ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2742/20

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Чистякової І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 42206328)
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ідентифікаційний код 07923280) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).
про стягнення 23 309,01 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про стягнення заборгованості по пені у розмірі 19736,86 грн. (березень - червень 2020 року) та 3% річних у розмірі 3572,15 грн. (березень - червень 2020 року).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 14111 від 01.01.2019 та приписів ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, несвоєчасно вніс плату за отриману від позивача у січні 2020 року, лютому 2020 року, березні 2020 року, квітні та травні 2020 року електричну енергію, у зв`язку із чим позивачем нараховані та заявлені до стягнення вказані суми: пені та 3% річних за період березень - червень 2020 року. Також, позивач просить покласти на відповідача судові витрати у вигляді судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2742/20. Залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Військову частину НОМЕР_1 . Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Також, відповідача попереджено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

15.09.2020 від відповідача у справі на адресу господарського суду Харківської області надійшов відзив на позовну заяву за вх. № 21282. Відповідач проти позову заперечує на тій підставі, що для дотримання умов договору та оплати рахунків в належний строк, Споживач повинен був передати рахунки Платнику, проте рахунки на оплату надавалися представнику споживача (військовій частині А-4104), або направлялися поштовим відправленням, внаслідок чого і відбулася затримка у проведенні оплати, отже прострочення оплати за електричну енергію відбулося за відсутності вини відповідача, що виключає господарсько-правову відповідальність і нарахування пені та 3% річних. Посилаючись на відсутність бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, та відсутність фінансування для сплати заборгованості, відповідач просить зменшити розмір пені на 50%. Також відповідач вважає, що розрахунок штрафних санкцій не є належним, допустимим та достовірним доказом, оскільки позивачем не додано до матеріалів справи офіційно затвердженого розміру облікової ставки НБУ, а також офіційних даних про індекс інфляції.

До відзиву на позовну заяву у порядку ст. 165 ГПК України відповідачем надані докази надсилання вказаного відзиву на позовну заяву на адресу позивача та третьої особи у справі та судом встановлено, що він поданий у строк визначений судом, а тому судом прийнято відзив на позовну заяву до розгляду.

22.09.2020 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача за вх. № 21920, в якій не погодився з доводами відповідача та зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Щодо ненадання позивачем матеріалів стосовно ставки НБУ та даних про індекс інфляції, то наведена інформація є офіційною та загальнодоступною, а відтак у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України, не потребує доказування.

До відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України позивачем надані докази надсилання вказаної відповіді на відзив на адресу відповідача та третьої особи у справі та судом встановлено, що вона подана у строк визначений судом, а тому судом прийнято відповідь на відзив до розгляду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (Військова частина А-4104) правом на висловлення своєї правової позиції у справі не скористалась, письмових пояснень до суду не надала, про знаходження даної справи в господарському суді була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі від 02.09.2020 повноважному представнику третьої особи 08.09.2020.

Процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.09.2020) надсилалися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

На момент ухвалення даного рішення строк для подання заперечень закінчився, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

01.01.2019 між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (позивач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (третя особа) було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 14111.

До вищевказаного Договору між позивачем, третьою особою та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (відповідач) 01.11.2019 укладено Додаткову угоду, відповідно до умов якої відповідач здійснює оплату електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 7 зазначеної Додаткової угоди, вона набирає чинності з моменту підписання, дія Додаткової угоди розповсюджується на відносини між сторонами з 01.01.2019.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функції постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до п. 6.2 Договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 4 комерційної пропозиції №2, що є додатком № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 14111 від 01.01.2019, рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Із обставин справи вбачається, що ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Таким чином, розрахунки за поставлену електроенергію зі споживачем ПрАТ "Харківенергозбут" проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу показів приладу обліку у відповідності до наведених вимог згідно з умовами договору.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником, зокрема за фактом споживання електричної енергії.

Так, 01.01.2019 третьою особою було подано позивачу підписану зі свого боку заяву про приєднання, за умовами якої споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно умовами договору та чинним законодавством України.

Дана заява є невід`ємним додатком №1 до договору № 14111 від 01.01.2019.

Згідно з переданими Акціонерною компанією Харківобленерго даними позивачем сформовано наступні рахунки за електричну енергію за: січень 2020 на суму 569 912,44 грн; лютий 2020 на суму 534 151,10 грн, березень 2020 на суму 521 736,85 грн, квітень 2020 на суму 420 788,92 грн., травень 2020 року на суму 293 520,92 грн.

Строк оплати за вище зазначеними рахунками за поставлену електричну енергію споживачеві, згідно умов, які погоджені сторонами, настає через 10 операційних днів з дня їх отримання третьою особою.

Однак, як стверджує позивач, у визначені Договором строки, відповідач (платник) оплату за поставлену електричну енергію споживачеві за січень - травень 2020 року своєчасно не здійснив, у зв`язку з чим з метою захисту законних прав та інтересів, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача пені у розмірі 19736,86 грн за період: березень 2020 року у розмірі 7 485,14 грн, що нараховані за періоди: з 01.03.2020 по 11.03.2020 (11 днів) у розмірі 3 144,13 грн на несплачену суму заборгованості у січні 2020 року у розмірі 475 510,24 грн, за 12.03.2020 (1 день) у розмірі 146,13 грн на несплачену суму заборгованості у січні 2020 року у розмірі 243 099,06 грн, з 13.03.2020 по 26.03.2020 (14 днів) у розмірі 1859,76 грн на несплачену суму заборгованості у січні 2020 року у розмірі 243099,06 грн; з 19.03.2020 по 26.03.2020 (8 днів) у розмірі 1859,76 грн на несплачену суму заборгованості у лютому 2020 року у розмірі 534 151,10 грн; за квітень 2020 року, що нарахована позивачем за період з 16.04.2020 року по 30.04.2020 року (15 днів) у розмірі 2248,76 грн на несплачену суму заборгованості у березні 2020 року у розмірі 302590,40 грн; за травень 2020 року у розмірі 4191,60 грн, що нарахована позивачем за періоди: з 01.05.2020 року по 15.05.2020 року (15 днів) у розмірі 1984,20 грн на несплачену суму заборгованості у березні 2020 року у розмірі 302590,40 грн; з 20.05.2020 року по 31.05.2020 року (12 днів) у розмірі 2207,40 грн на несплачену суму заборгованості у квітні 2020 року у розмірі 420788,92 грн; за червень 2020 року у розмірі 5811,36 грн, що нараховані позивачем за періоди: з 01.06.2020 року по 25.06.2020 року (25 днів) у розмірі 3954,89 грн на несплачену суму заборгованості у квітні 2020 року у розмірі 420788,92 грн; з 26.06.2020 року по 30.06.2020 року (5 днів) у розмірі 605,35 грн на несплачену суму заборгованості у квітні 2020 року у розмірі 369296,28 грн; з 18.06.2020 року по 30.06.2020 року (13 днів) у розмірі 1251,12 грн на несплачену суму заборгованості у травні 2020 року у розмірі 293520,92 грн.

Також, позивачем нараховано 3% річних у розмірі 3 572,15 грн, що складається з таких періодів: за березень 2020 року: з 01.03.2020 року по 11.03.2020 року (11 днів) у розмірі 429,88 на несплачену суму заборгованості у січні 2020 року у розмірі 475510,24 грн; з 12.03.2020 року по 26.03.2020 року (15 днів) у розмірі 299,70 грн на несплачену суму заборгованості у січні 2020 року у розмірі 243099,06 грн; з 19.03.2020 року по 26.03.2020 року (8 днів) у розмірі 351,20 гра на несплачену суму заборгованості у лютому 2020 року у розмірі 534151,10 грн, всього з березень: 1080,78 грн; за квітень 2020 року: з 16.04.2020 року по 30.04.2020 року (15 днів) - у розмірі 373,05 грн на несплачену суму заборгованості у березні 2020 року у розмірі 30590,40 грн; за травень 2020 року: з 01.05.2020 року по 15.05.2020 року (15 днів) у розмірі 373,05 грн на несплачену суму заборгованості у березні 2020 року у розмірі 302590,40 грн; з 20.05.2020 року по 31.05.2020 року (12 днів) у розмірі 415,08 грн на несплачену суму заборгованості у березні 2020 року у розмірі 420788,92 грн, всього за травень 2020: 788,13 грн; за червень 2020 року: з 01.06.2020 року по 25.06.2020 року (25 днів) у розмірі 864,75 грн на несплачену суму заборгованості у квітні 2020 року у розмірі 420788,92 грн; з 26.06.2020 року по 30.06.2020 року (5 днів) у розмірі 151,75 грн на несплачену суму заборгованості у квітні 2020 року у розмірі 369269,28 грн; з 18.06.2020 року по 30.06.2020 року (13 днів) у розмірі 313,69 грн на несплачену суму заборгованості у травні 2020 року у розмірі 293 520,92 грн, всього за червень: 1330,19 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Законом України від 23.11.2018 № 2628 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону.

Частиною 1 статті 63 Закону України Про ринок електричної енергії встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключено побутовим та малим не побутовим споживачам.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (частина 4 статті 63 Закону).

Таким чином, позивач, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону України Про ринок електричної енергії у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії та про користування електричною енергією.

Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України Про ринок електричної енергії встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно з п. 11 вказаної Постанови, до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

Разом з тим, у відповідності до пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

У відповідності до п. 4.3 Правил, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Згідно з вимогами п. 1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку, обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Порядок розрахунків за договором про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг визначаються відповідно до комерційної пропозиції, яка є невід`ємним додатком до Договору. Останнім встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначається сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Отже, враховуючи наведені приписи та те, що за адресою: м. Чугуїв, мр-н Авіатор; Чугуївський район, с. Зарожне, м. Чугуїв, Фігуровка (вісім точок комерційного обліку за об`єктами споживача), фактично спожито електричну енергію та подано заяву - приєднання, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, вважається укладеним на умовах договору № 14111 з 01.01.2019 з Військовою частиною № А-4104, дані про якого передані від попереднього постачальника АТ "Харківобленерго".

Крім того, третя особа, здійснила активні дії, приєдналась до договору про постачання електричної енергії, шляхом подачі заявки-приєднання від 01.01.2019, на умовах договору № 14111 (даний факт підтверджується позивачем в позовній заяві), відповідно до умов якого позивач зобов`язався постачати електричну енергію третій особі, а відповідач оплачувати позивачу її та здійснювати інші платежі, згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та протягом січня 2020 року - травня 2020 року поставив відповідачу електричну енергію, яка була спожита третьою особою (Військовою частиною А-4104), у зв`язку з чим у відповідача виникає зустрічний обов`язок - здійснити в визначений строк, своєчасну оплату постачальнику вартості електричної енергії.

Пунктом 4 комерційної пропозиції №2, що є додатком № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 14111 від 01.01.2019, рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання споживачем (третьою особою у справі) виставлених рахунків за фактичне споживання електричної енергії з січня 2020 року по травень 2020 року (аркуші справи № 36-44).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання споживачем (третьою особою) рахунків за поставлену енергію за зазначений період. Однак, відповідач зобов`язання щодо здійснення вчасної сплати рахунків за поставлену електричну енергію (протягом 10 операційних днів) належним чином не виконав, у зв`язку із чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 19 736,86 грн та 3% річних у розмірі 3 572,15 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 614 Цивільного Кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до статей 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Згідно з п. 5.11 Договору, якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів). У разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені.

Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Пунктом 7 комерційної пропозиції передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції, постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення; 3% річних з простроченої суми. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання споживачем. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються споживачем на рахунок постачальника.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши правильність нарахування пені у розмірі 19 736,86 грн за допомогою системи «Законодавство», суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та здійснено позивачем арифметично вірно.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3 572,15 грн.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 Цивільного кодексу України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 572,15 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд не приймає доводів відповідача щодо відсутності його вини у невиконанні грошового зобов`язання через відсутність бюджетних асигнувань встановлених відповідними кошторисами.

За змістом статей 42, 44 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відповідно до цих правових норм, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду (Постанова ВС від 06.03.2019 по справі № 905/1851/17).

Також, відповідно до постанови Верховного Суду України № 11/446 від 15.05.2012 та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" від 18.10. 2005 , відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

З огляду на викладене, суд вважає доводи відповідача безпідставними та не приймає їх.

Також суд вважає недоречними посилання відповідача на необґрунтованість розрахунків позивача через ненадання ним офіційних даних щодо затвердженого розміру облікової ставки НБУ та індексу інфляції в Україні за період, в який виникла заборгованість, оскільки такі дані є загальновідомими.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, відповідач у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про зменшення розміру пені на 50%, у зв`язку з тим, що відповідач є бюджетною установою, яка утримується за рахунок державного бюджету, та наразі бюджетні асигнування для виконання зобов`язань по оплаті за надані послуги у відповідача відсутні.

Пунктом 1 статтею 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було повністю виконано зобов`язання, періоди прострочення нетривалі; позивач є державною установою, фінансування якої здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. При цьому, позивачем не доведено наявність збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань.

За таких обставин, беручи до уваги, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є бюджетною установою, яка здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок забезпечення військових частин квартирним майном, а також враховуючи заперечення позивача проти зменшення суми неустойки, суд, керуючись статтею 233 Господарського кодексу України та ч. 3 статті 551 Цивільного кодексу України, визнав за можливе задовольнити клопотання відповідача про зменшення пені та зменшити пеню, яка підлягає стягненню, на 50%, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

Отже, з урахуванням відповідного зменшення, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 9 868,43 грн, що становить 50% від заявленої позивачем до стягнення суми пені.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача становить 13 440,58 грн, у тому числі: 3% річних у розмірі 3 572,15 грн та пеня у розмірі 9868,43 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 572,15 грн та пеня у розмірі 9868,43 грн обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 9 868,43 грн пені суд вважає за необхідне відмовити у позові у зв`язку зі зменшенням розміру неустойки.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% задовольнити.

Зменшити розмір пені на 50%.

Позов задовольнити частково в сумі 13 440,58 грн..

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) 3% річних у розмірі 3 572,15 грн та пені у розмірі 9 868,43 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2102,00 грн. покласти на відповідача: Квартирно-експлуатаційнийо відділ м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ).

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Врешті частині позову в сумі 9 868,43 грн - відмовити.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ).

Відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - військова частина НОМЕР_3 (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Горішного, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "02" листопада 2020 р.

Суддя І.О. Чистякова