ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2020 р. Справа № 911/1796/20

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Іванів А. Р. (адвокат - ордер серії КС № 520246 від 19.06.2020 р.), Колосюк В. А. (адвокат - довіреність б/н від 02.01.2020 р.);

від відповідача: Дубей В. Ю. (адвокат - довіреність № 17-12/07 від 17.12.2019 р.);

від третьої особи-1: Гладун А. І. (адвокат - ордер серії ВС № 1026906 від 15.06.2020 р.)

від третьої особи-2: не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Геліос", м. Київ

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт", м. Бровари

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю „Правнича консалтингова група", м. Київ;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Аккорд", м. Київ;

про стягнення 207 821 512, 88 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Фінансова компанія „Геліос" звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ДП „Укрспирт" про стягнення 46 218 046, 33 грн інфляційних збитків, 67 335 194, 34 грн основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 7 862 358, 83 грн 3% річних від суми основної заборгованості по кредиту, 23 070, 24 грн 3% річних від суми основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 86 127 102, 74 грн пені за несвоєчасне виконання зобов?язання з повернення кредиту, 255 740, 40 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання з повернення відсотків за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасного повернення кредиту та щодо своєчасної сплати відсотків за користування кредитом згідно з договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеним між ПАТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт", та договором № 1962/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав від 26.09.2019 р., укладеним між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Фінансова компанія „Геліос".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.07.2020 р. відкрито провадження у справі № 911/1796/20 за позовом ТОВ „Фінансова компанія „Геліос" до ДП „Укрспирт" про стягнення 207 821 512, 88 грн, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 05.08.2020 р.

31.07.2020 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив б/н від 29.07.2020 р. на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, у тому числі, у зв?язку із пропуском позовної давності.

04.08.2020 р. до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання б/н б/д про залишення позову без розгляду, у якому він просив суд залишити позов без розгляду у зв ?язку із тим, що частина позовних вимог вже є предметом розгляду Господарського суду Київської області у справі № 911/4055/15, та клопотання б/н від 04.08.2020 р. про залучення третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у якому він просив суд залучити до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ТОВ „Правнича консалтингова група", ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд", та клопотання б/н від 04.09.2020 р. про зупинення провадження у справі, у якому він просив суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду по справі № 910/745/20 за позовом ДП „Укрспирт" до ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Фінансова компанія „Геліос" про визнання недійсним договору № 1962/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав від 26.09.2019 р.

05.08.2020 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 26.08.2020 р. Також даною ухвалою суду залучено до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ТОВ „Правнича консалтингова група", ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд".

25.08.2020 р. до канцелярії суду від позивача надійшли заперечення б/н б/д на відзив на позовну заяву, у якому він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 72 385 564, 43 грн інфляційних збитків від суми основної заборгованості по кредиту, 65 077 114, 71 грн процентів за неправомірне користування кредитними коштами, 7 862 358, 83 грн 3% річних від суми основної заборгованості по кредиту, заперечення б/н б/д на клопотання про зупинення провадження у справі, заява б/н б/д про уточнення позовних вимог у справі, у якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 72 385 564, 43 грн інфляційних збитків від суми основної заборгованості по кредиту, 65 077 114, 71 грн процентів за неправомірне користування кредитними коштами, 7 862 358, 83 грн 3% річних від суми основної заборгованості по кредиту.

26.08.2020 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 09.09.2020 р.

Заява б/н б/д позивача про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

03.09.2020 р. на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 08.09.2020 р. про відкладення розгляду справи, у якому він просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

09.09.2020 р. у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю.

Також у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю, оскільки позивачем у відповідності до заяви б/н б/д про уточнення позовних вимог у справі усунуто зазначені суперечності в позовних вимогах.

Також у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача про зупинення провадження у справі судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю, оскільки справа № 910/745/20 за позовом ДП „Укрспирт" до ПАТ „Дельта Банк", ТОВ „Фінансова компанія „Геліос" про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав № 1962/К від 26.09.2019 р., що розглядається Господарським судом міста Києва, хоч і є пов`язаною із даною справою, але її вирішення не унеможливлює розгляд останньої і в межах даної справи суд на підставі зібраних та поданих доказів може встановити і оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.09.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом та за участю представників учасників справи на 23.09.2020 р.

21.09.2020 р. до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення б/н від 18.09.2020 р. на відповідь на відзив, що долучені судом до матеріалів справи.

23.09.2020 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 07.10.2020 р.

07.10.2020 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 15.10.2020 р.

15.10.2020 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві, з урахуванням його заяви про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи-1 у судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи-2 у судове засідання не з`явився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" (кредитор) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт" (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1, відповідно до п.п. 1.1., 1.1.1. якого кредитор зобов`язується надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами надалі за текстом кожна частина окремо - транш, а в сукупності - транші, на умовах визначених цим договором, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 130 000 000, 00 грн зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 24 % річних в порядку визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 25.12.2014 р. включно.

Кредит надається позичальнику для поповнення обігових коштів (п. 1.2. договору).

Позичальник зобов`язаний протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за їх використання в порядку, визначеному цим договором (п. 3.3.4. договору).

Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, в повній сумі (п. 2.7. договору).

Так, відповідно до меморіального ордеру № 92878250 від 27.12.2013 р. ПАТ „Дельта Банк" було надано відповідачу кредитні кошти у сумі 54 156 500, 00 грн, а отже належним чином виконав свої договірні зобов`язання.

У випадку невиконання позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 1.1.2., 2.7., 3.3.13.1. - 3.3.13.3 цього договору, плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 26 % річних починаючи з моменту невиконання зазначених зобов`язань. Плата за користування кредитом у розмірі 26 % річних діє до дня (включно) виконання умов передбачених п.п. 1.1.2., 2.7., 3.3.13.1. - 3.3.13.3 цього договору. При цьому сторони погодили, що встановлення зазначеного розміру плати за користування кредитом є заздалегідь погодженим (п. 1.1.3. договору).

У випадку невиконання позичальником зобов`язань, визначених п. 3.3. цього договору, протягом більше 10 календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для їх виконання цим договором, на одинадцятий календарних день строк користування кредитом вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості позичальника за цим договором дія цього договору припиняється. Виконання позичальником даного обов`язку не потребує від кредитора надіслання жодних попередніх письмових повідомлень та/або вимог до позичальника (п. 4.3. договору).

Відтак, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, банком було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами до 26 % річних в порядку п. 1.1.3. договору. Крім того, у ПАТ „Дельта Банк" виникло право вимагати повернення суми грошових коштів в порядку п. 4.3. договору.

Так, ПАТ „Дельта Банк" зверталось до відповідача з листом № 2/39-17/5589 від 05.05.2014 р., вимогою № 2/39-17/5906 від 13.05.2014 р., претензією № 18.2-456 від 23.07.2014 р., в яких просив погасити існуючу заборгованість, а також повернути у повному обсязі суму кредиту та сплатити нараховані штрафні санкції.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором у відповідача утворилась заборгованість за кредитом перед ПАТ „Дельта Банк" у сумі 54 156 500, 00 грн та 2 198 902, 26 грн заборгованості за процентами.

Як вбачається із матеріалів справи та згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2014 р. у справі № 911/3411/14 за позовом ПАТ „Дельта Банк" до ДП „Укрспирт" про стягнення боргу позов задоволено частково і вирішено стягнути ДП „Укрспирт" на користь ПАТ „Дельта Банк" 54 156 500, 00 грн заборгованості за кредитом, 2 198 902, 26 грн заборгованості за процентами, 32 652, 19 грн пені, 390 000, 00 грн штрафу, а також 73 080, 00 грн судового збору, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 р. рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2014 р. у справі № 911/3411/14 змінено в частині стягнення суми штрафу, викладено його резолютивну частину в наступній редакції:

„Позов Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" задовольнити частково.

Стягнути з ДП „Укрспирт" на користь ПАТ „Дельта Банк" 54 156 500, 00 грн заборгованості за кредитом, 2 198 902, 26 грн заборгованості за процентами, 32 652, 19 грн пені, 162 469, 50 грн штрафу та 73 080, 00 грн судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині позову відмовити.".

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 4, 5, 7 ст. 75 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

7. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2014 р. та постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 р. у справі № 911/3411/14 за позовом ПАТ „Дельта Банк" до ДП „Укрспирт" про стягнення боргу.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є неспростованими, доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

12.09.2014 р. між ПАТ „Дельта банк" (первісний кредитор) та ТОВ „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент" (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань ДП „Укрспирт" за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. (основний договір), а саме право вимоги щодо: повернення заборгованості за кредитом в розмірі 54 156 500 грн; повернення заборгованості за процентами в розмірі 3 973 454, 99 грн. Всього загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором на день укладання правочину, складає 58 129 954, 99 грн.

За умовами п. 1.3 договору від 12.09.2014 р. про відступлення права вимоги з моменту набрання чинності цим договором, новий кредитор повністю замінює первісного кредитора в основному договорі та отримує всі права, що виникають з договорів, укладених в забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором.

У п. 1.4 вказаного правочину вказано, що ціна відступлення права вимоги за основним договором, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора становить 58 129 954, 99 грн без податку на додану вартість.

Договір набирає чинності, а у його сторін виникають взаємні права та обов`язки, передбачені цим договором, виключно на наступний день після настання відкладальної обставини, під якою сторони розуміють відсутність добровільного погашення боржником заборгованості за основним договором у строк до 11.02.2015 р. включно (п. 5.2 договору від 12.09.2014 р.).

22.12.2014 р. між ПАТ „Дельта банк" та ТОВ „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент" було укладено додаткову угоду № 1 до договору від 12.09.2014 р. про відступлення права вимоги, відповідно до змісту якої у зв`язку з тимчасовим виконанням боржником зобов`язань за основним договором в сумі 4 388 248 грн контрагенти погодили, що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань ДП „Укрспирт" за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. (основний договір), а саме право вимоги щодо: повернення заборгованості за кредитом в розмірі 51 967 154, 26 грн; повернення заборгованості за процентами в розмірі 1 774 552, 73 грн. Всього загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором на день укладання правочину, складає 53 741 706, 99 грн.

12.02.2015 р. між ТОВ „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент" (первісний кредитор) та ТОВ „Правнича консалтингова група" (новий кредитор) було укладено договір № 8/2-VP про відступлення права вимоги, згідно умов п. 1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань ДП „Укрспирт" за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. (основний договір), а саме повернення заборгованості за кредитом в розмірі 51 967 154, 26 грн; повернення заборгованості за процентами в розмірі 1 774 552, 73 грн. Всього загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором на день укладання правочину, складає 53 741 706, 99 грн.

Згідно з п. 1.4 договору від 12.02.2015 р. про відступлення права вимоги з моменту набрання чинності цим договором, новий кредитор повністю замінює первісного кредитора в основному договорі та отримує всі права, що виникають з договорів, укладених в забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором.

У п. 1.5 вказаного правочину зазначено, що ціна відступлення права вимоги за основним договором, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора, становить 58 229 954, 99 грн без податку на додану вартість.

Визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками контрагентів та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим правочином (п. 5.3 договору від 12.02.2015 р.).

26.02.2014 р. між Національним банком України (кредитор) та ПАТ „Дельта банк" (позичальник) було укладено кредитний договір № 06, відповідно до п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику кредит для збереження ліквідності в сумі 800 000 000 грн на строк з 26.02.2013 р. до 20.12.2015 р. (включно). Процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 19, 5 % річних. Базовою кількістю днів для нарахування процентів є фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році.

За умовами п. 1.8 договору № 06 від 26.02.2014 р. забезпеченням за цим кредитним договором виступають майнові права на загальну суму 3 355 266 666, 35 грн згідно з реєстром, який є додатком до договору застави майнових прав № 06/ЗМТ від 26.02.2014 р.

Цей кредитний договір вважається укладеним з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, що не звільняє сторін від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором (п. 3 договору № 06 від 26.02.2014 р.).

26.02.2014 р. між Національним банком України (заставодержатель) та ПАТ „Дельта банк" (заставодавець) було укладено договір застави майнових прав № 06/ЗМП, предметом застави за яким є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем і юридичними та фізичними особами, перелік яких наведено у додатку № 1 до договору, що є невід`ємною його частиною (надалі всі вищезазначені кредитні договори та генеральні кредитні договори, договори про відкриття кредитної лінії, договори про кредитування, чи інша назва договору про надання кредитних коштів на умовах повернення, платності, строковості, забезпеченості та цільового характеру використання разом та/або окремо). Станом на 25.02.2014 р. заборгованість за кредитними договорами становить 3 355 266 666, 35 грн. (п. 1.1. договору № 06/ЗМП від 26.02.2014 р.).

Як вбачається із матеріалів справи та згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, у лютому 2017 р. ТОВ „Правнича консалтингова група" звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до ПАТ „Дельта банк" та Національного банку України про визнання недійсним Договору застави майнових прав №06/ЗМП від 26.02.2014 р., укладеного між АТ „Дельта банк" та Національним банком України, в частині передання в заставу майнових прав за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеного між АТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт", відповідно до пункту 1.1. Договору застави майнових прав №06/ЗМП від 26.02.2014 р. та запису №з/п 5894 в Додатку 1 до Договору застави майнових прав №06/ЗМП від 26.02.2014 р. „Реєстр укладених АТ „Дельта банк" кредитних договорів з фізичними та юридичними особами, що пропонуються у забезпечення Національному банку України (пул кредитів), заборгованість за якими класифікована за ІІ категорією якості".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 р. у справі № 910/3117/17 за позовом ТОВ „Правнича консалтингова група" до Національного банку України, ПАТ „Дельта банк" за участю третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент", ДП „Укрспирт" про визнання недійсним Договору застави майнових прав в частині відмовлено у задоволенні позову повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р. рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 р. у справі № 910/3117/17 скасовано і прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю та вирішено визнати недійним Договір застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014 р., укладений між Публічним акціонерним товариством „Дельта банк" та Національним банком України, в частині передання в заставу майнових прав за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеного між ПАТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт", відповідно до пункту 1.1. Договору застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014 р. та запису № з/п 5894 в Додатку 1 до Договору застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014 р. „Реєстр укладених АТ „Дельта банк" кредитних договорів з фізичними та юридичними особами, що пропонуються у забезпечення Національному банку України (пул кредитів), заборгованість за якими класифікована за ІІ категорією якості".

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2017 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р. у справі № 910/3117/17 залишено без змін.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2017 р., у справі № 910/3117/17 за позовом ТОВ „Правнича консалтингова група" до Національного банку України, ПАТ „Дельта банк" за участю третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент", ДП „Укрспирт" про визнання недійсним Договору застави майнових прав в частині.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є неспростованими, доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

26.02.2014 р. між Національним банком України, як кредитором, та ПАТ „Дельта Банк", як позичальником, було укладено кредитний договір № 06, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит для збереження ліквідності у сумі 800 000 000 грн. на строк з 26.02.2014 р. до 20.02.2015 р. (включно). Повернення кредиту здійснюється за наступним графіком (далі - графік): дата погашення - 20.02.2015 р., сума погашення - 800 000 000 грн. Забезпеченням за цим кредитним договором виступають майнові права за укладеними позичальником кредитними договорами з юридичними та фізичними особами, на загальну суму 3 355 266 666, 35 грн, згідно з реєстром, який є додатком до договору застави майнових прав від 26.02.2014 р. № 06/ЗМП.

В п. 3 кредитного договору передбачено, що останній вважається укладеним з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов?язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором.

Між НБУ та ПАТ „Дельта Банк" було укладено додаткові угоди № 1 від 04.12.2014 р. та № 2 від 02.03.2015 р. до кредитного договору, в яких сторони дійшли згоди доповнити розділ 1 кредитного договору пунктом 1.4 із визначенням строків сплати позичальником нарахованих процентів за користування кредитом, а також змінити пункти 1.1, 1.2 кредитного договору, скоригувавши суму кредиту та дату його погашення.

26.02.2014 р. між Національним банком України, як заставодержателем, та ПАТ „Дельта Банк", як заставодавцем, було укладено договір застави майнових прав № 06/ЗМП.

За умовами договору застави майнових прав (п.п. 1.1-1.3) предметом останнього є майнові права за кредитними договорами, що укладені заставодавцем і юридичними та фізичними особами, перелік яких наведений у додатку № 1 до цього договору (далі - боржники), що є його невід`ємною частиною. Станом на 25.02.2014 р. заборгованість за кредитними договорами становить 3 355 266 666, 35 грн. Зобов`язання, що випливають з укладених кредитних договорів забезпечуються договорами застави, іпотеки, поруки, тощо. Майнові права сторони за домовленістю оцінюють у сумі 3 355 266 666, 35 грн. Надана застава забезпечує належне виконання заставодавцем вимог заставодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору від 26.02.2014 р. № 06, укладеного між заставодавцем та заставодержателем, а також всіх додаткових договорів (угод), що будуть укладені до нього, та з усіх окремих кредитних договорів (та змін до них), в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, а тому числі щодо: повернення заставодавцем заставодержателю кредиту у сумі 800 000 000, 00 грн. в строк до 20.02.2015 р.; сплати заставодавцем процентів за користування кредитом у розмірі 19, 5 % в порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання заставодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором у повному обсязі, на умовах і в строки, визначені в кредитному договорі (у томі числі при зміні строків виконання зобов`язань), у тому числі зобов`язань щодо сплати неустойок (пені та штрафів) та відшкодування збитків.

Пунктом 6.3 договору застави майнових прав передбачено, що останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язання за кредитним договором чи настання одного з випадків, з яким чинне законодавство пов`язує припинення права застави.

В додатку № 1 наведено реєстр укладених ПАТ „Дельта Банк" кредитних договорів з фізичними та юридичними особами, що пропонуються у забезпечення Національному банку України (пул кредитів), заборгованість за якими класифікована за ІІ категорією якості.

12.09.2014 р. між ТОВ „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент", як новим кредитором, та ПАТ „Дельта Банк", як первісним кредитором, було укладено договір про відступлення права вимоги.

За умовами договору відступлення права вимоги первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт" (далі - боржник) за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., а саме право вимоги щодо: повернення заборгованості за кредитом в розмірі 54 156 500 грн; повернення заборгованості за процентами в розмірі 3 973 454, 99 грн.

Загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором на день укладання цього договору складає 58 129 954, 99 грн. Первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору, а новий кредитор прийняти та оплатити на умовах цього договору всі права вимоги та інші права, які належать первісному кредитору.

Разом з правом вимоги виконання зобов`язань, що передається за цим договором, до нового кредитора переходять права за договорами, що забезпечують виконання зобов?язання, а саме: права заставодержателя, що виникають з договору застави № ВКЛ-2007072/1/S2 від 27.12.2013 р., укладеного ПАТ „Дельта Банк" та боржником; права заставодержателя, що виникають з договору застави № ВКЛ-2007072/1/S1 від 27.12.2013 р., укладеного ПАТ „Дельта Банк" та боржником; - права сторони-1, що виникають з договору про відступлення права вимоги від 27.12.2013 р., укладеного ПАТ „Дельта Банк" та боржником.

З моменту набрання чинності цим договором, новий кредитор повністю замінює первісного кредитора у основному договорі, зазначеному в п. 1.1 цього договору, та отримує всі права, що виникають з договорів, укладених в забезпечення виконання боржником зобов`язань за основним договором, що зазначені в п. 1.2 цього договору.

Сторони домовилися, що ціна відступлення права вимоги за основним договором, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора, становить 58 129 954, 99 грн, новий кредитор зобов`язаний сплатити на корить первісного кредитора ціну відступлення права вимоги за основним договором, зазначену в п. 1.4 цього договору, не пізніше 01.03.2015 р.

Згідно з п. 2.1 договору відступлення права вимоги первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання цієї вимоги боржником.

Пунктом 5.1 договору відступлення права вимоги передбачено, що сторони дійшли згоди, що цей договір набирає чинності, а у його сторін виникають взаємні права та обов`язки, передбачені цим договором, виключно на наступний день після настання відкладальної обставини, під якою сторони розуміють відсутність добровільного повного погашення боржником заборгованості за основним договором в строк до 11.02.2015 р.

22.12.2014 р. між ТОВ „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент" та ПАТ „Дельта Банк"було укладено додатковий договір № 1 до договору відступлення права вимоги, в якому вони дійшли згоди у зв?язку з частковим виконанням боржником зобов`язань за основним договором в сумі 4 388 248, 00 грн викласти п. 1.1 договору в наступній редакції: "Первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт" (далі - боржник) за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. (далі - основний договір), а саме: право вимоги щодо: - повернення заборгованості за кредитом в розмірі 51 967 154, 26 грн; - повернення (сплата) заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1 774 552, 73 грн; - повернення (сплата) заборгованості за процентами та/або процентів, що не нараховані та підлягають нарахуванню за основним договором.

