видаткова накладна містить відомості про договір, на підставі якого здійснювалася поставка товару внаслідок чого до таких накладних застосовується строк оплати, який встановлено ст.692 Цивільного кодексу України.

Доводи скаржника про відсутність декларацій (товарно-транспортних накладних) як про докази, які підтверджують обставини відвантаження товару та являються підставою для початку обчислення строку оплати є безпідставними тому, що товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, а їх відсутність не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №804/4787/16.

При цьому слід враховувати, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, являється підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, і як зазначено вище, строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19.

Крім того, обставини щодо отримання товару за договором поставки №15 від 02.02.2016 в установленому ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України порядку скаржником не спростовані, поставлений за вказаним договором товар оплачено останнім у повному обсязі, що свідчить про вчинення ним фактичних дій, направлених на виконання цього договору.

Доводи скаржника про те, що вказаний у деклараціях №029026769, 20214939.13, 15914945.19663, 20214949.51763, 36314962.47117, 07817, 20213009.14310, 49505, 161015066.134682, 553, 20215103,30241, 20215131.84730 товар не поставлявся за договором, оскільки не передбачений його умовами не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки доказів відмови від отримання такого товара скаржником не надано.

Посилання скаржника на те, що надіслані позивачем відповідачу копії документів не завірені, у зв"язку з чим, суд не мав брати їх до уваги є необґрунтованими з огляду на те, що суд розглядає справу за наявними в матеріалах доказами, у даній справі копії документів, що були подані позивачем, завірені його представником адвокатом Потерайло А.М. належним чином, відмітки про таке завіряння містять усі передбачені чинним законодавством дані, а саме: посаду завірителя, прізвище, підпис та дату завіряння.

Твердження скаржника про те, що у копіях електронних податкових накладних відсутнє посилання на номер договору, видаткову накладну та специфікацію і це унеможливлює підтвердження зазначеними накладними факту поставки товару являються безпідставними тому, що податкова накладна не являється документом, на підставі якого здійснюється поставка та оплата товару.

Доводи скаржника про те, що підписання позову та розрахунків було зроблено директором ТОВ "Торговий дім "ПК Індустрія", а не адвокатом особисто, не спростовує обставин надання адвокатським бюро правової допомоги, крім того, документи, які містяться у справі завірені адвокатом адвокатського бюро "Матвєєвої Л.В. "Альфа-Омега" Потерайло Антоном Миколайовичем. Розрахунок ціни позову виконано з урахуванням часткової оплати.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним і не впливають на юридичну оцінку обставин справи.

Апеляційний суд зазначає, що згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 269, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Запорізької області від 26.05.2020 у справі №908/170/20 скасувати частково;

- прийняти нове рішення;

- позов задовольнити частково;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Гідросила-Тетіс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія 27303грн 85коп. трьох процентів річних, 120359грн 88коп. інфляційних втрат, 17000грн витрат на професійну правничу допомогу та 2214грн 15коп. судового збору, видати наказ;

- в решті в позові відмовити;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гідросила-Тетіс 02грн 38коп. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказів доручити Господарському суду Запорізької області;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 03.11.2020

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя І.М.Подобєд