ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. Справа №33/29

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Дубник О.П., Хабіб М.І.

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.

за участі арбітражного керуючого Папури Я.М., представника скаржника Галайського О.В., представників кредиторів: Ганайлюка Б.А., Гаврилюка О.Р., Первицького О.В., Мацюк Н.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року (суддя Цікало А.І.) у справі №33/29

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абданк» до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА»

про визнання недійсним договору купівлі-продажу №4 від 07 травня 2014 року та застосування наслідків недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 30 квітня 2010 року порушив провадження у справі №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Постановою від 09 жовтня 2012 року суд визнав Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру, призначив ліквідатора банкрута.

Ухвалою від 06 лютого 2018 року у справі №33/29 Господарський суд Львівської області ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Папуру Я. М.

21 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" (далі - ТОВ "ТВП "Львівський автонавантажувач"), до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" (далі - ТОВ "ТД ВО "ЛЗА") про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року та застосування наслідків недійсності правочину у межах справи № 33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач".

Позов подано у межах справи № 33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

У позовній заяві ТОВ «Юридична компанія «Абданк» вказує на те, що про укладення договору купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року товариству стало відомо 06 лютого 2019 року на засіданні комітету кредиторів ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач».

За договором купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року ТОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач" продало прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, за ціною 313 600,00 грн ТзОВ "ТД ВО "ЛЗА". За накладною № П-00000003 від 07 травня 2014 року продавець передав майно покупцю. Проте, відповідно до договору застави від 19 вересня 2007 року, укладеного ВАТ "Кредобанк" (заставодержатель) з ТОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач" (заставодавець), прес РКZZ 1250 був переданий у заставу банку. А з урахуванням процесуального правонаступництва, прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584 є майном, що забезпечує кредиторські вимоги ТОВ "Юридична компанія "Абданк" у справі № 33/29. ВАТ "Кредобанк" та його правонаступники, на момент підписання договору № 4 від 07 травня 2014 року, не надавали згоду на відчуження цього пресу, договір купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року підлягає визнанню недійсним.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 задовольнив позов повністю. Визнав недійсним договір купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Боляка І. В. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» в особі директора Карпенко А. А., предметом якого є продаж пресу PKZZ 1250, інвентарний номер 19584; зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584.

Суд першої інстанції вказав, що у матеріалах справи відсутні докази надання заставодержателем згоди на відчуження пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584; відсутні докази оплати покупцем вартості такого майна та задоволення за рахунок продажу заставного майна вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Разом з тим, після укладення договору купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року та підписання видаткової накладної № П-00000003 від 07 травня 2014 року про передачу майна покупцю, майно банкрута, яке було предметом продажу за вказаним договором, виставлялось на продаж. Так, згідно оголошення на сайті Вищого господарського суду України від 16 травня 2014 року № 37 на 27 червня 2014 року був призначений аукціон з продажу пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, який не відбувся у зв`язку з відсутністю заявок на участь в аукціоні (повідомлення на сайті Вищого господарського суду України від 27 червня 2014 року № 5459).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що договір купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року укладено з порушенням вимог ст. 17 Закону України "Про заставу" та ч. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції Закону України від 22.12.2011 р. № 4212-VI (чинним на момент укладення договору), а також без наміру створення правових наслідків, які обумовлені таким договором, що є підставою для визнання спірного договору недійсним. У зв`язку з тим, керуючись приписами ст. 216, 234 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 42 КУзПБ застосував наслідки недійсності правочину шляхом зобов`язання ТОВ «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» повернути ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» майно, одержане за таким правочином, а саме: прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584.

