ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1766/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

розглянувши справу за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001)

до відповідача: Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001)

про стягнення 770115,89 грн, -

за участю представників учасників справи:

від позивача: Остапов В.В.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 770115,89 грн, з яких: 706331,28 грн основного боргу; 12052,50 грн інфляційних втрат; 44183,11 грн пені та 7549,00 грн 3% річних.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив невиконання відповідачем укладеного між сторонами договору надання послуг з утримання мереж водовідведення від 10.01.2020 № 2-Пп-ЧФ-20 в частині здійснення повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Відповідач відзив на позов не подав, разом з цим подав суду клопотання про зменшення розміру пені (а.с.120-140, т.1), згідно якого просить суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені до 10%, а саме до 4418,31 грн. В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на те, що: наразі відповідач перебуває в скрутному фінансовому становищі, у зв`язку з зниженням попиту на послуги підприємства через складну політично-економічну ситуацію в країні, а отриманих від господарської діяльності коштів вистачає лише на обов`язкові платежі і заробітну плату; матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків чи погіршення фінансового стану внаслідок порушень грошових зобов`язань відповідачем; станом на 31.07.2020 заборгованість контрагентів відповідача та третіх осіб становить 196864840,85 грн, що має наслідком несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань; відповідач вживає заходи щодо виконання зобов`язання перед позивачем, про що свідчить обставина здійснення оплати по рахункам від 31.01.2020 №1460 та від 30.04.2020 №5350.

28.09.2020 від позивача на електронну адресу суду за вх. № 25509/20 надійшли письмові заперечення на клопотання відповідача про зменшення розміру пені, в яких позивач зазначив, що: у спірних правовідносинах період прострочення є значним; до тверджень відповідача про наявність скрутного матеріального становища слід відноситись критично, зважаючи, що відповідач частково погасив заборгованість після відкриття провадження у справі, а отже, за переконанням позивача, до виконання зобов`язань відповідача спонукає саме ризик застосування до нього фінансових санкцій; згідно звіту про фінансовий стан на 31.03.2020, у відповідача наявний прибуток; за інформацією, що розміщена у мережі Інтернет, відповідачем у період з 01.07.2019 по 01.01.2020 здійснено 15 процедур закупівель товарів, робіт та послуг на загальну суму більше ніж 31,5 млн. грн, при цьому з оприлюдненої відповідачем інформації щодо виконання планової обробки вантажів вбачається отримання відповідачем запланованого прибутку від здійснення своєї господарської діяльності протягом періоду прострочення зобов`язання; наявність заборгованості контрагентів відповідача не є підставою для зменшення пені, при цьому позивач наголосив, що відповідачем не вживаються дії щодо стягнення заборгованості на свою користь в судовому порядку, про що свідчить відсутність відповідних відомостей в Єдиному державному реєстрі судових рішень; позивач наголосив на тому, що відповідачем заборгованість перед позивачем за іншими договорами систематично погашається після звернення позивача до суду з відповідними позовами, що має наслідком закриття судами проваджень у справах у зв`язку з відсутністю предмету спору, а отже зменшення розміру пені призведе лише до спонукання відповідача неналежно виконувати зобов`язання; позивач зазначив про необґрунтованість доводів відповідача щодо відсутності доказів понесення позивачем збитків внаслідок прострочення виконання зобов`язання відповідачем, зважаючи, що предметом договору у спірних правовідносинах є відшкодування відповідачем його витрат позивачу, які позивачем фактично понесені. Також позивач наголосив, що надані відповідачем копії довідок з банківських установ жодним чином не підтверджують реальний стан рахунків відповідача на час подання клопотання про зменшення пені та виникнення зобов`язань у спірних відносинах, оскільки відображаються залишок коштів станом на 28.07.2020, при цьому позивач наголосив, що у відповідача існують і інші рахунки в банківських установах та щодо яких відповідач не надав суду відомостей.

