УХВАЛА

04.11.2020Справа № 910/16831/20

Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши

позовну заяву Приватного підприємства "Фірма "СОЛО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТТРЕЙД"

про стягнення 517 247,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Фірма «Соло» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранттрейд» про стягнення 517247,20 грн.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний позов підлягає залишенню без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року складає 2102 гривні.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, за звернення до господарського суду з вимогою майнового характеру (стягнення 517247,20 грн), позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 7758,71 грн.

Суд зазначає, що докази сплати судового збору подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до п. 2.14, 2.24 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року N 22, банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня". Списання коштів (і в повній, і в частковій сумі) з рахунку платника здійснюється на підставі примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в банку платника. На вимогу клієнта банк надає довідку про виконання (часткове виконання) платіжної вимоги, що підписується уповноваженою/ими особою/ами, або примірник підписаної нею/ними платіжної вимоги, на підставі якої здійснено оплату. Інші примірники розрахункового документа, але не менше ніж один (за винятком розрахункових чеків), банк передає платнику.

Так, позивачем до позову додано роздруківку документа, який має назву «платіжне доручення № 2034 від 30.09.2020» на суму 19376,14 грн, однак, зазначений документ не містить необхідних реквізитів, зокрема, підпису відповідального виконавця та відбитку штампа банку, а відтак, не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ, що підтверджує сплату судового збору.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має надати докази сплати судового збору у встановленому порядку (платіжний документ із підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку) та розмірі - 7758,71 грн.

За таких обставин, позовна заява Приватного підприємства «Фірма «Соло» підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства «Фірма «Соло» залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви:

- надати докази сплати судового збору у встановленому порядку (платіжний документ із підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку) та розмірі - 7758,71 грн.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Картавцева