Приватне акціонерне товариство «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» (кредитор у справі №33/29) подало апеляційну скаргу, а також додаткові пояснення до апеляційної скарги. Скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/39 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абданк» у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що суд порушив норми матеріального і процесуального права. Суд не застосував положень ст. 256, 257, 267 ЦК України щодо спливу позовної давності, про що заявляв відповідач у зустрічному позові. ВАТ «Кредобанк» та його правонаступники пропустили трирічний строк позовної давності на подання заяви про вимоги до майнового поручителя, а відтак, втратили право вимагати від майнового поручителя спеціального (пріоритетного) погашення вимог перед іншими конкурсними кредиторами за рахунок коштів виручених від продажу заставного майна. Така заява не підлягає розгляду, і як наслідок за клопотанням сторони у задоволенні позовних вимог слід було відмовити. Також вказує на те, що арбітражний керуючий Папура Я. М. не може за даними обліку боржника встановити розмір непогашених вимог за основним зобов`язанням (у якому боржником є ЗАТ «Автонавантажувач» , а отже без відповідної заяви кредитора не може самостійно внести ці вимоги до реєстру конкурсних вимог.

Суд проігнорував клопотання апелянта щодо спливу строків позовної давності, хоча зобов`язаний був розглянути його та прийняти відповідне рішення: задоволити або відмовити, що суперечить принципу змагальності. Позиція апелянта щодо спливу строків позовної давності була неодноразово зазначена в ході розгляду справи. Статті 169, 207 ГПК України вимоги щодо письмової форми не передбачають.

Суд залишив поза увагою клопотання апелянта про відкладення розгляду справи у зв`язку із занятістю представника відповідача у судовому засіданні Західного апеляційного господарського суду, що суперечить позиції ЄСПЛ у справі «Бартая проти Грузії». Суд не встановивши осіб учасників судового засідання не заслухавши учасників засідання та не взявши до уваги позицію відповідача 2, оскільки ця позиція викладена у зустрічному позові поданому у справу на підставі ГПК України за яким відповідач у строки надані для подачі відзиву може подати зустрічний позов, здійснив розгляд справи.

У додаткових поясненнях скаржник зазначає, що суд не досліджував за яких підстав ліквідатор продавав на аукціоні уже проданий прес. Твердження позивача про правочин, який нібито відбувся у 2014 році та порушує права кредитора, який визнаний кредитором лише у 2018 році суперечить матеріалам справи. При ухваленні рішення суд першої інстанції проігнорував доводи про відсутність порушених прав кредитора, оскільки до моменту розгляду спору вимоги за договором кредитної лінії № 127/07-л від 17 вересня 2007 року були погашені; відсутність (з вини кредитора) в реєстрі кредиторів вимог забезпечених заставою на майно боржника, що є предметом оскаржуваного договору; дотримання ліквідатором обов`язку організовувати продаж майна на аукціоні та право ліквідатора продати майно за прямими договорами , якщо це майно не було продано на аукціоні; суд не дослідив питання чи дійсно був укладений та реалізований оскаржуваний правочин.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2020 року, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 передана колегії суддів у складі: Гриців В.М. (головуючий), Дубник О.П., Хабіб М.І.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 19 березня 2020 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/29.

Про призначення розгляду справи на 03 вересня 2020 року учасникам справи повідомлено у встановленому законом порядку - суд надіслав ухвали рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною першою статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухав пояснення учасників у справі про банкрутство і вважає, що ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/39 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абданк» до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року та застосування наслідків недійсності правочину належить скасувати, а в позові відмовити з таких підстав:

Обставини справи:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 30 квітня 2010 року порушив провадження у справі №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Постановою від 09 жовтня 2012 року суд визнав Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Боляка Ігоря Васильовича.

У ліквідаційній процедурі Господарський суд Львівської області у справі №33/29 ухвалою від 13 жовтня 2015 року припинив повноваження арбітражного керуючого Боляка І. В., ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Генташ О.А.

Ухвалою від 06 лютого 2018 року (т.17, а.с. 113-136) суд першої інстанції припинив повноваження арбітражного керуючого Генташ О. А., ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Папуру Я. М., зобов`язав арбітражного керуючого Генташ О. А. передати арбітражному керуючому Папурі Я. М. всю документацію стосовно банкрутства ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Цією ж ухвалою суд замінив кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абданк» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» на суму 487 795,29 грн (п.5 ухвали) та визнав вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абданк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» у сумі 1 456 980,27 грн, як вимоги, що забезпечені заставою майна товариства. ( п.6 ухвали).

21 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" (далі - ТОВ "Юридична компанія "Абданк") подало Господарському суду Львівської області позов до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" (далі - ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач"), до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" (далі - ТОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА"). Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року, предметом якого є продаж пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584 за ціною 313 600,00 грн водночас застосувавши наслідки недійсності правочину та повернути сторони договору у попередній стан, зокрема повернути ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584. (т.17г, а.с.135-158).

Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 203, 215, 216 ЦК України, статей 42, 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на час укладення договору). Позивач стверджує, що про укладення договору купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року та про передачу покупцю (ТОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА") пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584 довідався на засіданні комітету кредиторів ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач", яке відбулось 06 лютого 2019 року. Прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584 є майном, що забезпечує кредиторські вимоги ТОВ "Юридична компанія "Абданк" - за договором застави, укладеного 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» (заставодержатель) і ТОВ "ТВП "Львівський автонавантажувач" (заставодавець) та з урахуванням процесуального правонаступництва. Однак ні ВАТ «Кредобанк», ні його правонаступники на момент підписання договору купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року не давали згоди на відчуження пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, не погоджували ціну реалізації заставного майна, не проводилась експертна оцінка заставного майна, отримані від продажу майна кошти не були спрямовані на погашення вимог забезпеченого кредитора. Крім того, після укладення 07 травня 2014 року спірного договору купівлі-продажу та підписання теж 07 травня 2014 року видаткової накладної № П-00000003 про передачу покупцю пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584 означене майно банкрута виставлялось на продаж на аукціоні.

30 липня 2019 року ТОВ «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» подало Господарському суду Львівської області зустрічний позов до ТОВ "Юридична компанія "Абданк" (відповідач -1) і до ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" (відповідач-2), просило визнати недійсними з моменту укладення правочини між ТОВ «Юргруп» та ТОВ «Юридична компанія «Абданк» - договори від 17 серпня 2016 року відступлення прав вимоги за кредитними договорами (кредитор ВАТ «Кредобанк») та договори від 17 серпня 2016 року відступлення прав заставодержателя за договорами застави, боржниками та заставодавцями за якими є ЗАТ «Автонавантажувач» та ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач»; застосувати наслідки визнання правочинів недійсними - скасувати п. 5 та п. 6 ухвали у справі № 33/29 від 06 лютого 2018 року; відмовити у задоволенні первісного позову повністю: задоволити заяву про сплив позовної давності та застосувати наслідки передбачені п. 4 ст. 267 ЦК України; застосувати наслідки розгляду зустрічної позовної заяви. (т.19, а.с.164-175). У зустрічному позові ТОВ «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» (відповідач за первісним позовом) вказав на сплив позовної давності, просив відмовити у позові ТОВ "Юридична компанія "Абданк" на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 02 вересня 2019 року, залишеною без змін судами апеляційної і касаційної інстанцій, повернув ТОВ «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» зустрічну позовну заяву з доданими документами. (т.19, а.с.160-163, т.20, а.с. 73-78, 232-241).

Щодо первісного позову, то Господарський суд Львівської області ухвалою від 06 лютого 2020 року у справі №33/29, задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абданк»; визнав недійсним договір купівлі-продажу №4 від 07 травня 2014 року, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Боляка І. В. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» в особі директора Карпенко А. А., предметом якого є продаж пресу PKZZ 1250, інвентарний номер 19584; зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584. (т.22, а.с.166-173).

Отже, предметом спору є договір купівлі-продажу №4, укладений 07 травня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Боляка І. В. (продавець) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» в особі директора Карпенко А. А. (покупець), за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584, вартість якого відповідно до висновку експерта становить 313600,00 грн. (ст.1 договору). (т.17г, а.с.139).

За видатковою накладною № П-00000003 від 07 травня 2014 року ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» (постачальник) передало, ТОВ «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» (одержувач) прийняло прес РКZZ 1250, код 4322.19584 вартістю 313600,00 грн (т.17г, а.с.140).