Загальна сума вимог, які нараховані та/або пред`явленні за основним договором станом на 22.12.2014 р. складає 53 741 706, 99 грн. Первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору, а новий кредитор прийняти та оплатити на умовах цього договору всі права вимоги та інші права, які належать первісному кредитору.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 150 „Про віднесення публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02.03.2015 р. № 51 „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ „Дельта Банк", яким запроваджено з 03.03.2015 р. тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб „Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ „Дельта Банк" від 03.08.2015 р. № 147 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ „Дельта Банк" по 02.10.2015 р. включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб „Про початок ліквідації ПАТ „Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" від 02.10.2015 р. № 181 розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно і призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ „Дельта Банк" Кадирову В.В.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.02.2017 р. № 619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ „Дельта Банк" на два роки до 04.10.2019 р., а також повноваження ліквідатора АТ „Дельта Банк" Кадирова В.В.

11.03.2015 р. була створена комісія з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб „Про перевірку правочинів (договорів) в ПАТ „Дельта Банк" № 67.

17.07.2015 р. при здійсненні комісією перевірки договору про відступлення права вимоги від 12.09.2014 р., укладений між ТОВ „КУА „Дельта - Капітал" та АТ „Дельта Банк", було встановлено, що останній є нікчемним (відповідне рішення комісії оформлене протоколом № 21 від 17.07.2015 р.).

Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2014 р. № 560/БТ „Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" шляхом призначення куратора", заборонено ПАТ „Дельта Банк" використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки, зобов`язано останнього здійснювати розрахунки у національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий в Національному банку України.

Постановою Правління Національного банку України від 30.10.2014 р. № 692/БТ „Про віднесення Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до категорії проблемних", запроваджено певні обмеження у діяльності банку, зокрема, погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями банку, мало прийматись тільки в грошовій формі (крім набуття права власності на об`єкти застави) за погодженням із куратором банку.

Як вбачається із матеріалів справи та згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, у березні 2016 р. Національний банк України звернувся в господарський суд міста Києва із позовом до ПАТ „Дельта банк", ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент" про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 12.09.2014 р., укладеного між ПАТ „Дельта банк" та ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 р. у справі № 910/4123/16 за позовом Національного банку України до ПАТ „Дельта банк", ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент" за участю третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1, - ТОВ „Правнича консалтингова група", ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд", ДП „Укрспирт", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2, - ПАТ „Дельта банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги відмовлено у задоволенні позову повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 р. рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 р. у справі № 910/4123/16 скасовано і прийнято нове рішення, яким позов Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія з управління активами „Скай кепітал менеджмент", Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк", третя особа-1 Товариство з обмеженою відповідальністю „Правнича Консалтингова Група", третя особа-2 Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Аккорд", третя особа-3 Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт", третя особа-4 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, - про визнання договору про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія з управління активами „Скай кепітал менеджмент" - задоволено повністю та вирішено визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія з управління активами „Скай кепітал менеджмент".

Постановою Верховного Суду від 27.11.2018 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 р. у справі № 910/4123/16 залишено без змін.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 27.11.2018 р., у справі № 910/4123/16 за позовом Національного банку України до ПАТ „Дельта банк", ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент" за участю третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1, - ТОВ „Правнича консалтингова група", ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд", ДП „Укрспирт", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2, - ПАТ „Дельта банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є неспростованими, доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд у своїй постанові від 09.08.2018 р. у справі № 910/4123/16 встановив та зазначив, крім іншого, що з урахуванням обмежень, встановлених Постановою Правління НБУ №560/БТ від 11.09.2014 р., саме з цього рахунку мали б списуватись кошти під час проведення транзакцій з перерахування коштів з рахунків клієнтів банку, і саме на цьому рахунку кошти мали б відображатись у разі їх реального надходження.

Розрахунки за Договором про відступлення прав вимоги від 12 вересня 2014 року мали проводитися шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент", відкритого в АТ „Дельта Банк", на кореспондентський рахунок Банку № НОМЕР_1 , з котрого в подальшому кошти спрямовувались на рахунок („Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами"), відкритого також у АТ „Дельта Банк", а потім, в свою чергу, на позичкові рахунки боржника.

В свою чергу, в порушення обмежень, встановлених постановою правління Національного банку України № 560/БТ від 11.09.2014 р. (заборона Банку використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки), а також № 692/БТ від 30.10.2014 р. (щодо прийняття погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями, тільки у грошовій формі) оплата за Договором про відступлення прав вимоги від 12 вересня 2014 року (оплата ціни відступлення права вимоги за Кредитним договором) була здійснена „КУА „Скай Кепітал" 12 лютого 2015 року шляхом перерахування коштів у розмірі 58 129 954, 99 грн з його рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ „Дельта Банк", на рахунок в АТ „Дельта Банк" № НОМЕР_4 (згідно п. 1.4., 2.2. договору відступлення), з подальшим перерахуванням цих коштів на рахунок ДП „Укрспирт", відкритий в АТ „Дельта Банк" № НОМЕР_3 (виписки по особових рахунках та меморіальний ордер № 10376022 від 12.02.2015 р.).

Отже, перерахування коштів проводилось в межах банку, в період неспроможності виконання ним своїх грошових зобов`язань, без залучення реальних коштів на погашення кредиту.

Але в порушення постанови НБУ № 560/БТ від 11 вересня 2014 року, пунктом 2.2 договору відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року передбачено, що новий кредитор зобов`язаний сплатити на користь первісного кредитора, вказану в п. 1.4 цього Договору ціну відступлення права вимоги, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_4 в АТ „Дельта банк", а не на рахунок № НОМЕР_1 , як того вимагала постанова НБУ № 560/БТ від 11 вересня 2014 року. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що розрахунки між сторонами проводились 12.02.2015 р., тобто в той час, коли вже діяли обмеження, встановлені постановою НБУ № 560/БТ від 11 вересня 2014 року.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що кошти на погашення заборгованості за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27 грудня 2013 року, укладеним між АТ „Дельта Банк" та ДП „Укрспирт", відбувалось за рахунок коштів ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент", зважаючи на те, що перерахування коштів проводилось в межах банку, без залучення реальних коштів на погашення кредиту, отже, таким погашенням було порушено обмеження, встановлені постановою Правління НБУ № 692/БТ від 30 жовтня 2014 р. та Наказу АТ „Дельта Банк" за № 2650 від 03 листопада 2014 року щодо прийняття погашення заборгованості виключно у грошовій формі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника, що в результаті здійснення розрахунку за договором відступлення права вимоги відбулося в межах банку, тобто не відбулося реальне надходження коштів на рахунок банку, а відбулося коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань.

Отже, оскільки в результаті здійснення розрахунку за Договором відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року АТ „Дельта Банк" не отримав реальних коштів, то відповідно останній безоплатно здійснив відчуження майна, відмовився від власних майнових вимог (прав вимоги за Кредитним договором, укладеним з ДП „Укрспирт") то Договір відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року є нікчемним в силу п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також, матеріалами справи підтверджується і не заперечувалось сторонами, що ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент", на момент укладення договору відступлення права вимоги від 11.09.2014 р., було кредитором АТ „Дельта Банк" за відповідними договорами банківського рахунку, на яких обліковувались належні товариству кошти, а станом на дату оплати ціни відступлення за договором відступлення права вимоги, тобто станом на 12.02.2015 р., на рахунку платника ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент" № НОМЕР_2 в АТ „Дельта Банк" обліковувались кошти, достатні для здійснення оплати в сумі 58 129 954, 99 грн, отже, й на момент оплати ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент" мало статус кредитора банку.

Також, укладення договору про відступлення прав вимоги від 12 вересня 2014 року було здійснене всупереч обмежень, встановлених Постановами Правління Національного Банку України № 560/БТ від 11 вересня 2014 року та № 692/БТ від 30 жовтня 2014 року, Наказу АТ „Дельта Банк" № 2650 від 03 листопада 2014 року.

Таким чином, ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент" було передано майно (майнові права) банку, через що ним отримано переваги, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, що зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину.

Отже, Договір відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року є нікчемним в силу п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. п. № 150 „Про віднесення публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 „Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича - уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ „Дельта Банк".

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 р. № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 р. № 51 „Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк" тимчасову адміністрацію в АТ „Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно, а рішенням від 03.08.2015 р. № 147 тимчасову адміністрацію в АТ „Дельта Банк" продовжено до 02.10.2015 р.

На виконання постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Дельта банк" Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 02.10.2015 р. № 181 „Про початок процедури ліквідації АТ „Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ „Дельта Банк" строком з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

На підставі Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 р. продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ „Дельта Банк" на два роки до 04.10.2019 р., а також повноваження ліквідатора АТ „Дельта Банк" Кадирова В.В.

17 липня 2015 року Протоколом № 21 засідання Комісії АТ „Дельта Банк" з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, створеної згідно наказу № 67 від 11 березня 2015 року (зі змінами, внесеними наказом № 270 від 23 квітня 2015 року) на виконання ст. 38 Закону України „Про гарантування вкладів фізичних осіб" затверджено результат перевірки, якою виявлено, що правочин - Договір про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладений між ТОВ „КУА „Дельта - Капітал" та АТ „Дельта Банк" є нікчемним.

22 липня 2015 року АТ „Дельта Банк" повідомив ТОВ „КУА «Скай Кепітал Менеджмент" листом за вих. № 5597 про нікчемність правочину від 12 вересня 2014 року.

22 липня 2015 року АТ „Дельта Банк" повідомив ДП спиртової та лікрогорілчаної промисловості „Укрспирт" листом за вих. № 5492 про нікчемність правочину від 12 вересня 2014 року.

У зв`язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитним операціями, створеної згідно із зазначеним вище Наказом № 67 від 11.03.2015 р., нікчемного правочину - Договору відступлення права вимоги від 12.09.2014 р., укладеного між АТ „Дельта Банк" та ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент", Тимчасовою адміністрацією АТ „Дельта Банк" 20.07.2015 р. було видано наказ № 615 „Щодо здійснення дій, пов`язаних із наслідками виявленні нікчемних правочинів (договорів)", на підставі якого повноваженим структурним підрозділам Банку було надано розпорядження, зокрема щодо:

- забезпечення відновлення кредитної заборгованості за Кредитним договором ДП „Укрспирт" майнові права за яким були відступлені на користь ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент" на підставі нікчемного договору відступлення, у сумі на дату згортання заборгованості у зв`язку з уступкою права вимоги за Договором відступлення права вимоги від 12.09.2014 р., у кореспонденції з рахунком 3739 (за необхідності , відкрити кредитну угоду та відповідні аналітичні рахунки для обліку кредиту, нарахованих відсотків та застави);

- донарахування з 12.08.2014 р. відсотків за користування кредитом у розмірі та спосіб, передбачені Кредитним договором;

- відкриття аналітичного рахунку 2909 (у національній валюті) для ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент" та зарахування на вказаний рахунок отриманої (згідно Договору відступлення права вимоги від 12.09.2014 р.) плати;

- анулювати фінансовий результат операції з припинення визнання на балансі Банку фінансового активу за Кредитним договором за операцією з відступлення права вимоги від 12.09.2014р. (з доходів поточного року).

На виконання ст. 216 ЦК України, АТ „Дельта Банк" застосував наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: повернув ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент" кошти, на виконання умов Договору відступлення прав вимоги від 12 вересня 2014 року та додаткової угоди до нього.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, на виконання, Наказу № 615, у АТ „Дельта Банк" для ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент" й було відкрито аналітичний рахунок 2909, а саме 0012, на якій, на підставі меморіального ордеру № 52957915 від 21.07.2015 р. було здійснено повернення коштів за Наказом № 615 від 20.07.2015 р., у розмірі 58 129 954, 99 грн, які надійшли від ТОВ „КУА „Скай Кепітал Менеджмент" згідно нікчемного договору відступлення права вимоги.

Таким чином, згідно вимог постанови Правління Національного банку України від 26.02.2014 р. № 102/БТ „Про надання кредиту для збереження ліквідності" (зі змінами від 12.06.2014 р. № 348/БТ „Про внесення змін до Постанови Правління Національного банку України від 26 лютого 2014 року № 102/БТ"), від 11.09.2014 № 560/БТ „Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" шляхом призначення куратора", в п.1, п. 2 цієї постанови було встановлене обмеження господарської компетенції АТ „Дельта Банк", а саме неможливість укладати такі договори, як оспорюваний договір відступлення права вимоги від 12.09.2014 р., без погодження з куратором банку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки АТ „Дельта Банк" не мав права укладати договір відступлення права вимоги від 12.09.2014 р. без погодження з куратором банку, а тому оспорюваний правочин укладений з порушенням АТ „Дельта Банк" його господарської компетенції, що є підставою для визнання його недійсним згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент" є нікчемним в силу приписів п. 1 та п. 7 статті 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що є підставами для визнання його недійсним в силу приписів ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України в судовому порядку, а також укладений з порушенням АТ „Дельта Банк" його господарської компетенції, що є підставою для визнання його недійсним згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України в судовому порядку.

28.04.2015 р. ТОВ „Правнича консалтингова група" (клієнт) та ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд" (фактор), уклали договір факторингу № 1/28-04, відповідно до умов якого ТОВ „Правнича консалтингова група" передало (відступило), а ТОВ „ФК „Аккорд" прийняло і зобов`язалось оплатити ТОВ „Правнича консалтингова група" за визначеною цим договором ціною права вимоги за грошовими зобов`язаннями щодо сплати процентів, неустойок і інших платежів, які пов`язані з порушенням порядку сплати процентів, що виникли у ТОВ „Правнича консалтингова група" на підставі договору кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р.

Згідно з п. 1.2. договору факторингу внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором позивач займає місце ТОВ „Правнича консалтингова група" (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли з договору кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. відносно усіх прав і обов`язків позивача в частині і щодо нарахування та отримання (стягнення) в повному обсязі процентів за Кредитним договором як нарахованих, однак не сплачених на дату укладення цього договору, так і тих, які ще не нараховані або виникнуть за Кредитним договором в майбутньому, а також усіх видів неустойок та інших платежів, що підлягають виплаті відповідачем за порушення порядку сплати процентів, не виплачених на дату укладення цього договору.

Відповідно до п. 1.7 договору факторингу права вимоги та інші права, що є предметом відступлення позивачу за цим договором, набуті ТОВ „Правнича консалтингова група" у ТОВ „Скай кепітал менеджмент" згідно з договором про відступлення права вимоги №8/2-VP від 12.02.2015 р., яке, в свою чергу, набуло такі права у ПАТ „Дельта Банк" на підставі договору про відступлення права вимоги від 12.09.2014 р.

В п. 1.3 договору факторингу сторони визначили характеристику (зміст) прав вимоги, переданих ТОВ „Правнича консалтингова група" позивачу за договором, які виникли чи виникнуть за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р.: повернення (сплата) заборгованості відповідача за процентами в розмірі 1 774 552, 73 грн., нарахованих, але не сплачених на дату 11.09.2014 р. включно; повернення (сплата) заборгованості відповідача за процентами та/або процентів, що не нараховані та підлягають нарахуванню; повернення (сплата) заборгованості відповідача за процентами та/або процентів, які виникнуть у майбутньому; - сплати відповідачем усіх видів неустойок та інших платежів, що підлягають сплаті за порушення порядку сплати процентів, не виплачених на дату укладення цього договору.

Згідно з п. 1.6. договору факторингу сторони визначили інформацію про стан розрахунків та заборгованості відповідача за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. по тілу кредиту та процентам: заборгованість відповідача станом на 27.07.2014 р. по тілу кредиту - 54 156 500 грн, за процентами - 2 198 902, 26 грн (встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2014 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 у справі № 911/3411/14, які набрали законної сили); розмір процентів, нарахованих попереднім кредитором (ПАТ „Дельта Банк"), несплачених відповідачем за період з 28.07.2014 р. по 11.09.2014 р. включно - 1 774 552, 73 грн; Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт" сплачено (з 28.07.2014 р.): 15.12.2014 р. - 4 388 248 грн, з яких 2 198 902, 26 грн зараховано як сплата заборгованості за процентами, нарахованими на дату 27.07.2014 р., а 2 189 345, 74 грн зараховано як сплата заборгованості за кредитом; 16.12.2014 р. - 500 000 грн, які зараховано як сплата заборгованості за кредитом; 18.12.2014 р. - 400 000 грн, які зараховано як сплата заборгованості за кредитом; - з 12.09.2015 р. проценти відповідачу ще не нараховувались та до сплати не пред`являлись; заборгованість відповідача за кредитом (тілом кредиту) на дату укладення цього договору - 51 967 154, 26 грн.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору факторингу, за передані (відступлені) права вимоги до відповідача за Кредитним договором позивач сплачує ТОВ „Правнича консалтингова група" 5 994 599, 04 грн у строк до 30.09.2015 р.

Згідно з п. 6.1 Договору факторингу строк дії договору становить: з 28.04.2015 р. по момент виконання сторонами своїх зобов`язань за ним чи розірвання у встановленому порядку, але не довше погашення відповідачем заборгованості за кредитом і процентами по кредиту за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. Цей договір набирає чинності та вважається укладеним при умові його підписання та скріплення печатками сторін з 28.04.2015 р..

29.04.2015 р. ТОВ „Правнича консалтингова група" направила відповідачу повідомлення про часткове відступлення права вимоги за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. внаслідок факторингу, з огляду на що, з 28.04.2015 р. ТОВ „Правнича консалтингова група" втратило, а позивач набув права вимоги до відповідача за грошовими зобов`язаннями щодо сплати процентів, неустойок та інших платежів, які пов`язані з порушенням порядку сплати процентів, що виникли у ТОВ „Правнича консалтингова група" на підставі договору кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., та зазначив про те, що в подальшому всі розрахунки зі сплати процентів за Кредитним договором необхідно здійснювати на користь позивача за вказаними у повідомлені реквізитами.

29.04.2015 р. позивач направив відповідачу вимогу про сплату процентів № 2-29/04, в якій просив сплатити проценти за період з 28.07.2014 р. по 31.03.2015 р. Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт" на вказану вимогу не відповіло, грошові кошти позивачу не перерахувало.

26.06.2019 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 1604 про затвердження умов продажу активів. До лоту № UKR-2019-03 увійшов пул активів, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, а також дебіторської заборгованості: Активи АТ „БАНК „ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Активи АТ „ДЕЛЬТА БАНК", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Активи АТ „ІМЕКСБАНК", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Активи ПАТ „ВІЕЙБІ БАНК", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Актив ПАТ „ДІАМАНТБАНК", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Активи ПАТ „ЕНЕРГОБАНК", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Активи ПУАТ „ФІДОБАНК", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Активи ПАТ „ПТБ", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Активи ПАТ „РАДИКАЛ БАНК", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Активи ПАТ „УКРБІЗНЕСБАНК", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Активи ПАТ „БАНК „КИЇВСЬКА РУСЬ", детальний перелік активів в публічному паспорті активу; Актив ПАТ „БАНК ТРАСТ", детальний перелік активів в публічному паспорті активу.

26.09.2019 р. за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UKR-2019-03 від 14.08.2019 р., переможцем яких стало ТОВ „Фінансова компанія „Геліос", між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Фінансова компанія „Геліос" було укладено договір № 1962/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав, згідно з умовами п. 1.1. якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають:

- право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі - Боржники), які виникли за укладеними договорами (надалі - Укладені договори) та/або боржників за Кредитними договорами та/або іншими договорами, та/або на інших підставах, наведених у Додатку № 1 до цього Договору (надалі - Права вимоги). Сторони домовились, що Права вимоги включають всі права вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення, а також всі похідні вимоги з цих договорів або такі, що випливають з них, в тому числі, але не виключно: вимоги по нарахуванню та стягненню процентів, неустойки, штрафів, індексу інфляції, трьох відсотків річних та/або збитків, вимоги по застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, вимоги по отриманню коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та передане стягувачу в погашення боргу, мирових угод, договорів з арбітражними керуючими, охоронними організаціями, права кредиторів, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів тощо;

- право оскаржувати недійсність або припинення/зміни прав вимоги у судовому та позасудовому порядках;

- право звертатися до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень власника прав вимоги та/або кредитора за правами вимоги, які передбачені законодавством та укладеними договорами, включаючи, але не обмежуючись, боржників, органів нотаріату, правонаступників/спадкоємців боржників, тощо;

- право набути у власність гроші та/або майно на підставах наведених у Додатку № 1 до цього Договору, що пов`язані із здійсненням Продавцем кредитних операцій, укладенням відповідних договорів та фактичною видачею грошових коштів, або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності Укладених договорів тощо;

- право оскаржувати, як у судовому, так і в позасудовому порядках припинення, ліквідацію Боржників, які є боржниками за Правами вимоги, які виникли за Укладеними договорами, наведеними у Додатку № 1 до цього Договору, та/або на інших підставах, наведених у Додатку № 1 до цього Договору;

- право отримати грошові кошти/відшкодування внаслідок порушення вимог закону при здійсненні господарської діяльності, вчинення кримінальних правопорушень, та за наслідками зміни або розірвання Укладених договорів;

- інші права, що пов`язані або випливають із Прав вимоги, надалі за текстом - Майнові права.

Згідно з п. 1.2. договору покупець сплачує Продавцю за Майнові права грошові кошти (плату) у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.3. договору майнові права вважаються переданими Покупцю з моменту підписання цього Договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що сторони домовились, що за продане Майнових прав за цим Договором Покупець сплачує Продавцю грошові кошти у розмірі 34 568 534, 85 гри. Ціна договору сплачена Покупцем Продавцю у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором на підставі Протоколу електронних торгів № UKR-2019-03 від 14.08.2019 р., складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став покупець.

Пунктом 5.7. договору визначено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін та скріплення підписів печатками сторін.

У відповідності до витягу з додатку № 1 до договору № 1962/К від 26.09.2019 р. купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав ТОВ „Фінансова компанія „Геліос" передано майнові права - за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеним між ПАТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт".

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням грошових коштів в кредит, заміною сторони у зобов`язанні, здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

2. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

3. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

4. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

5. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

6. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Статтею 1046 цього ж кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1048 цього ж кодексу передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 цього ж кодексу передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 516 цього ж Кодексу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 цього ж Кодексу встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з ст. 203 цього ж кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ст. 216 цього ж кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

2. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

4. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Статтею 236 цього ж кодексу передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

2. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Як було зазначено вище, постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 27.11.2018 р., у справі № 910/4123/16 встановлено, що договір про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія з управління активами „Скай кепітал менеджмент", є нікчемним в силу приписів п. 1 та п. 7 ч. 3 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія з управління активами „Скай кепітал менеджмент".

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 27.11.2018 р., у справі № 910/4123/16 встановлено, що договір про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладений між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Компанія з управління активами „Скай кепітал менеджмент", є нікчемним в силу приписів п. 1 та п. 7 ч. 3 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладений між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Компанія з управління активами „Скай кепітал менеджмент", з моменту його вчинення, а тому суд дійшов висновку, що на підставі та у відповідності до положень 203, 215, 216, 236, 512, 516, 517 Цивільного кодексу України - ТОВ „Компанія з управління активами „Скай кепітал менеджмент" не набуло прав вимоги за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеним між ПАТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт", в силу недійсності договору про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Компанія з управління активами „Скай кепітал менеджмент", та не мало правових підстав для їх відступлення на користь ТОВ „Правнича консалтингова група" за договором № 8/2-VP про відступлення права вимоги від 12.02.2015 р., укладеним між ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент" та ТОВ „Правнича консалтингова група", а ТОВ „Правнича консалтингова група" не мало правових підстав для їх відступлення на користь ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд" за договором факторингу № 1/28-04 від 28.04.2015 р., укладеним між ТОВ „Правнича консалтингова група" та ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд".

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що невизнання у встановленому законом порядку недійсними договору № 8/2-VP про відступлення права вимоги від 12.02.2015 р., укладеного між ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент" та ТОВ „Правнича консалтингова група", та договору факторингу № 1/28-04 від 28.04.2015 р., укладеного між ТОВ „Правнича консалтингова група" та ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд", не свідчить, що ТОВ „Правнича консалтингова група" та ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд" набули прав вимоги за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., адже недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю в силу ст. 216 Цивільного кодексу України. При цьому, він вважається таким, що не створює правових наслідків з моменту його вчинення в силу положень ст. 236 Цивільного кодексу України.

Вищевказана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 17.01.2020 р. у справі № 31/287-10, постанові від 18.12.2019 р. у справі № 462/6489/15-ц.

Заперечення відповідача та третьої особи-1 (на стороні відповідача) - ТОВ „Правнича консалтингова група" щодо відсутності у ТОВ „Фінансова компанія „Геліос" майнових прав за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. та щодо того, що ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд" набуло майнові права за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеним між ПАТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт", договором про відступлення прав вимоги від 12.09.2014 р., укладеним між ПАТ „Дельта банк" та ТОВ „Компанія з управління активами - адміністратор пенсійних фондів „Дельта-капітал" (в подальшому найменування - ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент"), договором № 8/2-VP про відступлення права вимоги від 12.02.2015 р., укладеним між ТОВ „КУА „Скай кепітал менеджмент" та ТОВ „Правнича консалтингова група", та договором факторингу № 1/28-04 від 28.04.2015 р., укладеним між ТОВ „Правнича консалтингова група" та ТОВ „Фінансова компанія „Аккорд", є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи з вищевказаних підстав.

Отже, враховуючи вищевикладене та на підставі вищевказаних положень ст. 512, 516, 517 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що у відповідності до постанови Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 27.11.2018 р., у справі № 910/4123/16, наказу № 615 від 20.07.2015 р. „Щодо здійснення дій, пов`язаних із наслідками виявленні нікчемних правочинів (договорів)" Тимчасової адміністрації АТ „Дельта Банк", протоколу електронних торгів № UKR-2019-03 від 14.08.2019 р., договору № 1962/К від 26.09.2019 р. купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав, укладеного між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Фінансова компанія „Геліос", додатку № 1 до договору, до ТОВ „Фінансова компанія „Геліос" перейшли права вимоги (майнові права) виконання відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом і інших (тощо) за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеним між ПАТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт".

Дослідивши договір № 1962/К від 26.09.2019 р. купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав, укладений між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Фінансова компанія „Геліос", суд дійшов висновку, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов даного договору (предмет, дата укладення, ціна, порядок розрахунків, строк дії, тощо), його зміст та форма договору не суперечать положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та іншим нормативно-правовим актам в редакціях, що діяли на момент вчинення правочину.

Заперечення відповідача щодо того, що предметом договору № 1962/К від 26.09.2019 р. купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав, укладеного між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Фінансова компанія „Геліос", є недійсна вимога за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеним між ПАТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт", є також необґрунтованими з вищевказаних підстав.

Заперечення відповідача щодо того, що всі його зобов`язання за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. є припиненими в силу приписів ст. 599 Цивільного кодексу України - виконанням, проведеним належним чином, є необґрунтованими, оскільки факт погашення відповідачем основної заборгованості по кредиту та по відсоткам за користування кредитом за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. внаслідок виконання судового рішення в межах справи Господарського суду Київської області № 911/3411/14 не позбавляє кредитора права вимоги на сплату процентів за користування грошовими коштами, штрафних санкцій, інфляційних збитків та 3 % річних тощо, нарахованих до моменту виконання такого основного зобов?язання. Крім того, судові рішення у справах Господарського суду Київської області № 911/2111/15, № 911/2115/15, № 911/2429/15, на виконання яких відповідачем було сплачено відповідним стягувачам (позивачам) присуджені до стягнення грошові кошти, в подальшому були скасовані у встановленому законодавством порядку, що в свою чергу не позбавляє відповідача вимагати від відповідних стягувачів (позивачів) повернення безпідставно отриманих грошових коштів.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, з урахуванням його заяви про уточнення позовних вимог, крім інших вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 72 385 564, 43 грн інфляційних збитків від суми основної заборгованості по кредиту (за період з 22.05.2014 р. по 31.05.2020 р.) за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеним між ПАТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт", та за договором № 1962/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав від 26.09.2019 р., укладеним між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Фінансова компанія „Геліос".

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що у встановлений кредитним договором строк відповідач свої обов`язки щодо повернення кредиту та оплати відсотків за користування кредитом у повному обсязі не виконав, що підтверджується постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 р. та рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2014 р. у справі № 911/3411/14 і іншими документами, наявними у матеріалах справи.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно висновків, зроблених Верховним Судом у постанові від 26.06.2020 р. у справі № 905/21/19, при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ „Дельта Банк" зверталось до ДП „Укрспирт" із вимогою № 2/39-17/5906 від 13.05.2014 р., якою просив виконати відповідача свої зобов`язання за кредитним договором та сплатити заборгованість в строк до 22.05.2014 р. і ДП „Укрспирт" 15.12.2014 р., 16.12.2014 р., 17.12.2014 р., 18.12.2014 р. було здійснено погашення боргу за кредитом перед ПАТ „Дельта Банк" на суму 2 189 345,74 грн, внаслідок чого у грудні 2014 року зменшилась основна сума заборгованості за кредитом.

При цьому, суд також враховує, що 22.06.2015 р. постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України виконавче провадження № 46994164 з виконання наказу Господарського суду Київської області № 911/3411/14, виданого 25.11.2014 р. щодо стягнення з відповідача, в тому числі, боргу за кредитом закінчено з підстав п. 8 ч. 1 ст. 49, статті 50 Закону України „Про виконавче провадження".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 року у справі № 911/3411/14 замінено позивача (стягувача) у справі № 911/3411/14 - Товариство з обмеженою відповідальністю „Правнича консалтингова група" на Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Геліос", який є позивачем у даній справі.

Таким чином, враховуючи, що ТОВ „Фінансова компанія „Геліос" є позивачем (стягувачем) у справі № 911/3411/14, в межах якої було здійснено стягнення суми кредиту за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., що вбачається з постанови виконавця від 22.06.2015 р., суд дійшов висновку висновку, що позивач вправі нараховувати інфляційні втрати на суму кредиту до червня 2015 року включно.

Розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості по кредиту, виконаний позивачем за період з 22.05.2014 р. по 30.06.2015 р., є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних збитків від суми основної заборгованості по кредиту за договором за період з 22.05.2014 р. по 30.06.2015 р. у розмірі 30 233 130, 58 грн, а відповідно позовна вимога позивача до відповідача про стягнення інфляційних збитків від суми основної заборгованості по кредиту за договором в інший частині за період з 01.07.2015 р. по 31.05.2020 р., є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 65 077 114, 71 грн процентів за неправомірне користування кредитними коштами (за період з 27.08.2015 р. по 18.06.2020 р.), 7 862 358, 83 грн 3% річних від суми основної заборгованості по кредиту (за період з 13.05.2015 р. по 18.06.2020 р.) за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., укладеним між ПАТ „Дельта банк" та ДП „Укрспирт", та за договором № 1962/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав від 26.09.2019 р., укладеним між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Фінансова компанія „Геліос", у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1050 цього ж кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1048 цього ж кодексу передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

2. Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості по кредиту (за період з 13.05.2015 р. по 18.06.2020 р.), виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 7 862 358, 83 грн, а позовна вимога позивача до відповідача про стягнення 65 077 114, 71 грн процентів за неправомірне користування кредитними коштами (за період з 27.08.2015 р. по 18.06.2020 р.), є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, оскільки вказані заявлені проценти за користування кредитними коштами нараховані позивачем після пред?явлення до відповідача вищевказаної вимоги згідно з положеннями ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, у разі пред?явлення якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Також, як було зазначено вище, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, у тому числі, у зв`язку із пропущенням позовної давності.

З приводу вказаної заяви відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього ж кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 ст. 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

5. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з ст. 264 цього ж кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 267 цього ж кодексу заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Пунктами 2.2., 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора, який не є стороною у справі.

Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду.

2.3. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у своїх запереченнях на відзив на позов зазначає, що неможливість звернення до суду з позовом зумовлювали дії третіх осіб та ТОВ „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент", якими було вчинено ряд послідовних правочинів щодо відчуження права вимоги за кредитним договором. Окрім того, третіми особами було порушено справи про стягнення коштів з ДП „Укрспирт", в яких задовольнялись відповідні позовні вимоги. Протягом значного періоду часу і по сьогоднішній день відповідач та треті особи не погоджувались з доводами щодо недійсності правочину, згідно з яким право вимоги перейшло від ПАТ „Дельта Банк" до ТОВ „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент".

Також ТОВ „Правнича Консалтингова Група" зверталось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом у справі № 826/15792/15 з вимогами про визнання протиправними дій та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію „Дельта Банк" щодо визнання нікчемним Договору про відступлення прав вимоги від 12.09.2014 року та скасування відповідного рішення Уповноваженої особи. У справі № 826/15792/15 постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2015 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 року даний позов було задоволено в повному обсязі. Лише 30.08.2017 року Вищим адміністративним судом України було скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 року та направлено справу №826/15792/15 на новий розгляд. На новому розгляді у справі ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 07.05.2018 року позов ТОВ „Правнича Консалтингова Група" було залишено без розгляду.

Також, в березні 2016 року Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва у справі № 910/4123/16 з позовом про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги від 12.09.2014 року. Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 р., залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 в задоволені позовних вимог відмовлено повністю. Постановою Вищого господарського суду України від 15.02.2017 р. касаційні скарги Національного банку України та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Дельта Банк" задоволені частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 р. у справі № 910/4123/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду. На новому розгляді справи рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 року справі № 910/4123/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В подальшому, постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 року у справі № 910/4123/16 позов Національного банку України про визнання договору про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент" - задоволено повністю, визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 12 вересня 2014 року, укладений між ПАТ „Дельта Банк" та ТОВ ТОВ „Компанія з управління активами „Скай Кепітал Менеджмент".

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.11.2018 року у справі № 910/4123/16 Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 року у справі № 910/4123/16 було залишено без змін.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд керуючись ст. 267 Цивільного кодексу України викладені обставини визнає поважними причинами пропуску позивачем позовної давності для звернення в суд із даним позовом до відповідача за захистом своїх прав і інтересів по стягненню нарахованих інфляційних збитків та 3% річних за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., а тому суд дійшов висновку про можливість захисту порушених прав позивача за таким позовом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт" (07400, вул. Гагаріна, 16, м. Бровари, Київська область; ідентифікаційний код 37199618) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Геліос" (04071, вул. Нижній Вал, 7-9, м. Київ; ідентифікаційний код 42322556) 30 233 130 (тридцять мільйонів двісті тридцять три тисячі сто тридцять) грн 58 (п`ятдесят вісім) коп. інфляційних збитків від суми основної заборгованості по кредиту, 7 862 358 (сім мільйонів вісімсот шістдесят дві тисячі триста п?ятдесят вісім) грн 83 (вісімдесят три) коп. 3 % річних від суми основної заборгованості по кредиту та судові витрати 192 856 (сто дев?яносто дві тисячі вісімсот п?ятдесят шість) грн 32 (тридцять дві) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

26 жовтня 2020 р.