ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. Справа№ 910/4856/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Поляк О.І.

Шаптали Є.Ю.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2020, повний текст якого складено 22.06.2020 у справі № 910/4856/20 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 46 146,63 грн.

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Банк Альянс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 46 146,63 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти в розмірі 44 700,00 грн. в якості оплати за гарантією, оскільки зобов`язання позивача за Банківською гарантією №6893-18 від 05.11.2018 є припиненими з 21.01.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/4856/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" заборгованість у розмірі 44 700,00 грн, 3% річних у розмірі 1 446,63 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що в постанові Центрального апеляційного господарського суду у справі №904/12311/19 від 19.11.2019 колегія суддів прийшла до висновку, що зобов`язання ПАТ "Банк Альянс" за Банківською гарантією №6893-18 від 05.11.2018 перед моторвагонним депо ФАСТІВ-1 Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» є припиненими з 21.01.2019, а оплата відбулась 04.03.2019 після закінчення строку дії договору, то відповідач є особою, яка набула майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 ЦК України, і, як наслідок, зобов`язана повернути позивачу це майно (кошти).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, скаржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/4856/20 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства "Банк Альянс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 46 146,63 грн в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що рішення суду є незаконним, оскільки судом не досліджено вимогу та той факт що її було надіслано в межах строку дії банківської гарантії.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.08.2020, справу №910/4856/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді - Шаптала В.В., Поляк О.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/4856/20 залишено без руху. Повідомлено Акціонерне товариство "Українська залізниця" про те, що воно має право усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

09.09.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків у відповідності до ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 , а саме докази сплати судового збору у розмірі 3 53, 00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/4856/20. Розгляд апеляційної скарги Акціонерно товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/4856/20 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

22.09.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2018 між Акціонерним товариством «Банк Альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна компанія «Альянсремтрактор» було укладено договір про надання гарантії № 6893-18.

Згідно з ст.200 Господарського кодексу України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

П.1.1. договору передбачено, що за заявою принципала банк надає на користь бенефіціара - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Виробничий підрозділ моторвагонне депо Фастів-1 Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - відповідач, бенефіціар) гарантію, за якою зобов`язується сплатити бенефіціару на його письмову угоду грошову суму у разі гарантійного випадку та дотримання умов гарантії та цього договору.

Сума гарантії складає 44700,00 грн. Гарантія вступає в силу з 05.11.2018 та діє до 20.01.2019 включно (п.п. 1.2, 1.4 договору № 6893-18).

Частинами 1, 2, 3 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії: вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

До того ж, згідно п.2 розділу І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004 року (надалі положення), гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії; гарантійний випадок - факт порушення принципалом перед бенефіціаром зобов`язання, забезпеченого гарантією, у зв`язку із настанням якого банк-гарант одержує вимогу бенефіціара на сплату коштів відповідно до виданої гарантії з урахуванням умов наданої гарантії та протягом строку дії гарантії; умовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару на підставі вимоги бенефіціара та в разі виконання ним відповідних умов або подання документів, зазначених у гарантії».

Гарантія видана з метою забезпечення виконання зобов`язань принципала за договором №ПЗ/НРП-181689/НЮ, який укладений між принципалом та бенефіціаром згідно з тендерною документацією щодо умов проведення публічних закупівель по процедурі закупівлі «ВІДКРИТІ ТОРГИ» Капітальний ремонт мостового крану в цеху ТО-3, капітальний ремонт мостового крану в колісному цеху конкретна назва послуг - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки Назва предмету закупівлі визначеного на основі Державного класифікатора ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» (код за ДК 021-20-9), затвердженою Протоколом засідання тендерного комітету від « 09» жовтня 2018 року №814 (Ідентифікатор закупівлі № UA-2018-10-10-002153-с) та згідно Повідомлення про намір укласти договір, розміщеного на офіційному сайті http://prozzoro.gov.ua/tender/UA-2018-10-10-002153-c/print/active-awards/html/7918ae1581da4b4d99ecba03375423aa

Відповідно до умов наданої гарантії, позивач взяв на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання перед бенефіціаром виплатити за першою письмовою вимогою повну суму забезпечення (гарантовану суму), що складає 44700, 00 грн, протягом 5 (п`яти) банківських днів після дня отримання від бенефіціара належно оформленої першої письмової вимоги (далі - вимога), яка буде містити твердження, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за договором, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку принципал вимагаєте сплатити. Термін дії гарантії до «20» січня 2019 року включно. Будь-яка вимога за гарантією повинна бути отримана гарантом не пізніше зазначеної дати.

Гарантія була отримана принципалом 05.11.2018 для передачі її бенефіціару.

18.01.2019 банком була отримана від бенефіціара вимога за вих. №РПЧ-8/236 від 17.01.2019 щодо гарантії про стягнення гарантійного платежу за гарантією на суму 44700, 00 грн, яка містить посилання на невиконання робіт та порушення принципалом умов договору.

Відповідно до п. 3.5 договору гарантії, банк розглядає вимогу бенефіціара із доданими документами протягом 5 робочих днів з дати її отримання. Протягом 1 (одного) робочого дня від дати отримання вимоги бенефіціара по гарантії, банк письмово повідомляє принципала про отримання такої вимоги та направляє її копію (разом із копіями документів, якими вона супроводжувалась, якщо надання таких документів передбачалось умовами гарантії). Принципал в строк, визначений у письмовій вимозі банка зобов`язаний: - перерахувати банку грошові кошти в сумі, зазначеній гарантом та необхідній для виконання вимоги бенефіціара на оплату по гарантії, на рахунок зазначений банком; письмово повідомити банк виявлені невідповідності у вимозі та у доданих до вимоги бенефіціара документах умовам гарантії.

На виконання до п.3.5 договору гарантії позивач письмово (лист вих. №21/4-180 від 21.01.2019) повідомив принципала про отримання вимоги бенефіціара та направив копії всіх доданих до неї документів, з проханням на виконання умов договору гарантії перерахувати кошти для покриття можливих витрат за гарантією протягом 2-х банківських днів.

Принципал грошові кошти у розмірі 44700, 00 грн. гарантії банку протягом 2-х банківських після отримання повідомлення не перерахував, натомість, листом №89 від 23.01.2019 повідомив банк про підстави, з яких не може бути задоволена вимога бенефіціара.

04.03.2019 банком було сплачено бенефіціару кошти за гарантією у розмірі 44700, 00 грн.

Відповідно до пункту 4.4 договору гарантії, банк має нічим не обмежене право на зворотну вимогу до принципала (регрес) у розмірі суми гарантії, процентів та будь-яких витрат (збитків).

Листом-вимогою від 18.04.2019 банк повідомив принципала про сплату бенефіціару коштів за гарантією у розмірі 44700, 00 грн та просив принципала відшкодувати грошові кошти, сплачені бенефіціару за гарантією, сплатити 30 % річних та пеню.

Принципал залишив дану вимогу без виконання.

У зв`язку з чим, Акціонерне товариство "Банк Альянс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Альянсремтрактор» заборгованості у розмірі 51119,57 грн., з яких: 44 700 грн. - виплата в порядку регресу, 2902,43 грн. - 30 % річних та 3517,14 грн. - пеня.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 у справі №904/2311/19 позов Акціонерного товариства «Банк Альянс» про стягнення 51119, 57 грн. задоволено повністю.

20.08.2019 на виконання вище вказаного рішення був виданий судовий наказ, на підставі якого приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. 29.08.2019 відбулось фактичне стягнення з ТОВ "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор" грошових коштів в загальній сумі 58 413, 63 грн, в підтвердження чого позивачем надано копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2019 та постанови про накладення арешту на майно боржника віл 29.08.2019 ВП №59922694.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 у справі №904/2311/19 скасовано, ухвалено нове, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2019 заяву ТОВ "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор" задоволено частково, визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2311/19 від 20.08.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор" на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" 44700, 00 грн в порядку регресу, 30% річних у розмірі 2902, 43 грн, пеню у розмірі 3517, 14 грн та 1921, 00 грн витрат зі сплати судового збору та вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Банк Альянс" на користь ТОВ "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор" безпідставно отримані за виконавчим документом від 20.08.2019 № 904/2311/19 грошові кошти у розмірі 53040, 57 грн.

На виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2019 позивач перерахував на користь ТОВ "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор" кошти у розмірі 53040,57 грн., що підтверджується платіжним доручення № 1 від 07.02.2020.

У постанові Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2019 у справі №904/2311/19 зазначено, що зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Банк Альянс", м. Київ за Банківською гарантією №6893-18 від 05.11.2018 перед моторвагонним депо ФАСТІВ-1 Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» є припиненими з 21.01.2019.

У зв`язку з чим, Акціонерне товариство «Банк Альянс» просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 46 146,63 грн., які були перераховані на виконання банківської гарантії.

Статтею 562 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Згідно зі ч. 1, 2 та 4ст. 563 Цивільного кодексу України У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004.