Жодна із сторін спірного договору не заперечила факту його укладення і виконання - такі докази у матеріалах справи відсутні.

Позивач (ТОВ "Юридична компанія "Абданк") стверджує, що прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584 є майном, що забезпечує кредиторські вимоги ТОВ "Юридична компанія "Абданк" у справі №33/29 про банкрутство до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» за договором застави, укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» (заставодержатель) і ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» (заставодавець) та з урахуванням процесуального правонаступництва.

Так, 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» (заставодержатель) і ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» (заставодавець-майновий поручитель) уклали договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойком О. І., зареєстрований в реєстрі за № 3658. Цим договором забезпечено вимогу ВАТ «Кредобанк» до ЗАТ «Львівський автонавантажувач» за договором кредитної лінії № 127/07-л від 17 вересня 2007 року.

За умовами п.1.2. договору застави ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» передало в заставу ВАТ «Кредобанк» обладнання у тому числі й прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584.

Однак, ПАТ «Кредобанк» після опублікування оголошення про порушення справи №33/29 про банкрутство не заявляло кредиторських вимог до боржника на підставі договору застави від 19 вересня 2007 року.

Після опублікування оголошення про порушення справи №33/29 ПАТ «Кредобанк» заявило кредиторські вимоги до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» на загальну суму 487 795,29 грн, які виникли на підставі інших договорів - укладених банком з боржником кредитного договору від 13 жовтня 2008 року № 108/08-к та договору про надання овердрафту від 23 жовтня 2008 року № 110/08-о та договорів застави від 21 жовтня 2008 року Р№7321, Р№7318 і договору застави товарів в обігу від 23 жовтня 2008 року №110/08.

Господарський суд Львівської області у справі №33/29:

- ухвалою від 28 вересня 2010 року визнав кредиторські вимоги ПАТ «Кредобанк» у загальній сумі 487 795,29 грн, які виникли на підставі укладених банком з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» кредитного договору від 13 жовтня 2008 року № 108/08-к та договору про надання овердрафту від 23 жовтня 2008 року № 110/08-о та договорів застави від 21 жовтня 2008 року Р№7321, Р№7318 і договору застави товарів в обігу від 23 жовтня 2008 року №110/08;

- ухвалою від 30 серпня 2012 року замінив кредитора - ПАТ «Кредобанк» правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» у зв`язку з укладенням ПАТ «Кредобанк» з ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

- ухвалою від 06 лютого 2018 року замінив кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» правонаступником - ТОВ «Юридична компанія «Абданк» з вимогами до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач у сумі 487795,29грн.

Відтак, з 06 лютого 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Абданк» в порядку процесуального правонаступництва набуло статусу кредитора у справі №33/29 про банкрутство ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» з сумою вимог 487795,29грн, які виникли на підставі укладених ПАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» кредитного договору від 13 жовтня 2008 року № 108/08-к та договору про надання овердрафту від 23 жовтня 2008 року № 110/08-о, забезпечених договорами застави від 21 жовтня 2008 року Р№7321, Р№7318 і договором застави товарів в обігу від 23 жовтня 2008 року №110/08.

Щодо кредиторських вимог до боржника у сумі 1 459 736,27 грн за договором застави укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойко О. І. і зареєстрованим в реєстрі за № 3658.

Цим договором застави забезпечено виконання зобов`язань ЗАТ «Автонавантажувач» за договором кредитної лінії № 127/07-л (із змінами та доповненнями), укладеним 17 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» із ЗАТ «Автонавантажувач».

29 листопада 2011 року ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» і ПАТ «Кредобанк» уклали договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, за умовами якого TOB «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» придбало у ПАТ «Кредобанк» право грошової вимоги до ЗАТ «Автонавантажувач» згідно Договору кредитної лінії № 127/07-л від 17 вересня 2007 року.

