ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2020 р. Справа№ 910/180/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» та Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 (повний текст складено 16.07.2020) у справі №910/180/20 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім»

до Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни

про розірвання договору та стягнення 88 112,12 грн

та за зустрічною позовною заявою Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім»

про розірвання договору та стягнення 508 955,60 грн,

за участю представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

У січні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» (далі також - ТОВ «ТК «Оптім», товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни (далі також - ФОП Ковальчук А.В., підприємець) про розірвання договору суборенди №Льв-01/19 від 06.03.2019 та стягнення 88 112,12 грн заборгованості за договором суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.01.2020 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У лютому 2020 року ФОП Ковальчук А.В. звернулась до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до ТОВ «ТК «Оптім» про розірвання договору суборенди №Льв-01/19 від 06.03.2019 та стягнення 508 955,60 грн штрафних санкцій і збитків, завданих внаслідок невиконання договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 18.02.2020 зустрічну позовну заяву прийняв до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 у задоволенні позовних вимог за первісним позовом Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» відмовлено; у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Фізичній особі-підприємцю Ковальчук Аллі В`ячеславівні відмовлено.

Відмовляючи ТОВ «ТК «Оптім» та ФОП Ковальчук А.В. у задоволенні вимог про розірвання укладеного між ними договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019 суд керувався встановленими ним обставинами надсилання ТОВ «ТК «Оптім» (суборендарем) пропозиції про розірвання договору суборенди та прийняття ФОП Ковальчук А.В. (орендарем) такої пропозиції листом № 03-05/19, що, з огляду на вимоги частини першої статті 651 Цивільного кодексу України свідчить про розірвання договору за згодою сторін.

Розглядаючи вимогу товариства про стягнення з підприємця заборгованості у розмірі 88 112,12 грн, суд дійшов висновку про її необґрунтованість з огляду на встановлені судом обставини відсутності у договорі порядку повернення сплаченої суборендної плати за перші п`ять місяців суборенди та гарантійного платежу, а також визначеного сторонами у договорі обов`язку суборендаря сплатити ці кошти незалежно від підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення, що відповідно, виключає задоволення вимог у цій частині.

Суд також не знайшов підстав для задоволення вимоги підприємця про стягнення з товариства штрафних санкцій, передбачених п. 6.5. договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019, з огляду на встановлені судом обставини застосування такої міри відповідальності виключно у зв`язку з простроченням суборендарем прийняття орендованого приміщення та ненаданням підприємцем будь-яких доказів того, що неприйняття товариством в оренду приміщення що є предметом договору сталось внаслідок винних дій самого товариства.

До Північного апеляційного господарського суду надійшло дві апеляційні скарги.

Фізична особа-підприємець Ковальчук А.В. просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни та в цій частині ухвалити нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити. Судові витрати просить покласти на ТОВ «ТК «Оптім».

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою підприємець посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, рішення суду ґрунтується на безпідставному висновку суду щодо розірвання укладеного між сторонами договору суборенди за взаємною згодою сторін, оскільки у листах, яким суд дав оцінку та поклав в основу рішення, мова йде не про акцепт орендарем пропозиції суборендаря про розірвання договору, про можливість такого розірвання виключно за умови відшкодування орендарю усіх понесених ним збитків. Зауважує, що підприємцем належним чином та у повному обсязі виконано усі умови договору, у тому числі щодо залиття бетонної стяжки та направлення суборендарю акту приймання-передачі приміщення, в той час як суборендар безпідставно відмовився від його підписання та запропонував розірвати договір. Саме цими діями суборендаря завдано збитків орендарю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 88112,12 грн за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Судові витрати покласти на ФОП Ковальчук А.В.

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою товариство посилається на неправильне застосування судом статті 654 Цивільного кодексу України, оскільки перераховані товариством підприємцю кошти у розмірі 88112,12 грн за своєю природою є завдатком, а тому, з огляду на норму статті 571 Цивільного кодексу України завдаток може бути повернуто ТОВ «ТК «Оптім» у зв`язку з припиненням зобов`язань сторін до початку їх виконання.

До Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив ФОП Ковальчук А.В. на апеляційну скаргу ТОВ «ТК «Оптім», у якому підприємець підтримує висновки суду про відсутність підстав для задоволення вимог за первісним позовом. Вважає, що усі зобов`язання за договором нею виконані у повному обсязі, а доводи підприємця у цій частині ґрунтуються на помилковому розумінні останнім умов договору та норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини сторін. За правовою природою сплачені ТОВ «ТК «Оптім» кошти є не завдатком, а авансом. Крім цього, сторони погодили забезпечення виконання зобов`язань за договором сплатою суборендарем гарантійного внеску. Просить апеляційну скаргу товариства залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду у частині відмови у задоволенні вимог за первісним позовом - без змін.

17.08.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» відповідно до витягу з протоколу передачі раніше визначеному складу суду від 17.08.2020 передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 Фізичній особі-підприємцю Ковальчук Аллі В`ячеславівні поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20. Відкрито апеляційне провадження, а розгляд справи №910/180/20 призначено на 17.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» та об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» та Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 в одне апеляційне провадження.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020, у зв`язку з перебуванням суддів Кропивної Л.В. та Пашкіної С.А., які входить до складу колегії суддів і не є суддями - доповідачами, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 прийнято апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» та Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Калатай Н.Ф.

10.09.2020 Фізичною особою-підприємцем Ковальчук Аллою В`ячеславівною подано відзив на апеляційну скаргу, яким заперечує проти апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім».

17.09.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд оскаржуване рішення залишити без змін в частині відмови в задоволені зустрічного позову, відмовивши в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 оголошено перерву у розгляді справи №910/180/20 та призначено судове засідання на 30.09.2020.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Калатай Н.Ф., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідач, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 30.09.2020 у справі №920/180/20, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Калатай Н.Ф., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 прийнято апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» та Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 779,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 відкладено розгляд справи №910/180/20 та призначити судове засідання на 15.10.2020.

За нормою частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Одночасно, частиною четвертою цієї статті унормовано, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

06.03.2019 між Фізичною особою-підприємцем Ковальчук Аллою В`ячеславівною (далі - орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» (далі - суборендар) укладено договір суборенди № Льв-01/19, відповідно до якого орендар передає, а суборендар приймає у тимчасове платне користування, на строк визначений у даному договорі, на умовах суборенди, без права викупу, нежиле приміщення площею 120,3 кв.м., яке розташоване на 1-му поверсі будівлі за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Стрійська, буд. 45-«ж», приміщення 16.

Згідно п. 1.3. договору сторони прийшли до взаємної згоди, що строк суборенди приміщення встановлюється з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі і до кінця строку дії даного договору.

У пункті 2.1.1. договору сторони погодили, що відповідно до даного договору оренди орендар зобов`язується, в тому числі: передати та прийняти приміщення у строки та у порядку, що зазначені у даному договорі; забезпечити роботу систем забезпечення та організувати надання комунальних, експлуатаційно-сервісних послуг.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що сторони погодились, що у відповідності з умовами даного договору суборендар виплачує орендарю наступні платежі: комунальні послуги, експлуатаційно-сервісні послуги, компенсаційні витрати на експлуатаційно-сервісні та комунальні послуги, суборендну плату, гарантійний платіж.

Сторони домовились, що суборендар зобов`язаний оплатити суборендну плату за перші п`ять місяців суборенди та гарантійний платіж протягом 5 банківських днів з дати підписання даного договору (п. 3.8. договору).

У відповідності до п. 4.1. договору передача приміщення в суборенду відповідно до даного договору здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі, що має бути підписано не пізніше 3-х днів з моменту залиття у приміщенні бетонної стяжки.

Перед підписанням акту приймання-передачі представники сторін, проводять огляд приміщення і відображають його стан в акті. Будь-які недоліки у приміщенні не є встановленими, якщо вони не зафіксовані в акті приймання-передачі.

Обов`язок по складанню акту приймання-передачі та акту повернення покладається на ту сторону, яка передає приміщення іншій стороні.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2022 включно (п. 8.1. договору).

Пунктом 8.4. договору встановлено, що сторони домовились, що цей договір може бути розірваний або може бути припинений на підставах, передбачених умовами даного договору або положеннями діючого законодавства, у тому числі у випадках невиконання та/або неналежного виконання обов`язків сторонами.

Згідно з положеннями п. 8.5. договору, цей договір може бути достроково розірваний орендарем в односторонньому порядку, у випадках: якщо будь-який з платежів, зазначених у п.3.1., не надійшли на рахунок орендаря протягом більше 30 календарних днів з дати, передбаченої для його оплати за цим договором; використання приміщення, що здається в суборенду, не за призначенням, вказаним в п. 1.2. договору; передачі приміщення (його частини) в суборенду або у користування третій (м) особі (ам) без попереднього письмового погодження з орендарем; якщо порушені правила протипожежної безпеки у приміщенні, про що компетентними органами складено акт, і порушення не усунуто; письмового погодження суборендаря про розірвання цього договору, не пізніше ніж за шістдесят календарних днів до передбачуваної дати розірвання, шляхом направлення цінного листа з описом вкладення.

У випадках, передбачених п. 8.5.1., п. 8.5.5. цього договору, договір вважається розірваним у день, вказаний в письмовому попередженні орендаря, а у випадку неотримання письмового попередження орендаря або отримання такого попередження із запізненням - на тридцятий календарний день з дати відправлення письмового попередження про розірвання цього договору.

Відповідно до п. 8.6., п. 8.8., цей договір може бути розірваний достроково за ініціативи суборендаря у випадках: якщо приміщення або будівля в силу обставин, які не залежать від суборендаря виявиться у стані, не придатному для подальшої експлуатації.

Водночас, сторонами передбачено, що даний договір може бути розірваний за вимогою суборендаря, при цьому суборендар надсилає орендарю пропозицію про розірвання договору не менш ніж за 60 календарних днів до передбачуваної дати розірвання.

20.03.2019 ТОВ «ТК «Оптім» здійснило оплату за суборенду приміщення та гарантійний платіж на загальну суму 87 020,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1067.

29.03.2019 між ТОВ «Житлобудзахід» та ФОП Ковальчук А.В. підписано акт, яким сторони підтверджують виконання ТОВ «Житлобудзахід» робіт по залиттю та улаштуванню бетонної стяжки в приміщенні, що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Стрийська, буд. 45-Ж, приміщення 16.

12.04.2019 ФОП Ковальчук А.В. направила на адресу ТОВ «ТК «Оптім» лист-вимогу № 11/04/19 вих. 01 від 11.04.2019 разом з підписаним примірником акту приймання-передачі приміщення в суборенду до договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019, в якому вимагала підписати акт приймання-передачі приміщення в суборенду у найкоротші терміни.

У цьому листі зазначено, що бетонна стяжка залита в приміщенні наприкінці березня 2019 року, про що неодноразово повідомлявся регіональний менеджер ТОВ «ТК «Оптім» ОСОБА_1 , але станом на день складання цього листа компанією так і не підписано акт приймання-передачі приміщення в суборенду.

Цей лист отримано позивачем за первісним позовом 19.04.2019, що підтверджується відміткою на примірнику листа (в матеріалах справи).

Водночас, 12.04.2019 ТОВ «ТК «Оптім» направило на адресу ФОП Ковальчук А.В. лист за вих. № 49, в якому просив розірвати договір з 15.04.2019 та повернути сплачену суборендну плату за перші п`ять місяців суборенди та гарантійний платіж. Лист ТОВ «ТК «Оптім» отримано ФОП Ковальчук А.В. 18.04.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (в матеріалах справи).

22.04.2019 ТОВ «ТК «Оптім» направило на адресу ФОП Ковальчук А.В. лист за вих. № 61, в якому просило в строк до 26.04.2019 повернути перераховані за даним договором грошові кошти у розмірі 87 020,20 грн.

03.05.2019 ФОП Ковальчук А.В. надіслано на адресу ТОВ «ТК «Оптім» лист № 03-05/19, в якому повідомлено про готовність розглянути пропозицію суборендаря про дострокове розірвання договору. Проте, ТОВ «ТК «Оптім» відповіді ФОП Ковальчук А.В. на цей лист не надало.

10.07.2019 ФОП Ковальчук А.В. повторно звернулась до суборендаря з листом № 10-07/19, в якому просила прийняти приміщення у суборенду або вирішити питання про умови дострокового розірвання договору. Проте, ТОВ «ТК «Оптім» відповіді ФОП Ковальчук А.В. на цей лист не надало.

Спір у справі, що розглядається, виник у зв`язку з не виконанням сторонами договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019, що мало наслідком звернення як суборендаря, так і орендаря до суду із вимогами про розірвання договору. Одночасно, товариство також просить зобов`язати підприємця повернути сплачені кошти за суборенду приміщення за п`ять місяців та гарантійного платежу в розмірі 88 112,12 грн, а підприємець вважає, що є достатні правові підстави для застосування до товариства штрафних санкцій, передбачених пунктом 6.5.

Розглядаючи вимоги первісного та зустрічного позовів про розірвання договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019, та відмовляючи у їх задоволенні, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторони дійшли згоди про дострокове розірвання договору шляхом надсилання товариством листом за вих. № 49 пропозиції про розірвання договору суборенди з 15.04.2019 та прийняття підприємцем такої пропозиції листом № 03-05/19 від 03.05.2020.

Переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку колегія суддів не може погодитись з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог первісного позову про розірвання договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019 у судовому порядку, з огляду на таке.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статей 11, 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частиною першої статті 759 Цивільного кодексу України та частиною першою статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендарю) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За приписами статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Як встановлено судом першої інстанції, укладений мiж сторонами договір за своєю природою є договором суборенди (пiднайму), отже, спірнi правовідносини сторін підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивльного кодексу України «НАЙМ (ОРЕНДА) § 1. Загальні положення про найм (оренду)».

Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону.

Положеннями статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Аналогічні положення містить стаття 291 Господарського кодексу України.

Як встановлено місцевим судом, пунктом 8.4 договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019 сторони погодили право кожної з сторін припинити дію цього договору на підставах передбачених умовами договору або положеннями діючого законодавства, у тому числі у випадку невиконання або неналежного виконання обов`язків сторонами.

Таким чином, сторони договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019, врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд погодили підстави та порядок припинення дії цього договору, що не суперечить вимогам статей 6, 525, 598, 627, 651 Цивільного кодексу України та статей 188, 291 Господарського кодексу України.

Статтею 765 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок наймодавця передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Як встановлено місцевим судом та підтвердилось під час апеляційного перегляду справи, пунктом 4.1. договору суборенди сторони погодили порядок та умови передачі приміщення орендарем суборендарю, а саме, шляхом підписання акту приймання-передачі, не пізніше 3-х днів з моменту залиття у приміщенні бетонної стяжки. Обов`язок по складанню акту приймання-передачі та акту повернення покладається на ту сторону, яка передає приміщення іншій стороні.

Статтею 530 Цивільного кодексу країни визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За статтею 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з статтею 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Статтею 253 Цивільного кодексу України унормовано, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Встановлюючи обов`язок орендаря передати приміщення суборендарю на підставі акту приймання-передачі приміщення, сторони поєднали як строк виконання цього зобов`язання - не пізніше трьох днів), так термін його виконання - момент залиття у приміщенні бетонної стяжки. При цьому, хоча сторони не визначились з періодом, протягом якого має відбутись залиття бетонної стяжки, колегія суддів, враховуючи встановлені пунктом шостим частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальні засади цивільного законодавства (справедливість, добросовісність та розумність) суть орендних правовідносин, характер зобов`язання, обсяги роботи, що мають бути виконані, звичаї ділового обороту вважає, що обумовлене пунктом 4.1. зобов`язання орендаря залити бетонну стяжку у приміщенні мало бути виконане у розумні строки, з моменту укладення договору, тобто з 06.03.2019.

Як підтверджується матеріалами справи, 29.03.2019 між ТОВ «Житлобудзахід» та ФОП Ковальчук А.В. підписано акт, яким сторони підтверджують виконання ТОВ «Житлобудзахід» робіт по залиттю та улаштуванню бетонної стяжки в приміщенні, що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Стрийська, буд. 45-Ж, приміщення 16.

Лише 12.04.2019 ФОП Ковальчук А.В. направила на адресу ТОВ «ТК «Оптім» лист-вимогу № 11/04/19 вих. 01 від 11.04.2019 разом з підписаним примірником акту приймання-передачі приміщення в суборенду до договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019, в якому вимагала підписати акт приймання-передачі приміщення в суборенду у найкоротші терміни.

Тобто, у порушення пункту 4.1 договору суборенди, акт приймання-передачі було направлено орендарем суборендарю на 14-й день з моменту залиття бетонної стяжки.

Колегія суддів відхиляє посилання ФОП Ковальчук А.В. на частину другу статті 530 Цивільного кодексу країни та обґрунтовані нею твердження стосовно належності виконання підприємцем обов`язку за пунктом 4.1 договору суборенди щодо залиття бетонної стяжки та направлення акту приймання-передачі, оскільки сторонами погоджено строк та термін виконання цього зобов`язання, що виключає необхідність направлення суборендарем орендарю відповідної вимоги про виконання зобов`язання.

Відсутність будь-яких доказів існування регіонального менеджера ТОВ «ТК «Оптім» ОСОБА_1 , як і доказів звернення до нього спростовують доводи ФОП Ковальчук А.В. стосовно порушення нею строків виконання зобов`язання за пунктом 4.1. договору у зв`язку з неодноразовим зверненням до регіонального менеджера ТОВ «ТК «Оптім» з вимогами про підписання акту приймання-передачі приміщення в суборенду.

Отже, з боку ФОП Ковальчук А.В. мало місце неналежне виконання зобов`язань за договором у частині своєчасного передання ТОВ «ТК «Оптім» приміщення, що є предметом договору суборенди.

Статтею 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За нормою статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Під час апеляційного провадження судом встановлено, що реалізуючи надане пунктом 8.4 договору суборенди право на розірвання договору суборенди у зв`язку з неналежним виконанням орендарем зобов`язань за договором, ТОВ «ТК «Оптім» 12.04.2019 направило на адресу ФОП Ковальчук А.В. лист за вих. № 49, в якому просило розірвати договір з 15.04.2019 та повернути сплачену суборендну плату за перші п`ять місяців суборенди та гарантійний платіж. Лист ТОВ «ТК «Оптім» отримано ФОП Ковальчук А.В. 18.04.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (в матеріалах справи).

03.05.2019 ФОП Ковальчук А.В. надіслано на адресу ТОВ «ТК «Оптім» лист № 03-05/19, в якому повідомлено про готовність розглянути пропозицію суборендаря про дострокове розірвання договору. Проте, ТОВ «ТК «Оптім» відповіді ФОП Ковальчук А.В. на цей лист не надало.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зауважує, що статтями 611, 651 Цивільного кодексу України встановлено можливість розірвання договору у тому числі і у судовому порядку, на умовах, погоджених сторонами у договорі.

У справі, що розглядається, ТОВ «ТК «Оптім» реалізувало визначене пунктом 8.4 право розірвати договір суборенди у зв`язку з неналежним виконанням ФОП Ковальчук А.В. умов договору у вигляді несвоєчасного залиття бетонної стяжки та направлення акту приймання-передачі приміщення суборендарю.

Листуванням сторін, а також зверненням як суборендаря, так і орендаря до суду з вимогами про розірвання договору свідчить про недосягнення сторонами згоди щодо розірвання договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019.

Враховуючи погоджене сторонами пунктом 8.4 договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019 право на розірвання договору у зв`язку з неналежним виконанням сторонами обов`язків за договором, встановлене судом неналежне виконання орендарем обов`язку з залиття бетонної стяжки, наявність у сторін спору щодо розірвання договору суборенди, керуючись положеннями статей 611, 651 Цивільного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову про розірвання договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019.

Заявляючи зустрічні вимоги про розірвання договору суборенди, орендар вказував на безпідставне ухилення ТОВ «Оптім» у підписанні направленого нею акту приймання-передачі орендованого приміщення, що, за висновком підприємця є грубим порушенням умов укладеного договору та є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору.

Однак, під час апеляційного провадження встановлено не ухилення суборендаря у підписанні акту приймання-передачі, а його відмова у підписанні обумовлена неналежним виконанням підприємцем власних обов`язків за договором. Інших підстав для розірвання договору у судовому порядку підприємцем у зустрічній позовній заяві не наведено, у зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог у цій частині.

Щодо вимог за первісним позовом про стягнення 88 112,12 грн.

Пунктом 3.1. договору суборенди сторони погодились, що суборендар виплачує орендарю наступні платежі: комунальні послуги, експлуатаційно-сервісні послуги, компенсаційні витрати на експлуатаційно-сервісні та комунальні послуги, суборендну плату, гарантійний платіж.

Пунктом 3.8. договору суборенди сторони домовились, що суборендар зобов`язаний оплатити суборендну плату за перші п`ять місяців суборенди та гарантійний платіж протягом 5 банківських днів з дати підписання даного договору.

Умовами договору сторони визначили, що гарантійний платіж - це платіж, який здійснюється суборендарем на користь орендаря є гарантією виконання суборендарем своїх зобов`язань за договором. Пунктами 3.9.1, 3.9.2 договору суборенди визначено, що гарантійний платіж є передоплатою за останній місяць суборенди та одночасно забезпечує виконання інших обов`язків суборендаря за цим договором.

Розмір суборендної плати розраховується виходячи з площі орендованого приміщення, суборендної ставки та індексу інфляції (п. 3. 5). При цьому, ставка суборенди за перші чотири місяці становить 0,84 грн, а за наступні - 360,00 грн. Площа приміщення, відповідно до пункту 1.1 договору становить 120,3 кв.м.

20.03.2019 ТОВ «ТК «Оптім» перерахувало на користь ФОП Ковальчук А.В. суборендну плату за перші п`ять місяців суборенди та гарантійний платіж в загальній сумі 87 020,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1067. Тобто, за перші чотири місяці за ставкою 0,84 грн - по 101,5 грн за місяць, за п`ятий місяць суборенди та гарантійний платіж у розмірі суборендної плати - по 43 408,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні цієї вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у договорі погодженого сторонами порядку повернення сплачених товариством підприємцю кошів унеможливлює задоволення позовних вимог у цій частині, з чим колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погодитись не може.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 висловлено правову позицію про те, що оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Звертаючись з позовом, ТОВ «ТК «Оптім» вказувало на положення частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, за якими наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, а також ту обставину, що акт приймання-передачі приміщення так і не було підписано, що виключає можливість користування ним цим приміщенням. За висновком товариства, у ФОП Ковальчук А.В. немає правових підстав утримувати перераховані за платіжним дорученням № 1067 від 20.03.2019 грошові кошти. У апеляційній скарзі товариство вказує на ненадання місцевим судом оцінки цим обставинам та нез`ясуванні ним правової природи перерахованих коштів. За доводами підприємства, ці кошти є завдатком.

За приписами статті 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За загальним правилом завдаток виконує три функції:

є засобом платежу;

є засобом забезпечення виконання зобов`язання;

є мірою цивільно-правової відповідальності.

Аванс за своєю природою є засобом платежу спрямованим на оплату майбутніх платежів або покриття майбутніх витрат.

Визначаючи у договорі суборенди обов`язок суборендаря внести протягом п`яти днів з моменту укладення договору суборендну плату за перші п`ять місяців суборенди, а також гарантійний платіж, який у випадку припинення договору є суборендою платою за останній місяць суборенди, сторони погодили порядок внесення саме авансових платежів за договором, а не завдатку, як помилково вважає позивач за первісним позовом.

Одночасно, оскільки під час апеляційного перегляду справи було встановлено наявність підстав для розірвання договору у судовому порядку у зв`язку з неналежним виконанням підприємцем-орендарем умов договору, то з припиненням дії договору суборенди така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими орендарем без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17 зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав. Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторонами договору суборенди так і не було підписано акт приймання-передачі приміщення (приміщення не передане у користування суборендаря), а строк оренди у відповідності до пункту 1.3. договору суборенди так і не настав, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність у ТОВ «ТК «Оптім» обов`язку з сплати суборендних платежів, відтак, внесені ним та утримувані ФОП Ковальчук А.В. авансові платежі за перш п`ять місяців суборенди та гарантійний платіж як передоплати за останній місяць суборенди є безпідставним збагаченням останнього, а тому, мають бути повернуті ТОВ «ТК «Оптім», у зв`язку з чим, вимога за первісним позовом про стягнення 87 020,20 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у цій частині - скасуванню.

ТОВ «ТК «Оптім» також заявлено вимогу про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 15.04.2019 до 01.12.2019. Позивачем за первісним позовом було нараховано 1652,19 грн трьох відсотків річних та 1566,36 грн інфляційних втрат. Разом з цим, до стягнення заявлено лише 1091,92 грн без деталізації це є вимога про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відтак, оскільки договір є розірваним з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили, тобто з моменту прийняття постанови у справі, що розглядається (стаття 284 Господарського процесуального кодексу України), то, відповідно, відсутні підстави для висновку про прострочення підприємцем виконання зобов`язання з повернення перерахованих їй товариством авансових платежів та суми гарантійного внеску.

Щодо вимог Фізичної особи-підприємця Ковальчук А.В. за зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» про стягнення штрафних санкцій, передбачених п. 6.5. договору суборенди № Льв-01/19 від 06.03.2019.

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 218 Господарського кодексуУкраїни, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частиною першою статті612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.5. договору суборенди сторони погодили, що у випадку прострочення прийняття або повернення приміщення, суборендар виплачує орендарю штраф у розмірі подвійної суборендної плати за весь час прострочення. При цьому суборендар зобов`язується здійснити оплату всіх платежів, передбачених даним договором, до моменту фактичного звільнення приміщення і його повернення орендарю.

У зустрічному позові підприємець вказує на відсутність у товариства будь-яких підстав не приймати приміщення у суборенду, відтак, уникнення ним підписання акту приймання-передач свідчить про порушення умов договору та наявність підстав для застосування штрафних санкцій у розмірі, встановленому пунктом 6.5. договору суборенди.

За доводами позивача за зустрічним позовом, період прострочення прийняття приміщення в суборенду становить 9 місяців та 26 днів з 20.04.2019 до 14.02.2020, а загальна сума штрафних санкцій - 508955,60 грн.

Одночасно, підприємець посилається на приписи статей 224, 225 Господарського кодексу України, статтю 22 Цивільного кодексу України, та наголошує, що йому діями товариства, а саме, непідписанням акту приймання-передачі приміщення, завдана шкода у розмірі неотриманої суборендної плати у розмірі 254477,8 грн. При цьому, оскільки встановлені пунктом 6. 5 договору суборенди штрафні санкції покривають завдані збитки, підприємець не наполягає на їх стягненні.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову у цій частині, місцевий суд виходив з недоведеності підприємцем того, що орендне приміщення не передано в оренду ТОВ «ТК «Оптім» з вини останнього.

Розглядаючи цю вимогу у порядку апеляційного провадження, колегія суддів також не вбачає підстав для її задоволення з огляду на встановлені під час розгляду обставини розірвання договору у зв`язку з неналежним виконанням ФОП Ковальчук А.В. умов договору суборенди та відсутності підстав для його розірвання у зв`язку з не виконанням своїх обов`язків товариством.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на правильність висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом про розірвання договору суборенди та стягнення 508 955,60 грн штрафних санкцій і збитків, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Ковальчук А.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20в цій частині підлягає залишенню без змін.

За результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім», колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 у частині відмови у задоволенні вимог за первісним позовом про розірвання договору суборенди та про стягнення 88112,12 грн. з прийняттям у справ нового рішення.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни, а також враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «ТК «Оптім», судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України. У зв`язку з прийняттям нового рішення щодо вимог за первісним позовом, колегією суддів здійснено у цій частині перерозподіл судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Керуючись приписами статей 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 у частині відмови у задоволенні вимог за первісним позовом. У цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

3. Розірвати договір суборенди №Льв-01/19 від 06.03.2019, укладений між Фізичною особою-підприємцем Ковальчук Аллою В`ячеславівною ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» (м. Київ вул. Пшенична, буд. 9, ідентифікаційний код 39472010).

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» (м. Київ вул. Пшенична, буд.9, ідентифікаційний код 39472010) 87020,20 грн гарантійного платежу.

5. В задоволенні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» 1091,92 грн - відмовити.

6. В частині відмови в задоволенні зустрічного позову рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 - залишити без змін.

7. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №910/180/20 залишити без задоволення.

8. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковальчук Алли В`ячеславівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Оптім» (м. Київ вул. Пшенична, буд.9, ідентифікаційний код 39472010) 3818,19 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 2845,79 грн судового збору за апеляційний перегляд.

9. Справу №910/180/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.11.2020, що є першим робочим днем після виходу судді Руденко М.А. з лікарняного.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко