РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2020Справа № 910/9131/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" (02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, 15, офіс 1, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 17, )

про стягнення 525 357,61 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 17, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" (02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, 15, офіс 1, )

про стягнення 556 032,95 грн,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача за первісним позовом: Южда С.М.

від відповідача за первісним позовом: Бабаєва О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" про стягнення забезпечувального платежу за договором у розмірі 307 284,64 грн та 218 072,97 грн заборгованості за договором оренди № 240120 від 24.02.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.06.2020 залишив позов без руху, надав строк для усунення недоліків позову у встановлений спосіб.

08.07.2020 до суду від позивача засобами поштового зв`язку надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, заперечення на відповідь на відзив, та позивачу - відповідь на відзив.

20.07.2020 через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про розгляд справи за участю сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 заяву позивача задоволено та судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 02.09.2020.

20.08.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" подана зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" до Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" про стягнення 556 032,95 грн, з яких: заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 515 445,20 грн, заборгованість з компенсації комунальних послуг за березень, квітень, травень 2020 року в сумі 40 068,58 грн, пеня в сумі 519,17 грн. Також до зустрічної позовної заяви долучена заява про поновлення процесуального строку подання зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 визнано причину пропуску пред`явлення зустрічного позову поважною та поновлено строк на подачу зустрічного позову. Прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" про стягнення 556 032,95 грн. Зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/9131/20. Підготовче засідання у справі призначено на 02.09.2020.

До судового засідання 02.09.2020 з`явився представник позивача за первісним позовом Южда Сергій Миколайович, проте, судом встановлено, що останній має явні ознаки респіраторного захворювання, зокрема, сильний нежить.

Представник позивача за первісним позовом пояснив, що немає вірусного захворювання, посилаючись на алергічне захворювання, проте доказів на підтвердження цього суду наразі не представив.

Суд зазначає, що Рада суддів України звернулась до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін. Також Рада суддів України просить громадян утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання (заява Голови Ради суддів України щодо карантинних заходів від 11.03.2020).

Враховуючи наведене, суд не допустив представника Южду С.М. до участі у судовому засіданні 02.09.2020, а ухвалив перенести судове засідання на короткий термін для надання можливості позивачу направити іншого представника або надати суду довідку про стан здоров`я представника Южди С.М.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 02.09.2020 надав пояснення з приводу пропуску строку подачі зустрічної позовної заяви, пояснив, що відповідач не отримує поштову кореспонденцію за адресою: вул. Ковпака, 17, м. Київ, 03150, оскільки за даною адресою знаходиться лише нежиле приміщення, тобто об`єкт оренди, який є предметом спору у даній справі. Тому вважає, що отримувати кореспонденцію - вкрай складно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2020 відкладено підготовче засідання на 09.09.2020.

08.09.2020 через відділ діловодства суду відповідачем за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він зазначає, що додаток № 1 до договору оренди - акт приймання-передачі приміщення в оренду було підписано сторонами лише 22 лютого 2020 року, тобто орендна плата почала нараховуватися з 22 лютого 2020 року, тому є необґрунтованими позовні вимоги позивача за зустрічними позовом щодо стягнення суми орендної плати за повний місяць лютий 2020 року. Крім того, зазначений акт приймання-передачі є додатком до договору оренди від 10 лютого без номера, в той час як договір оренди № 240120 укладено між сторонами 24 січня 2020 року. Також у відзиві за зустрічну позовну заяву відповідач за зустрічним позовом зазначає, що договором сторони визначили лише один випадок, при настанні якого орендна плата за перший другий та третій місяць оренди може бути змінена - коли орендар раніше закінчить ремонт в приміщенні та відкриє його в якості магазина і почне заробляти, тобто використовувати приміщення за призначенням. Та в будь якому випадку, раніше закінчити ремонтні роботи - це є право орендаря а не обов`язок. У зв`язку з викладеним, відповідач за зустрічним позовом вважає, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення орендної плати за перший, другий та третій місяць оренди в розмірі 307 284,64 грн не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про стягнення витрат орендодавця на сплату комунальних послуг відповідач за зустрічним позовом зазначає, що не віднесено до комунальних послуг та не підлягають відшкодуванню витрати орендодавця на сплату податку на нерухомість, експлуатаційні витрати взагалі не передбачені договором, та витрати на теплову енергію. Також у відзиві на зустрічну позовну заяву відповідач за зустрічним позовом зазначає, що у зв`язку з наявністю переплати, недоведеності понесення орендодавцем витрат на оплату комунальних послуг, позовні вимоги позивача за зустрічним позовом в частині стягнення витрат на оплату комунальних послуг та інших платежів не підлягають задоволенню.

Судове засідання 09.09.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Андреїшиної І.О. на лікарняному.

Через відділ діловодства суду 08.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, разом з тим, 28.08.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, які залучено до матеріалів справи.

У відповіді на відзив від 28.09.2020 позивач за зустрічним позовом зазначає, що ТОВ «ІНТЕРДЕКО» підписанням акту прийому-передачі №2 від 31.05.2020 року з пунктом вказаного змісту підтверджує факт своєї односторонньої відмови від виконання зобов`язання за договором оренди № 2410120 від 24.01.2020, а саме - здійснити поточний ремонт орендованого приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 призначено підготовче засідання у даній справі на 30.09.2020.

У підготовчому судовому засіданні 30.09.2020 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 21.10.2020.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні 21.10.2020 підтримав заявлені первісні позовні вимоги, проти зустрічних позовних вимог заперечив в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом у засідання суду 21.10.2020 підтримав заявлені зустрічні позовні вимоги, проти первісних позовних вимог заперечив в повному обсязі.

21.10.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" (далі - орендар, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" (далі - орендодавець, відповідач за первісним позовом) укладено договір оренди № 240120, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування та володіння нежиле приміщення загальною площею 626,6 м.кв. за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 17.

Відповідно до п.2.1. договору в строк до 10 лютого 2020 року орендодавець зобов`язується передати об`єкт оренди орендарю за актом приймання-передачі № 1, який є невід`ємною частиною цього договору. На момент укладання акту приймання-передачі №1 об`єкт оренди повинен бути повністю звільненій для вільного і безперешкодного користування ним орендарем.

Згідно з п. 2.3. договору об`єкт оренди повертається орендодавцю орендарем за актом приймання-передачі №2 в день закінчення строку дії договору або в разі дострокового припинення дії договору в день такого дострокового припинення дії договору, який є невід`ємною частиною договору. Об`єкт оренди вважається фактично поверненим та переданим орендарю з моменту підписання акту приймання-передачі № 2. В цей момент орендар передає орендарю ключі від об`єкту оренди. В акті приймання-передачі№2 сторони визначають стан об`єкту оренди на момент його повернення орендодавцеві (санітарний, технічний, наявне обладнання (перелік та номери лічильників, їх показники тощо).

Відповідно до п.4.1. договору строк оренди за цим договором обчислюється з 10 лютого 2020 та становить 35 місяців, а саме - до 10 січня 2023 року включно.

Пунктом 4.2. договору сторони визначили, що датою початку використання об`єкту оренди орендарем є дата підписання сторонами акту прийому-передачі 1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.5.1. договору орендна плата за цим договором нараховується та сплачується за кожен місяць користування орендарем об`єктом оренди, починаючи з дати підписання сторонами акту прийому-передачі №1 і до дати повернення орендарем об`єкта орендодавцю за актом приймання-передачі № 2.

Згідно з п.5.2. договору сторони домовились, що орендна плата нараховується та сплачується орендарем на банківський рахунок орендаря, вказаний в цьому договорі, за весь об`єкт оренди за кожен місяць строку оренди, в наступних порядку та розмірах:

5.2.1. В термін до 10 лютого 2020 року, але у будь-якому разі до моменту надання (передачі) приміщення орендарю, орендар повинен сплатити орендодавцю забезпечення відносно зобов`язань орендаря за цим договором в розмірі орендної плати за один місяць оренди (разом з ПДВ), що на момент заключення договору становить 307 284, 64 грн. В разі будь-якого порушення цього договору орендарем, яке призвело до спричинення шкоди та/або витрат орендодавця, орендодавець, після надання письмового повідомлення орендарю з вимогами про відшкодування документально підтверджених шкоди та/або витрат, понесених орендодавцем у зв`язку з таким порушенням, та якщо протягом 10 робочих днів з дати направлення цінним листом з описом вкладення такого повідомлення на адресу орендаря або листом на електронну адресу/факс, вказану в цьому договорі, вимога не була задоволена або орендар не надасть письмових обґрунтованих заперечень проти такої вимоги, орендодавець може використати забезпечення або будь-яку частину забезпечення для відшкодування таких документально підтверджених будь-яких збитків, шкоди чи витрат, понесених чи завданих орендодавцеві у зв`язку з таким порушенням, включаючи, зокрема будь-яку частину суми несплаченої орендної плати, витрат орендаря, будь-яких інших платежів та неустойок, що встановлені цим договором, та для покриття будь-яких витрат пов`язаних з позовами третіх осіб, заявленими проти орендодавця у зв`язку з таким порушенням. Якщо до кінця строку оренди орендар не допустив порушення жодного положення цього договору, яке надавало б право орендодавцеві використати забезпечення, забезпечення в повному розмірі повертається орендарю протягом десяти календарних днів з моменту, коли орендар звільнив приміщення та передав орендодавцю приміщення в стані, встановленому цим договором. Сторони погоджуються, що у випадку наявності будь-якого спору сторін відносно виконання умов цього договору, орендодавець вправі утримувати забезпечення до моменту, коли такий спір буде остаточно вирішений.

5.2.2. Попередня оплата в розмірі по 100,00 грн за перший, другий та третій місяць строку оренди, який орендар зобов`язаний сплатити не пізніше 10-го числа першого, другого та третього місяця строку оренди, відповідно. Таку знижену орендну ставку сторони передбачили у зв`язку з проведенням поточного ремонту об`єкт оренди орендарем. Але у зв`язку з цією обставиною сторони також передбачили можливість збільшення даної зниженої орендної ставки до ставки передбаченої у п. 5.2.3, якщо орендар достроково завершить ремонтно-опоряджувальні роботи і об`єкт оренди буде відкритий для клієнтів орендаря.

5.2.3. Попередня оплата за четвертий місяць строку оренди складає суму в гривнях, розраховану відповідно до орендної ставки 490, 40 гривень за квадратний метр переданих орендарю приміщень в місяць, що становить на дату підписання цього договору еквівалент 20,00 доларів США 00 центів з ПДВ за квадратний метр в місяць за курсом НБУ і дорівнює 2452 гривень за 100 доларів США на дату підписання цього договору, крім того ПДВ у розмірі, передбаченому законодавством України. Орендар сплачує орендну плату за четвертий місяць оренди в строк до « 10» лютого 2020 р.

5.2.4. Орендна плата з п`ятого по дванадцятий місяць (включно) користування об`єктом оренди розраховується наступним чином: у випадку, якщо на дату виставлення рахунку, курс долара буде відрізнятись від вказаного в п.5.2.3 цього договору в більшу або меншу сторону, орендна ставка в гривнях за один місяць оренди одного квадратного метра Приміщень змінюється і розраховується за такою формулою: RSM1 =RSM*ER2/ER1.

5.2.5. Орендна плата за тринадцятий місяць оренди оплачується в гривнях та складає еквівалент 22,00 доларів США 00 центів з ПДВ за квадратний метр в місяць за курсом НБУ.

5.2.6. Орендна плата з чотирнадцятого по тридцять п`ятий місяць (включно) користування об`єктом оренди розраховується наступним чином: у випадку', якщо на дату виставлення рахунку, Курс долара буде відрізнятись від вказаного в п.5.2.5 цього договору в більшу або меншу сторону, орендна ставка в гривнях за один місяць оренди одного квадратного метра приміщень змінюється і розраховується за такою формулою:

RSM1 =RSM*ER2/ER1, де «RSM1» означає нову орендну ставку в гривнях за один місяць оренди одного квадратного метра приміщень;

«RSM» означає орендну ставку в гривнях за один місяць оренди одного квадратного метра приміщень, зазначену в п.5.2.5 цього договору;

«ERІ» означає курс долара на дату підписання цього договору, грн;

«ER2» означає курс долара на дату виставлення відповідного рахунку, грн.

5.2.7. Орендну плата за п`ятий та кожен наступний місяць строку оренди орендар зобов`язаний сплатити не пізніше 10-го числа кожного відповідного (поточного) місяця строку оренди.

Відповідно до п.5.3. по закінченню кожного розрахункового місяця сторонами підписується двосторонній акт наданих послуг.

Згідно з п. 5.4. договору відсутність (неодержання орендарем від орендодавця) рахунку на сплату орендної плати не звільняє орендаря від обов`язку сплати орендної плати, не є та не може вважатись поважною причиною порушення строків оплати.

22.02.2020 орендодавцем було складено та передано на підписання орендарю акт приймання-передачі орендованих приміщень.

На виконання умов договору орендарем на користь орендодавця було сплачено наступні платежі: 12.02.2020 перераховано орендодавцю 245 000,00 грн, 14.02.2020 перераховано 290 000,00 грн та 20.02.2020 перераховано 79 569, 28 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку ТОВ «ІНТЕРДЕКО» від 29.05.2020, копія якої долучена до матеріалів первісної позовної заяви.

01.05.2020 орендарем було передано орендодавцю заяву від 30.04.2020, якою орендар повідомив орендодавця про розірвання договору оренди №240120 від 24.01.2020 та просив повернути сплачені згідно договору забезпечувальний платіж в розмірі 307 284,64 грн та орендну плату за 4-ий місяць оренди в розмірі 307 284, 64 грн. Про отримання заяви орендодавцем свідчить підпис директора Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНТЕЗ-ДИЗАЙН».

Позивач за первісним позовом зазначає, що фактично не займав дане приміщення, своє майно та обладнання не завозив та не розміщував через встановлені карантинні обмеження, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-IХ введено карантинні обмеження та заборони, а саме : заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 22 травня 2020 роботу суб`єктів господарювання торговельного і побутового обслуговування населення; обмеження переміщення населення та обмежено рух транспорту.

У урахуванням викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" у позовній заяві зазначає, що договір оренди є розірваним з 01.06.2020 та за приписами п.5.2.1. договору, забезпечення в повному розмірі повертається орендарю протягом 10 календарних днів з моменту, коли орендар звільнив приміщення та передав орендодавцю приміщення в стані, встановленому цим договором.

Отже, у зв`язку з припиненням дії договору оренди, орендодавець зобов`язаний повернути на користь орендаря суму забезпечення у розмірі 307 284, 64 грн.

Також позивач за первісним позовом зазначає, що оскільки останній сплатив на користь орендодавця орендну плату за травень місяць - період за який він звільняється від сплати орендної плати, та послуги оренди за договором не надавалися, орендар має право вимагати, а орендодавець зобов`язаний повернути на користь орендаря сплачену орендну плату за період з 01 по 22 травня 2020 у розмірі 2018 072,19 грн.

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач зазначає, що на час звернення з даним позовом до суду між сторонами виник спір щодо повернення сплачених орендарем на користь орендодавця грошових коштів, та на час розгляду даної справи у відповідач не повернув суму забезпечення у розмірі 307 284, 64 грн та суму оплаченої орендної плати за період з 01 по 22 травня 2020 у розмірі 218 072,97 грн, а загалом 525 357, 61 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення первісних позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що орендарем на користь орендодавця було сплачено платежі на загальну суму 614 569, 28 грн, що підтверджується наданою позивачем за первісним позовом банківською випискою рахунку ТОВ «ІНТЕРДЕКО» від 29.05.2020, зокрема: 12.02.2020 перераховано орендодавцю 245 000,00 грн, 14.02.2020 перераховано 290 000,00 грн та 20.02.2020 перераховано 79 569, 28 грн.

22.02.2020 орендодавцем було складено та надано орендарю для підписання акт приймання-передачі орендованих приміщень.

Твердження ТОВ «ІНТЕРДЕКО» про те, що зазначений акт не свідчить про передачу об`єкта оренди у користування, оскільки містить посилання на інший договір, судом не приймаються. При цьому господарський суд виходить з того, що зазначений акт зафіксував передачу саме того приміщення, яке зазначене у договорі № 240120 від 24.01.2020 р., і саме тими ж юридичними особами, які є сторонами зазначеного договору. Представники сторін також пояснили суду, що будь-які інші договори оренди між сторонами не укладалися.

Представник ТОВ «СИНТЕЗ-ДИЗАЙН» пояснив суду, що не надавав орендарю акт приймання-передачі об`єкта оренди раніше у зв`язку з затримкою у сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРДЕКО» платежів за договором.

Проте судом встановлено, що договір оренди № 240120 від 24.01.2020 не містить такої умови для затримки у підписанні акту приймання-передачі, як несвоєчасна оплата орендарем за договором. Натомість, відповідно до пункту 2.1. договору оренди орендодавець зобов`язався передати об`єкт оренди орендарю у строк до 10 лютого 2020 за актом приймання-передачі № 1.

Як встановлено вище, пунктом 4.2. договору сторони визначили, що датою початку використання об`єкту оренди орендарем є дата підписання сторонами акту прийому-передачі 1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Отже, датою початку використання об`єкту оренди є 22.02.2020.

Відповідно до п.5.1. договору орендна плата за цим договором нараховується та сплачується за кожен місяць користування орендарем об`єктом оренди, починаючи з дати підписання сторонами акту прийому-передачі №1 і до дати повернення орендарем об`єкта орендодавцю за актом приймання-передачі № 2.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ІНТЕРДЕКО» виконало взяті на себе зобов`язання щодо сплати зобов`язального платежу у розмірі 307 284, 64 грн., щодо сплати за оренду за перші місяці по 100 грн. за місяць (з 22.02.2020 до 22.05.2020), та щодо сплати за четвертий місяць оренди.

Згідно з п.1.2. договору оренди об`єкт оренди використовується орендарем з метою розміщення торговельного приміщення з продажу меблів.

Згідно з поясненнями ТОВ «ІНТЕРДЕКО», орендар не встиг розмістити магазин з продажу меблів, і це відбулося не з його вини чи волі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-IХ введено карантинні обмеження та заборони, а саме : заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 22 травня 2020 роботу суб`єктів господарювання торговельного і побутового обслуговування населення; обмеження переміщення населення та обмежено рух транспорту.

В умовах, що склалися через введення карантину та вище перерахованих обмежень, орендар не міг використовувати приміщення за його цільовим призначенням за незалежних від нього обставин, оскільки з 17.03.2020 було введено заборону господарювання торговельного обслуговування населення.

Посилання ТОВ «СИНТЕЗ-ДИЗАЙН» на те, що орендар міг здійснювати продаж меблів через мережу інтернет і таким чином використовувати приміщення за цільовим призначенням, господарським судом не приймається, оскільки метою оренди у договорі визначено розміщення торговельного приміщення, а не складу меблів.

Відповідно до п.7.3.2. договору оренди, договір оренди може бути достроково розірваний за ініціативою орендаря шляхом надіслання орендодавцю письмової заяви про дострокове розірвання договору за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання договору оренди. Зазначений термін відраховується з моменту отримання стороною такої заяви.

Заявою від 30.04.2020 орендар повідомив орендодавцю про розірвання договору оренди № 240120 від 24.01.2020 року та просив повернути сплачені згідно договору забезпечувальний платіж в розмірі 307 284,64 грн та орендну плату за 4-ий місяць оренди в розмірі 307 284, 64 грн. Дану заяву позивач за первісним позовом передав наручно директору Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНТЕЗ-ДИЗАЙН», про що свідчить підпис останнього 01.05.2020.

Проте відповідачем за первісним позовом не було повернуто сплачений згідно договору забезпечувальний платіж та орендну плату за 4-ий місяць оренди.

Відповідно до п.7.4. договору оренди № 240120 від 24.01.2020, даний договір є розірваним на 31-ий календарний день з дня одержання стороною повідомлення сторони-ініціатора про розірвання договору.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що договір оренди є розірваним з 01.06.2020 року.

За приписами п.5.2.1. договору якщо до кінця строку оренди орендар не допустив порушення жодного положення цього договору, яке надавало б право орендодавцеві використати забезпечення, забезпечення в повному розмірі повертається орендарю протягом десяти календарних днів з моменту, коли орендар звільнив приміщення та передав орендодавцю приміщення в стані, встановленому цим договором.

Судом встановлено, що орендар фактично не займав дане приміщення через встановлені карантинні обмеження, своє майно та обладнання не завозив та не розміщував та, як стверджує позивач за первісним позовом, орендодавець ухиляється від прийняття приміщення за актом приймання-передачі.

З огляду на викладене орендарем 25.05.2020 було надіслано на адресу орендодавця акт приймання-передачі приміщення № 2. Докази направлення даного акту містяться в матеріалах справи.

Вказаний акт було підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" та переданий позивачу за первісним позовом вже після подання позовної заяви до суду. Копія акту прийому-передачі № 2 приміщення за договором оренди № 240120 від 24.01.2020 долучена до матеріалів справи.

Відповідно до п.4. акту прийому-передачі № 2 орендодавець не має ніяких майнових та немайнових претензій до орендаря відносно повернутого об`єкта.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" суми забезпечення у розмірі 307 284,64 грн.

Крім того, згідно з частиною шостою статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Відсутність у частині шостій статті 762 Цивільного кодексу України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Законом № 553-ІХ, який набрав чинності 18.04.2020, викладено п. 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України у новій редакції. Згідно з ним, на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає і які можуть призвести до зміни умов господарювання або до істотного зменшення можливості користування майном або до неможливості користуватись майном у повному обсязі також є:

· заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна або

· заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб.

Залежно від рівня обмежень у користуванні майном орендар:

· має право вимагати зменшення орендної плати (у разі зміни умов господарювання або істотного зменшення можливості користування майном);

· звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути ним використане у повному обсязі.

За таких обставин, оскільки орендар наймав об`єкт оренди площею 626,6 кв.м. для розміщення роздрібного магазину з продажу меблів, то в період з 17 березня по 22 травня 2020 року орендар був позбавлений можливості використовувати приміщення за цільовим призначенням, передбаченим метою оренди, а отже - звільняється від сплати за оренду з 17.03.2020 до 22.05.2020.

Враховуючи наведене, ТОВ «ІНТЕРДЕКО» правомірно просить повернути йому 218 072, 97 грн. орендного платежу, який був сплачений за період з 01.06.2020 до 21.06.2020. Що стосується днів оренди з 22.05.2020 до 31.05.2020, то орендар повідомив, що його волею є оплатити оренду за ці дні.

Відповідно до п.5.3. договору, по закінченню кожного розрахункового місяця сторонами підписується двосторонній акт наданих послуг.

Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

Верховний Суд констатує, що для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Позивач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за ці обставини.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 22.05.2019 у праві № 914/1248/18.

Отже, суд доходить висновку, що оскільки орендар сплатив на користь орендодавця орендну плату за травень місяць - період за який він звільняється від сплати орендної плати, та послуги оренди за договором не надавалися, орендар має право вимагати, а орендодавець зобов`язаний повернути на користь орендаря частину сплаченої орендної плати за четвертий місяць оренди, яка становить 218 072, 97 грн. (307 284, 64 грн за мінусом 9 днів оренди з 23.05.2020 до 31.05.2020).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога ТОВ «ІНТЕРДЕКО» про стягнення з відповідача суми забезпечення у розмірі 307 284,64 грн. та частини оплаченої орендної плати за четвертий місяць оренди у розмірі 218 072,97 грн. є обґрунтованою, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" зустрічної позовної заяви про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" заборгованості за договором у розмірі 556 032,95 грн, з яких: 515 445,20 грн. - заборгованість по сплаті орендної плати, 40 068,58 грн. - заборгованість з компенсації комунальних послуг за березень, квітень, травень 2020 року та 519,17 грн. - пеня, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" зазначає, що орендарем не сплачено в повному обсязі орендну плату по 100,00 грн. за перший, другий та третій місяці строку оренди, що є порушенням п. 5.2.2. договору та підтверджується виписками з банківських рахунку орендаря та орендодавця.

Також орендодавець зазначає, що орендарем не проведено поточного ремонту об`єкта оренди, тоді як метою оренди орендодавець вважає саме проведення ремонтно-оздоблювальних робіт орендованого приміщення.

З даним твердженням суд не погоджується, оскільки мета договору оренди встановлена у пункті 1.2. договору - розміщення торгівельного приміщення з продажу меблів, а не проведення ремонту приміщень.

Більше того, договір оренди № 240120 від 24.01.2020 не містить зобов`язання орендаря провести ремонт приміщення і не є предметом цього договору.

Пунктом 6.1. договору визначено, що будь-які ремонтно-оздоблювальні роботи, зміни, поліпшення й удосконалення в об`єкті оренди, встановлення перегородок або без таких, протягом усього строку оренди здійснюється орендарем тільки у разі наявності попереднього письмового дозволу орендодавця.

Отримання такого дозволу орендарем у орендодавця не запитувалося і орендодавцем не надавалось на протязі всього строку дії договору.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що орендар, порушивши свої зобов`язання щодо проведення поточного ремонту орендованого приміщення протягом перших трьох місяців оренди, не має законних підстав та права розраховувати на знижений розмір орендної плати протягом вказаного періоду в розмірі 100,00 грн за один місяць, а тому, враховуючи положення п.5.2.2. договору, яка кореспондується з п.5.2.3. цього ж договору, орендар повинен був сплатити за перший, другий та третій місяці оренди орендну плату в розмірі 307 284,64 грн за кожен місяць, загальна сума якої становить 921 853,92 грн (307 284,64 грн х 3 міс. = 921 853, 92 грн).

З огляду на вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" зазначає, що враховуючи сплачену суму орендної плати за четвертий місяць оренди (травень 2020), а також період оренди в травні 2020 з 11.05.2020 по 31.05.2020 включно, сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРДЕКО» по сплаті орендної плати складає 515 445, 20 грн.

Як зазначалось вище, додаток № 1 до договору оренди - акт приймання-передачі приміщення в оренду було підписано сторонами (як встановлено вище - за волею орендодавця) лише 22 лютого 2020, тобто, орендна плата почала нараховуватися з 22 лютого 2020 року.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що зустрічні позовні вимоги щодо стягнення суми орендної плати за період з 1 лютого 2020 року до 21 лютого 2020 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в п.п. 5.2.2. договору сторони погодили розмір орендної плати за перший, другий та третій місяць оренди в розмірі 100,00 грн на місяць.

Орендарем сплачено було всього 12.02.2020 - 245 000, 00 грн., 14.02.2020 - 290 000, 00 грн. та 20.02.2020 - 79 569, 28 грн., а всього 614 569, 28 грн. Отже, орендарем було сплачено забезпечувальний платіж у розмірі 307 284, 64 грн. та орендний платіж за четвертий місяць 307 284, 64 грн.

Таким чином, судом встановлено, що орендар не оплатив оренду за перший місяць з 22.02.2020 до 17.03.2020, що складає 86, 21 грн.

Також, п.п. 5.2.2. договору сторони передбачили, що розмір орендної плати може бути збільшений до ставки орендної плати за 4-ий місяць оренди лише у випадку, якщо орендар достроково завершить ремонтно-опоряджувальні роботи, і об`єкт оренди буде відкритий для клієнтів орендаря.

Тобто, договором сторони визначили лише один випадок, при настанні якого орендна плата за перший, другий та третій місяць оренди може бути змінена - коли орендар раніше закінчить ремонт в приміщенні та відкриє його в якості магазина і почне заробляти, тобто використовувати приміщення за призначенням. Та в будь якому випадку, раніше закінчити ремонтні роботи - це є право орендаря, а не обов`язок.

Крім того, як встановлено вище, орендар не брав на себе зобов`язання щодо виконання ремонту в орендованому приміщенні за договором оренди.

Більше того, умовами цього договору не передбачено можливості перерахувати орендну плату за попередні місяці оренди у більшому розмірі у разі невиконання орендарем ремонту приміщення.

З огляду на викладене, позивач за зустрічним позовом, збільшуючи розмір орендної плати за перший, другий та третій місяць оренди, фактично намагається змінити умови договору оренди в односторонньому порядку.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" про стягнення орендної плати за перший, другий та третій місяць оренди підлягає задоволенню у розмірі 86, 21 грн.

Також у зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" зазначає, що орендарем не здійснено оплату комунальних послуг за березень, квітень, травень 2020, що є порушенням п. 3.2.3., п.5.6. договору.

У зв`язку з цим орендодавець вважає, що загальна заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРДЕКО» по сплаті (відшкодуванню, компенсації) комунальних послуг за березень, квітень, травень 2020 року складає 40 068,58 грн.

Відповідно до п. 5.6. договору оренди до орендної плати не включається вартість спожитих орендарем послуг з постачання холодної води, водовідведення, електричної енергії, а також утримання будинків і прибудинкових територій тощо), що підлягає відшкодуванню (компенсації) орендарю, з боку орендаря, на підставі наданих орендарем рахунків, згідно показників лічильників та/або вартості послуг відповідних постачальників та/або платіжних документів, що підтверджують сплату відповідних платежів. Сплата зазначених платежів (відшкодування) здійснюється орендарем протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання відповідних рахунків, що формуються на підставі даних показників лічильника та/або вартості послуг відповідних постачальників та/або платіжних документів, що підтверджують сплату відповідних платежів, з одночасним наданням орендарю копій одного з цих документів.

Отже, договором оренди не віднесено до комунальних послуг та не підлягають відшкодуванню витрати орендодавця на сплату податку на нерухомість, експлуатаційні витрати взагалі не передбаченні договором та витрати на теплову енергію, тоді як орендодавець включив в рахунки, зокрема, компенсацію податку на нерухоме майно за лютий, березень, квітень 2020 року, компенсацію експлуатаційних витрат за березень, квітень, травень 2020 року та теплову енергію за лютий, березень 2020 року.

Крім того, згідно з п. 5.6. договору, комунальні витрати орендодавця підлягають відшкодуванню (компенсації) у випадку, якщо вони підтверджені платіжними документами орендодавця, які підтверджують сплату останнім таких послуг.

В підтвердження сплати орендодавцем комунальних послуг за період лютий-травень 2020 року останнім надано суду лише наступні документи:

- рахунок № 18032061 від 18 березня 2020 року за послуги централізованого водопостачання за березень 2020 року в розмірі 113,10 грн;

- рахунок № 34017018/3/1 від 19.03.2020 за електроенергію в розмірі 4 195,42 грн;

- повідомлення № 4 від 01.05.2020 за послуги утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 583, 62 грн (в призначенні платежу міститься примітка - за приміщення № 52 «Житлово-комунальні послуги»).

Судом встановлено, що вказані документи не містять жодних посилань на об`єкт оренди, його адресу чи площу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що вказані документи не є платіжними документами та не підтверджують оплату орендодавцем вказаних сум.

Відповідно до банківської виписки по рахунку, наданої позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за зустрічним позовом, останнім було сплачено на користь орендодавця комунальні послуги на суму 13 401, 00 грн.

Відповідно до п.5.6. договору орендні комунальні послуги підлягають відшкодуванню (компенсації), проте в жодному разі не передплаті.

Крім того, як було встановлено судом вище, між сторонами було підписано акт приймання-передачі № 2 від 31 травня 2020 до договору оренди № 240120 від 24.01.2020 на підставі якого орендар повертає приміщення орендодавцю в стані, в якому вказане приміщення було передано в оренду.

Пунктом 4 вказаного акту передбачено, що орендодавець не має ніяких майнових та немайнових претензій до орендаря.

За таких обставин, у зв`язку з наявністю переплати, недоведеністю понесення орендодавцем витрат на оплату комунальних послуг, позовні вимоги зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРДЕКО» орендної плати за перший, другий та третій місяць оренди в розмірі 40 068, 58 грн не підлягає задоволенню.

Також у зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" зазначає, що в порушення строків, встановлених п.5.2.3 договору, орендарем з простроченням сплачено попередню оплату орендної плати за четвертий місяць строку оренди, зокрема, прострочення орендної плати в розмірі 307 284, 64 грн складає 2 дні, прострочення залишку орендної плати в розмірі 62 284, 64 грн складає 4 дні.

У зв`язку з вищевикладеним позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 519,17 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 11.02.2020 по 12.02.2020 та з 11.02.2020 по 14.02.2020.

Відповідно до пункту 5.2.1. договору оренди, в термін до 10 лютого 2020 року, але у будь-якому разі до моменту надання (передачі) приміщення орендарю, орендар повинен сплатити орендодавцю забезпечення відносно зобов`язань орендаря за цим договором в розмірі орендної плати за один місяць оренди (разом з ПДВ), що на момент заключення договору становить 307 284, 64 грн.

Згідно з пунктом 5.2.3. договору оренди, орендар повинен був сплатити орендну плату за четвертий місяць оренди в строк до « 10» лютого 2020ю

Натомість, орендар сплатив 12.02.2020 - 245 000, 00 грн., 14.02.2020 - 290 000, 00 грн. та 20.02.2020 - 79 569, 28 грн., чим допустив прострочення зі сплати за оренду за четвертий місяць.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Так, відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п.8.2. договору, у разі несвоєчасного та/або не в повному обсязі перерахування орендної плати, орендар сплачує орендарю пеню і розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, встановленої в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Судом перевірено здійснений позивачем за зустрічним позовом розрахунок пені, та встановлено, що розрахунок є обґрунтованим, а тому сума пені стягується з відповідача за зустрічним позовом у розмірі, визначеному позивачем - 519,17 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" зустрічні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 86, 21 грн. орендної плати та пені в розмірі 519, 17 грн.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом за первісним позовом - на відповідача, за зустрічним позовом - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" (02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, 15, офіс 1, ) суму забезпечення у розмірі 307 284 (триста сім тисяч двісті вісімдесят чотири) грн 64 коп., суму повернення орендної плати у розмірі 218 072 (двісті вісімнадцять тисяч сімдесят дві) грн 97 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 880 (сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн 36 коп.

3. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРДЕКО" (02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, 15, офіс 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНТЕЗ-ДИЗАЙН" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 17, ) 86 (вісімдесят шість) грн. 21 коп. орендної плати, 519 (п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 17 коп. пені та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 (дев`ять) грн. 08 коп.

5. У решті зустрічних вимог відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.10.2020

Суддя І.О. Андреїшина