16 грудня 2011 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» і ПАТ «Кредобанк» уклали договір про відступлення прав за договорами застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І. Я., зареєстрований в реєстрі за № 5390.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 15 вересня 2016 року у справі №33/29 визнав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» у сумі 1 459 736,27 грн за договором застави від 19 вересня 2007 року зареєстрованим в реєстрі за № 3658.

А ухвалою від 17 січня 2017 року суд першої інстанції за нововиявленими обставинами переглянув ухвалу від 15 вересня 2016 року та в частині визнання забезпечених вимог ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» у сумі 1 459 736,27 грн скасував, а заявлені ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» вимоги відхилив.

Надалі, Господарський суд Львівської області ухвалою від 06 лютого 2018 року у справі №33/29 визнав вимоги ТОВ «Юридична компанія «Абданк» до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» у сумі 1 456 980,27 грн, як вимоги забезпечені заставою майна за договором застави, укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойко О. І. і зареєстрованим в реєстрі за №3658.

Підставою визнання вимог ТОВ «Юридична компанія «Абданк» до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» у сумі 1 459 736,27 грн слугували:

1. Договір факторингу, укладений 29 листопада 2011 року ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» з ПАТ «Кредобанк» шляхом купівлі права грошової вимоги, за умовами якого TOB «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» придбало у ПАТ «Кредобанк» право грошової вимоги до ЗАТ «Автонавантажувач» за договором кредитної лінії № 127/07-л від 17 вересня 2007 року.

Означені вимоги кредитора забезпечені заставою майна ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» за договором застави, укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойко О. І. і зареєстрованим в реєстрі за № 3658;

2. Договір про відступлення прав за договорами застави, укладений 16 грудня 2011 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» з ПАТ «Кредобанк», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І. Я., зареєстрований в реєстрі за № 5390.

У переліку договорів застави, права вимоги за якими відступаються (додаток №1), є й договір застави, укладений 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойко О. І. і зареєстрованим в реєстрі за № 3658. Як вже зазначено, названий договір застави забезпечує виконання зобов`язань за Договором кредитної лінії №127/07-л, укладеним 17 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» із ЗАТ «Автонавантажувач»;

3. Договір факторингу № 17/08/16 від 17 серпня 2016 року за умовами якого TOB «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» (клієнт) відступило ТОВ «Юргруп» (фактор) право грошової вимоги до ЗАТ «Автонавантажувач» за невиконаними грошовими зобов`язаннями боржника, в тому числі й за договором кредитної лінії №127/07-л, укладеним 17 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» та ЗАТ «Автонавантажувач» з наступними змінами та доповненнями;

4. Договір відступлення прав вимоги за договорами застави, укладений 17 серпня 2016 року TOB «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» (цедент) та ТОВ «Юргруп» (цесіонарій), посвідчений приватним нотаріусом Прокопенко Л. В., зареєстрований в реєстрі за № 1221, за умовами якого цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій набуває права вимоги, належні цеденту, як заставодержателю, на підставі договорів застави, в тому числі договору застави укладеного 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойко О. І. і зареєстрованим в реєстрі за № 3658;

5. Акт приймання-передавання документів від 17 серпня 2016 року, за яким TOB «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» передало, а ТОВ «Юргруп» прийняло документи, якими підтверджуються права вимоги до ЗАТ «Автонавантажувач» за невиконання зобов`язань, зокрема, за кредитним договором № 127/07-л від 17 вересня 2007 року та за договором застави від 19 вересня 2007 року, реєстраційний № 3658;

6. Договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 17 серпня 2016 року, за умовами якого ТОВ «Юргруп» відступило ТОВ «Юридична компанія «Абданк» право вимоги до ЗАТ «Автонавантажувач» за невиконаними грошовими зобов`язаннями, у тому числі й за кредитним договором №127/07-л укладеним 17 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» та ЗАТ «Автонавантажувач» з наступними змінами та доповненнями;

7. Договір відступлення прав вимоги за договорами застави, укладений 17 серпня 2016 року ТОВ «Юргруп» з ТОВ «Юридична компанія «Абданк», посвідчений приватним нотаріусом Прокопенко Л. В., зареєстрований в реєстрі за № 1224, за умовами якого до ТОВ «Юридична компанія «Абданк» перейшли всі права заставодержателя, зокрема, за договором застави, укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойко О. І. і зареєстрованим в реєстрі за № 3658;

8. Акт приймання-передавання документів від 17 серпня 2016 року, за яким ТОВ «Юргруп» передало, а ТОВ «Юридична компанія «Абданк» прийняло документи, якими підтверджуються права вимоги за невиконання зобов`язань, зокрема, за кредитним договором №127/07-л від 17 вересня 2007 року та за договором застави від 19 вересня 2007 року, реєстраційний № 3658.

21 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА, який Господарський суд Львівської області ухвалою від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 задовольнив - визнав недійсним договір купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА», предметом якого є продаж пресу PKZZ 1250, інвентарний номер 19584 та зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року оскаржив кредитор у справі №33/29 - Приватне акціонерне товариство «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» (далі - ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ»).

З 21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень якого установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частина 4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" теж містила вимоги про те, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Позов ТОВ "Юридична компанія "Абданк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 4 від 07 травня 2014 року та застосування наслідків недійсності правочину розглядався у межах справи №33/29 про банкрутство ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За визначенням частини 1 статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правові наслідки недійсності правочину визначено статтею 216 ЦК України.

За приписами статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Як вже зазначено, спірний договір купівлі-продажу №4 укладено 07 травня 2014 року ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» з ТОВ «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА». За умовами договору продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584, вартість якого відповідно до висновку експерта становить 313600,00 грн.

За договором застави, укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» (заставодержатель) з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» (заставодавець) і зареєстрованим в реєстрі за № 3658, прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584 в числі іншого обладнання було передано в заставу ВАТ «Кредобанк» з метою забезпечення вимог ВАТ «Кредобанк» за договором кредитної лінії №127/07-л, укладеним 17 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» і ЗАТ «Львівський автонавантажувач» (боржник) (у подальшому ЗАТ «Автонавантажувач»).

Однак, після опублікування оголошення про порушення справи №33/29 про банкрутство, ПАТ «Кредобанк» не зверталось з кредиторськими вимогами, що виникли з договору застави, укладеного 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» і зареєстрованого в реєстрі за № 3658 у зв`язку з невиконанням зобов`язань боржником за договором кредитної лінії №127/07-л.

У цій справі ПАТ «Кредобанк» заявило кредиторські вимоги до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» на загальну суму 487 795,29 грн, які виникли на підставі інших договорів, укладених банком з боржником, які Господарський суд Львівської області ухвалою від 28 вересня 2010 року у справі №33/29 визнав.

Надалі, суд першої інстанції ухвалою від 30 серпня 2012 року замінив кредитора - ПАТ «Кредобанк» правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», а ухвалою від 06 лютого 2018 року замінив кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» правонаступником - ТОВ «Юридична компанія «Абданк» з вимогами до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач у сумі 487 795,29 грн.

Відтак, з 06 лютого 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Абданк» в порядку процесуального правонаступництва набуло статусу кредитора у справі №33/29 про банкрутство ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» з сумою вимог 487 795,29 грн, які виникли на підставі укладених ПАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» кредитного договору від 13 жовтня 2008 року № 108/08-к та договору про надання овердрафту від 23 жовтня 2008 року № 110/08-о, забезпечених договорами застави від 21 жовтня 2008 року Р№7321, Р№7318 і договором застави товарів в обігу від 23 жовтня 2008 року №110/08.

Із наведеного видно, що визнані судом кредиторські вимоги у сумі 487 795,29 грн не грунтувались на договорі застави від 19 вересня 2007 реєстровий № 3658, яким забезпечено виконання зобов`язань за договором кредитної лінії №127/07-л від 17 вересня 2007 року.

Щодо кредиторських вимог ТОВ «Юридична компанія «Абданк» до боржника за договором застави укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойко О. І. і зареєстрованим в реєстрі за № 3658.

На стадії судової процедури ліквідації з вимогами до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» у сумі 1 456 980,27 грн на підставі договору застави від 19 вересня 2007 року звернулось ТОВ «Юридична компанія «Абданк».

Господарський суд Львівської області ухвалою від 06 лютого 2018 року у справі №33/29 визнав кредиторські вимоги ТОВ «Юридична компанія «Абданк» до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» у сумі 1 456 980,27 грн, як вимоги забезпечені заставою майна за договором застави, укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойко О. І. і зареєстрованим в реєстрі за № 3658.

Названим договором застави забезпечено виконання зобов`язань ЗАТ «Автонавантажувач» за договором кредитної лінії № 127/07-л (із змінами та доповненнями), укладеним 17 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» із ЗАТ «Львівський автонавантажувач» (у подальшому ЗАТ «Автонавантажувач»).

Право вимоги ТОВ «Юридична компанія «Абданк» набуло 17 серпня 2016 року на підставі укладених з ТОВ «Юргруп» договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами (у тому числі й за кредитним договором №127/07-л укладеним 17 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» та ЗАТ «Автонавантажувач» з наступними змінами та доповненнями) та договору відступлення прав вимоги за договорами застави, за умовами якого до ТОВ «Юридична компанія «Абданк» перейшли всі права заставодержателя, (у тому числі за договором застави, укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойко О. І. і зареєстрованим в реєстрі за № 3658).

Отже, з 06 лютого 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Абданк» визнано кредитором у справі №33/29 про банкрутство ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» з сумою вимог 1 456 980,27 грн на підставі договору застави, укладеного 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» і зареєстрованого в реєстрі за № 3658, яким забезпечено виконання зобов`язань ЗАТ «Львівський автонавантажувач» за договором кредитної лінії №127/07-л (із змінами та доповненнями), укладеним 17 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» із ЗАТ «Львівський автонавантажувач» (у подальшому ЗАТ «Автонавантажувач»).

Так, у силу положень статті 17 Закону України «Про заставу» та пункту 3.1.3. договору застави від 19 вересня 2007 року реєстровий № 3658, заставодавець (майновий поручитель) вправі реалізувати предмет застави лише при наявності письмової згоди заставодержателя.

А частиною 4 статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника і визнання його банкрутом» передбачено особливості продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, а саме: Майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі вказав на відсутність у матеріалах справи доказів письмової згоди заставодержателя на відчуження пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, доказів оплати покупцем вартості такого майна та задоволення за рахунок продажу заставного майна вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує.

Проте суд не назвав, докази письмової згоди якого саме заставодержателя повинні бути у справі та вимоги якого саме забезпеченого кредитора у справі №33/29 мали були задоволені за рахунок коштів, отриманих від продажу названого майна за договором купівлі-продажу №4 укладеного 07 травня 2014 року.

На дату укладення спірного договору позивач (ТОВ «Юридична компанія «Абданк») не був заставодержателем за договором застави від 19 вересня 2007 року реєстровий №3658, не набув прав вимоги ні до ЗАТ «Автонавантажувач» (боржника за кредитним договором №127/07-л укладеним 17 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» та ЗАТ «Автонавантажувач»), ні до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» (заставодавця за договором застави, укладеним 19 вересня 2007 року ВАТ «Кредобанк» з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», реєстровий № 3658), а також не був кредитором у справі №33/29 про банкрутство ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Більш того, на дату укладення спірного договору у справі №33/29 про банкрутство ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» не було кредитора з вимогами, що виникли на підставі договору застави від 19 вересня 2007 року реєстровий №3658.

За приписами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як видно із обставин справи, на дату укладення спірного договору купівлі-продажу (07 травня 2014 року) права кредитора за договором кредитної лінії № 127/07-л від 17 вересня 2007 року та права заставодержателя за договором застави від 19 вересня 2007 року належали ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» (на підставі укладених з ПАТ «Кредобанк»: договору факторингу від 29 листопада 2011 року та договору про відступлення прав за договорами застави від 16 грудня 2011 року).

Право вимоги за договором кредитної лінії № 127/07-л від 17 вересня 2007 року та права заставодержателя за договором застави від 19 вересня 2007 року ТОВ «Юридична компанія «Абданк» набуло 17 серпня 2016 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Викладене спростовує висновки суду першої інстанції про порушення при укладенні відповідачами 07 травня 2014 року договору купівлі-продажу №4 прав ТОВ «Юридична компанія «Абданк», як заставодержателя і як забезпеченого кредитора у справі №33/29, передбачених статтею 17 Закону України «Про заставу» та статтею 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника і визнання його банкрутом».

Помилковими є й висновки суду першої інстанції про укладення спірного договору без наміру створення правових наслідків, які обумовлені таким договором, що є підставою для визнання договору недійсним.

За визначенням частини першої статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Верховний суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. Сам по собі факт невиконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним. Якщо сторони не вчиняють жодних дій для здійснення фіктивного правочину, суд тільки приймає рішення про визнання такого правочину недійсним, без застосування реституції. Якщо ж на виконання правочину було передано майно або майнові права, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. (постанови Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/11715/17, від 08.08.2018 у справі № 920/1144/17, від 21.08.2018 у справі №910/11565/17, від 26.02.2019 у справі №925/1453/16, від 28.01.2020 у справі №924/1280/18).

За правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 910/9195/17, від 11.04.2019 у справі № 910/3834/18, позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Виконання договору купівлі-продажу №4 від 07 травня 2014 року підтверджено видатковою накладною № П-00000003 від 07 травня 2014 року, за якою ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» (постачальник) передало, а ТОВ «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» (одержувач) прийняло прес РКZZ 1250, код 4322.19584 вартістю 313600,00 грн. Названі дії відповідачів свідчать про виконання ними умов договору.

Про те, що спірний договір виконано вказує й сам позивач, який просить повернути ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584.

Господарський суд Львівської області теж визнав виконання договору купівлі-продажу №4, оскільки зобов`язав ТОВ «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» повернути ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» проданий за цим договором прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584.

У контексті викладеного та обставина, що після укладення договору купівлі-продажу №4 та передачі майна за видатковою накладною № П-00000003 (07 травня 2014 року), майно яке було предметом продажу за означеним договором, неодноразово виставлялось на продаж на аукціоні не доводить ознак фіктивності названого договору купівлі-продажу.

Щодо позовної давності.

Про застосування позовної давності заявив відповідач-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА» у зустрічному позові, який суд першої інстанції повернув.

За визначенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст.257 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). (ст.266 ЦК України).

Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Право вимоги за договором кредитної лінії № 127/07-л від 17 вересня 2007 року та права заставодержателя за договором застави від 19 вересня 2007 року ТОВ «Юридична компанія «Абданк» набуло 17 серпня 2016 року, а позов подано 21 лютого 2019 року. При цьому позивач не просив суд визнати поважними причини пропуску, лише вказував на те, що про укладення договору довідався 06 лютого 2019 року на засіданні комітету кредиторів ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач». Водночас, позивач не назвав причин, з яких починаючи з 17 серпня 2016 року він не міг довідатися про укладення спірного договору.

Таким чином, виходячи із наведених приписів закону і обставин справи, позивач пропустив строк позовної давності, що є окремою підставою для відмови у позові.

Проте, у позові належить відмовити з підстав недоведеності позивачем порушення відповідачами при укладенні 07 травня 2014 року договору купівлі-продажу №4 (про продаж пресу PKZZ 1250, інвентарний номер 19584) його (позивача) прав чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 2) частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За приписами частини першої статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Господарський суд Львівської області не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи та визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, тому висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

У силу приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абданк».

Керуючись, ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» задовольнити. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 скасувати, прийняти нове судове рішення:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абданк» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2020 року.

Головуючий суддя В.М.Гриців

Суддя О.П. Дубник

Суддя М.І.Хабіб