Під час розгляду справи по суті представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені до відповідача вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 позовну заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи; підготовче засідання призначено на "21" липня 2020 об 11год.30хв.

21.07.2020 судом було протокольно ухвалено відкласти підготовче засідання на "04" вересня 2020 о 09год. 30хв. 04.09.2020 у судовому засіданні судом було протокольно ухвалено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 28 вересня 2020 року о 10:30. 28.09.2020 суд протокольно оголосив перерву у судовому засіданні до 26.10.2020 о 12год.00хв.

Під час розгляду справи про оголошені судом протокольні ухвали про відкладення/перерви в засіданнях суду представника позивача було повідомлено безпосередньо у судових засіданнях, а відповідача шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал в порядку ст. 120 ГПК України.

Крім цього, ухвалами від 31.08.2020, 04.09.2020 та від 28.09.2020 судом було забезпечено можливість представнику позивача взяти участь в засіданнях суду 04.09.2020, 28.09.2020 та 26.10.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

У судовому засіданні 26.10.2020 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

10.01.2020 між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (далі порт, замовник) та Державним підприємством Адміністрація морських портів України (далі ДП «АМПУ», виконавець) було укладено договір надання послуг з утримання мереж водовідведення №2-Пп-ЧФ-20 (а.с., т.10-16, т.1; далі-договір), згідно з п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, виконавець зобов`язується надати замовнику протягом 2020 послуги з утримання мереж водовідведення (далі послуги), а змовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п.1.4. договору всі права та обов`язки ДП «АМПУ» (в тому числі ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання передача товарів, робіт та послуг за кількістю і якістю тощо), які передбачені цим договором, виконуються Чорноморською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Згідно з п.п.4.1., 4.2. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Протягом 5 (п`яти) робочих днів після закінчення розрахункового періоду виконавець складає акт наданих послуг з зазначенням фактичних обсягів та вартості наданих замовнику послуг за даним договором.

В п. 4.3. договору сторони погодились, що акт наданих послуг є документом, що підтверджує факт надання виконавцем послуг за даним договором замовнику. Прийом-передача акту наданих послуг та рахунку здійснюється сторонами шляхом передачі їх виконавцем до канцелярії замовника. Замовник зобов`язаний не пізніше 5 (п`яти) робочих днів після отримання акту наданих послуг повернути виконавцю підписаний та засвідчений власною печаткою належний йому екземпляр акту або, у разі наявності підстав, надати свої мотивовані зауваження.

За умовами п. 4.4. договору замовник оплачує надані за даним договором послуги шляхом здійснення прямого банківського переведення грошових коштів на рахунок виконавця у безготівковій формі після підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг або акту наданих послуг згідно виставленого виконавцем рахунку, зареєстрованої виконавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та виданої в установленому законодавством порядку замовнику, до 20 числа кожного місяця наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 7.2. договору за порушення замовником строків виконання зобов`язання виконавець має право стягнути з замовника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 11.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.12.2020, а частині розрахунків до повного виконання. Сторони досягли згоди, що умови даного договору, відповідно до ст. 631 ЦК України, застосовуються до договірних відносин між ними, які виникли з 01.01.2020.

У період січень-квітень 2020 позивач надав, а відповідач прийняв послуги за вищевказаним договором на загальну суму 1284067,32 грн, що підтверджується наявними у справі: рахунком та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2020 № Пр/1 460 на суму 332798,58 грн (а.с.17-18, т.1); рахунком та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.02.2020 № Пр/2 926 на суму 445288,68 грн (а.с.21-22, т.1); рахунком та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.2020 № Пр/4 277 на суму 261042,60 грн (а.с.23-24, т.1); рахунком та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2020 № Пр/5 350 на суму 244937,46 грн (а.с.25-26, т.1).