Так, у пункті 2 розділу I Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Наведеним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов. Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Пунктом 8.4 договору №ПЗ/НРП-181689/НЮ передбачено, що забезпечення виконання Договору про закупівлю повинно бути дійсним з дня укладання Договору і діяти до 20.01.2019, в свою чергу пунктом 1.4 договору гарантії № 6893-18 встановлено, що гарантія вступає в силу з « 05» листопада 2018 року та діє по « 20» січня 2019року включно.

17.01.2019 відповідач направив позивачу вимогу про сплату повної суми забезпечення у розмірі 44 700,00 грн.

Згідно умов п. 3.5 договору гарантії № 6893-18, Банк розглядає вимогу Бенефіціара із доданими документами протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати її отримання.

04.02.2019 позивач отримав доповнення до вимоги, а саме: копію Положення про регіональну філію «Південно-Західна залізниця ПАТ «Українська залізниця»; копію листа № 31 від 11.01.2019 та копію протоколу №814/1л-1 від 30.10.2018.

25.02.2019 позивач отримав доповнення до вимоги: довідку № 16/2 05/3927 від 19.10.2018 та копію довіреності.

Після чого 04.03.2019 позивачем було перераховано суму згідно гарантії у розмірі 44 700,00 грн, з призначенням платежу: «Опл.кошт.зг.вим. № РПЧ-8/236 від 17.01.19 ВПМД Фастів-1 ПАТ «УкрЗалізниця» (400881221) дог.гар.№ 6893-18 від 05.11.18р. ТОВ «ВКК» АЛЬЯНСРЕМТРАКТОР» (36723685), розп.04.03.19».

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. (ч.1 ст. 255 ЦК України)

Так у постанові Центрального апеляційного господарського суду у справі №904/12311/19 від 19.11.2019 зазначено, що 25.01.2019 листом № 05/04-234 позивач поінформував виробничий підрозділ моторвагонне депо ФАСТІВ-1 Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про відсутність правових підстав для задоволення вимоги № РПЧ-8/236 від 17.01.2019, навівши в якості підстав невідповідність в зазначеній вимозі назви принципала, наявність обмежень в доданій довіреності та відсутність в документах, доданих до вимоги Положення про Філію «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Крім того, постановою встановлено, що подання моторвагонним депо ФАСТІВ-1 Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» «Доповнень до вимоги РПЧ-8/23: від 17.01.2019р.» № РПЧ-8/378 від 31.01.2019 та № РПЧ-8/540 від 21.02.2019, та оплата позивачем 04.03.2019 44 700,00 грн відбулася вже після закінчення 20.01.2019 строку дії гарантії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 568 Цивільного кодексу України, зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі закінчення строку дії гарантії.

Тобто, у постанові Центрального апеляційного господарського суду у справі №904/12311/19 від 19.11.2019 уже встановлено факт припинення зобов`язання ПАТ "Банк Альянс" за Банківською гарантією №6893-18 від 05.11.2018 перед моторвагонним депо ФАСТІВ-1 Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 21.01.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, §77, від 25.07.2002, а також рішенні Європейського суду з прав людини Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§42 та 60, від 22.11.2007 встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, оскільки у постанові по справі №904/12311/19 встановлено факт щодо припинення з 21.01.2019 зобов`язання позивача за Банківською гарантією №6893-18 перед відповідачем, то повторного доведення зазначена обставина не потребує.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Виходячи з системного аналізу зазначеної норми, суд дійшов висновку, що зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави породжується наявністю таких юридичних фактів: 1) набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої; 2) відсутність для цього правових підстав, або коли така підстава згодом відпала.

Приписами ст. ст. 11, 202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Оскільки між сторонами відсутні будь-які господарські правовідносини, то відповідач є особою, яка набула майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 ЦК України, і, як наслідок, зобов`язана повернути позивачу це майно (кошти).

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідач неправомірно утримав кошти у розмірі 44 700,00 грн, а тому вказані грошові кошти підлягають поверненню позивачу, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідач на користь позивача 44 700,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути 1 446,63 грн 3% річних, нараховані за період з 04.03.2019 по 31.03.2020.

Згідно ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

У ст. 536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки між банком та бенефіціаром відсутні договірні правовідносини, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 625 ЦК України якою передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія судів здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, погоджується з судом першої інстанції, що він є арифметично вірним та підлягає задоволенню.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним. Також відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишення рішення Господарського міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/4865/20 без змін.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі № 910/4856/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/4856/20 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/4856/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді О.І. Поляк

Є.Ю. Шаптала