ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" листопада 2020 р. Справа № 924/1176/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали заяви від 02.11.2020р. про забезпечення позову у справі № 924/1176/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Фармінг Полісся", с. Людвище Шумського району Тернопільської області

до Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області

про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Фармінг Полісся" до Чорнянської сільської ради про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2020р. вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заверусі С.В.

Окрім того, 02.11.2020р. товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія Фармінг Полісся" подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Чорнянській сільській раді Старокостянтинівського району Хмельницької області вчиняти дії щодо зміни цільового призначення земельних ділянок кадастрові номери: :04:016:0036, площею 2,7736 га, :04:016:0035, площею 21,8211 га, :04:016:0034, площею 7,3575 га, :04:013:0181, площею 1,7725 га, :04:013:0180, площею 1,1029 га, :04:008:0114, площею 3,9327 га, :04:008:0119, площею 2,3179 га, :04:008:0115, площею 4,8006 га, :04:008:0116, площею 0,7910 га, :04:008:0117, площею 5,4751 га, :04:008:0118, площею 2,1346 га, :04:025:0005, площею 1,3296 га, :04:025:0006, площею 1,2912 га, :04:023:0071, площею 13,0166 га, :04:023:0072, площею 6,3721 га, :04:023:0073, площею 5,5501 га, :04:023:0072, площею 6,3721 га, :04:023:0073, площею 5,5501 га, :04:023:0069, площею 5,8120 га, :04:020:0060, площею 0,9284 га, :04:023:0070, площею 2,1106 га, :04:023:0068, площею 1,2590 га, :04:020:0061, площею 2,8947 га, :04:020:0059, площею 5,5014 га, які розташовані на території Чорнянської сільської ради, здійснювати поділ чи об`єднання даних земельних ділянок, надавати зазначені земельні ділянки у власність та/або користування, та/або оренду будь-яким фізичним чи юридичним особам до набрання судовим рішенням в даній справі законної сили.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначає, що оспорюваним рішенням відповідача задекларовано намір органу місцевого самоврядування змінити цільове призначення земельних ділянок та в подальшому передати їх у приватну власність, що само по собі є грубим порушенням вимог ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та в подальшому, у випадку вчинення відповідних дій Чорнянською сільською радою, наведене фактично унеможливлює (без ініціювання нових судових проваджень) поновлення порушеного права ТОВ "Мрія Фармінг Полісся" на затвердження виготовлених товариством власним коштом технічних документацій для отримання відповідних земельних ділянок в оренду.

Статтею 129 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

11.07.2018р. Верховний суд України, розглядаючи справу № 509/5216/13-ц, зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується можливість виконання судового рішення.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таку правову позицію наведено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018р. по справі № 910/361/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявник, посилаючись на те, що Чорнянська сільська рада має намір передати у власність чи користування земельні ділянки будь-яким фізичним чи юридичним особам або здійснювати поділ чи об`єднання даних земельних ділянок, що розташовані на території Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, не надає будь-яких доказів на підтвердження того, що органом місцевого самоврядування після пред`явлення позову будуть вчинятися будь-які дії щодо відчуження, передачу в оренду нерухомого майна (земельних ділянок), чи інші дії стосовно їх поділу або об`єднання. Крім того, судом зауважується, що зі змісту рішення Чорнянської сільської ради № 1 від 30.09.2020р. також не вбачається наміру відповідача передати громадянам у приватну власність земельні ділянки, площею 100,3452 га, а зазначається лише про право на отримання земельної ділянки від держави для ведення особистого селянського господарства. При цьому, ані матеріали заяви про забезпечення позову, ані матеріали позовної заяви не місять доказів звернення громадян із заявою (клопотанням) до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Суд звертає увагу, що жодних інших обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення позову, крім описаних вище, які визнаються не обґрунтованими та не підтвердженими, позивачем не наведено. Наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного заходу забезпечення позову, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Із поданих матеріалів заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд не вважає, що позивачем доведено неможливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, без невжиття обраних заходів забезпечення. Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивачем не дотримано вимог належності, достовірності та допустимості доказів для підтвердження заявлених вимог про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено зазначених ним підстав вжиття заходів забезпечення позову та не доведено, що невжиття обраних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Отже, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Більш того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.

Окрім того, вказані заходи забезпечення позову, за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, зокрема щодо визнання недійсним рішення Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за №1 від 30.09.2020 р., проте при цьому спір не вирішується по суті, що за змістом частини 11 статті 137 ГПК України, виключає можливість задоволення даних заходів забезпечення позову у будь-якому випадку. Про тотожність заявлених позовних вимог та заходів забезпечення позову, свідчить той факт, що депутатами Чорнянської сільської ради спірним рішенням внесено пропозицію щодо зміни саме цільового призначення земельних ділянок.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Фармінг Полісся" від 02.11.2020р. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Заверуха

Віддруков. 3 прим. (рек. з пов. про вруч.):

1 - до справи;

2, 3 - заявнику (47130, с. Людвище, Шумський район, Тернопільська обл., вул. Б. Хмельницького, 19А; 46018, м. Тернопіль, вул. Винниченка, 8).