Як вбачається з наявних у справі виписок по рахунку позивача (а.с.19-20, 27-28, т.1), вищевказані рахунки відповідачем частково були оплачені, однак з порушенням строків оплати згідно умов договору, а саме 10.06.2020 оплачено рахунок від 31.01.2020 Пр/1 460 на суму 332798,58 грн та 25.05.2020 оплачено рахунок від 30.04.2020 № Пр/5 350 на суму 244937,46 грн. Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем оплати по іншим рахункам позивача у спірному періоді, а отже станом на день розгляду справи відповідач має заборгованість перед позивачем за надані останнім послуги у сумі 706331,28 грн. На підтвердження іншого відповідач жодного доказу суду не надав.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості наданих позивачем послуг за договором позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача, окрім основного боргу в сумі 706331,28 грн, 12052,50 грн інфляційних втрат; 44183,11 грн пені та 7549,00 грн 3% річних.

Розрахунок спірних сум пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснений позивачем за зобов`язаннями по кожному місяцю окремо в межах спірного періоду та з урахуванням часткових оплат відповідача наступним чином (а.с.3, т.1):

- за січень 2020 (на основний борг 332798,58 грн) за період з 21.02.2020 по 09.06.2020;

- за лютий 2020 (на основний борг 445288,68 грн) за період з 21.03.2020 по 17.06.2020;

- за березень 2020 (на основний борг 261042,60 грн) за період з 22.04.2020 по 17.06.2020;

- за квітень 2020 (на основний борг 244937,46 грн) за період з 21.05.2020 по 24.05.2020.

Відповідач обставину несвоєчасної сплати коштів за надані позивачем послуги не спростовує, щодо вірності розрахунків позивача заперечень не подав, натомість просить суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені до 10%, надавши до матеріалів справи: копію фінансових результатів відповідача за І півріччя 2020; накази ДП «МТП «Чорноморськ» щодо зміни умов праці працівників підприємства, скасування надбавок та доплат працівникам порту, у зв`язку з складним фінансовим станом підприємства та з метою подолання фінансової кризи; довідки банківських установ Одеської філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк в Україні», Одеської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» та Чорноморського відділення ПАТ «МТБ Банк», з яких вбачається залишок коштів на трьох рахунках відповідача станом на 28.07.2020 в розмірі 216838,74 грн, 338870,51 грн та 68936,94 грн; розшифровку дебіторської заборгованості контрагентів відповідача, яка станом на 31.07.2020 становить 196864840,85 грн (а.с.124-140, т.1).

Позивач, в свою чергу, щодо наявності підстав для зменшення розміру пені заперечує, зазначаючи, що результати господарської діяльності відповідача є такими, які дозволяють відповідачу виконувати зобов`язання перед позивачем відповідно до умов договору, а також наголошуючи на тому, що подані відповідачем докази в повному обсязі не відображають його реальний фінансовий стан, на підтвердження чого надав суду: копії балансу (звіту про фінансовий стан) відповідача станом на 31.03.2020, звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) відповідача за І квартал 2020, звіту про рух грошових коштів (за прямим методом) відповідача за І квартал 2020, звіту про власний капітал відповідача за І квартал 2020; роздруківки з мережі Інтернет щодо публікацій від 25.05.2020, 16.09.2019, 04.11.2019 та 20.08.2019 про вантажообіг в ДП «МТП «Чорноморськ»; копію договору про надання послуг з технічного нагляду та випробувань від 19.06.2020 №165-9-20/20/61-ППЗ, укладеного між відповідачем та ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України», в якому в реквізитах відповідача наявне посилання на банківський рахунок останнього в Одеській філії ОУ АТ «Ощадбанк»; роздруківку з сайту prozorro про результати пошуку щодо здійснених відповідачем процедур закупівель за період з 01.01.2020 по 01.06.2020 (а.с.178-189, т.1). Крім цього, наполягаючи на недобросовісності поведінки відповідача при виконанні договірних зобов`язань перед позивачем, останнім долучено до матеріалів справи копії ухвал Господарського суду Одеської області (а.с.162-177, т.1).

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Водночас, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором про надання послуг з утримання мереж водовідведення від 10.01.2020 №2-Пп-ЧФ-20 за надані позивачем в лютому та березні 2020 послуги в сумі 706331,28 грн, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

Крім цього судом було встановлено, що кошти за надані позивачем послуги в січні 2020 та квітні 2020 відповідачем хоча і сплачені, але з порушенням визначеного договором строку. За цих обставин, враховуючи, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично надані позивачем та прийняті відповідачем послуги в лютому-березні 2020 року, а також несвоєчасне здійснення оплати послуг позивача в січні та квітні 2020 року, суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні нарахування за грошовими зобов`язаннями по договору в період січень-квітень 2020 року.

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок спірних сум (а.с.3, т.1), суд визнає його обґрунтованим та таким, що відповідає договору та вимогам законодавства. При цьому відповідачем розрахунок позивача не заперечений.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми пені, що заявлена до стягнення позивачем, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає про таке.

Так, при зменшенні розміру пені, суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати пені. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягуються в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

При цьому наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Вирішуючи питання щодо доцільності зменшення штрафних санкцій у цій справі суд враховує, що: матеріали справи не містять доказів, що позивач або інші особи зазнали збитків у зв`язку із простроченням виконання відповідачем зобов`язання у спірних відносинах, а також доказів майнового стану позивача; ступінь виконання основного зобов`язання (часткова оплата до подання позову); майновий стан відповідача (прийняття відповідачем наказів про скасування надбавок та доплат працівникам, у зв`язку зі складним фінансовим становищем та збитковістю підприємства; чистий фінансовий результат за І півріччя 2020 збиток, при цьому суд враховує, що надані відповідачем звіти про фінансові результати відповідача є більш актуальними на час вирішення спору, зважаючи, що позивач надав суду звіти за І квартал 2020 року); з долучених позивачем до матеріалів справи роздруківок з мережі Інтернет щодо вантажообігу в ДП «МТП «Чорноморськ» не вбачається можливості встановити фінансовий результат від здійснення цієї діяльності. При цьому суд зауважує, що позивач не звертався до суду з клопотанням про витребування від відповідача відповідних доказів на спростовання пояснень та доказів відповідача щодо майнового стану останнього на цей час.

В той же час, суд критично оцінює надані відповідачем довідки про стан рахунків ДП «МТП «Чорноморськ» за сукупністю таких обставин: по-перше, довідки сформовані станом на 28.07.2020, а отже станом на 26.10.2020 ці відомості не є актуальними, а по-друге, відповідачем не доведено суду обставини відсутності відкритих рахунків в інших банківських установах, зважаючи на поданий позивачем договір, який містить посилання на рахунок відповідача, щодо якого останній не надав суду відомостей. Крім цього, суд також враховує систематичність допущених відповідачем порушень за зобов`язаннями перед позивачем, про що свідчать подані позивачем копії ухвал Господарського суду Одеської області.

Отже, проаналізувавши подані сторонами пояснення та докази у їх сукупності, з огляду на те, що штрафні санкції несуть стимулюючу функцію, суд вважає справедливим зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій у виді пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 20%. При цьому таке зменшення розміру пені суд вважає оптимальним балансом інтересів обох сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, заявлені до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача основну заборгованість в сумі 706331,28 грн, інфляційні нарахування в сумі 12052,50 грн, 3% річних в сумі 7549,00 грн та пеню в сумі 35346,49 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У п. 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, а також з огляду на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ) в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) основну заборгованість в сумі 706331 /сімсот шість тисяч триста тридцять одну/грн 28 коп, інфляційні нарахування в сумі 12052 /дванадцять тисяч п`ятдесят дві/грн 50 коп, 3% річних в сумі 7549 /сім тисяч п`ятсот сорок дев`ять/грн 00 коп, пеню в сумі 35346 /тридцять п`ять тисяч триста сорок шість/грн 49 коп та судовий збір в сумі 11551 /одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одну/грн 74 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 03 листопада 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля