ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р. Справа№ 910/5204/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Остапенка О.М.

Андрієнка В.В.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківвідповідно до протоколу судового засідання від 20.10.2020
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2020
у справі№910/5204/20
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп»
до Державного підприємства «Конярство України»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаМіністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України
в межах справи№910/21682/15
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю фірма «Астарта-Київ»
доДержавного підприємства «Конярство України»
пробанкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 (суддя Чеберяк П.П.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» про забезпечення позову та накласти арешт на грошові кошти в межах ціни позову - 7 529815,16 грн, що належать Державному підприємству «Конярство України» та його територіальним підрозділам (філіям).

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 21.07.2020, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Копитова О.С., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 по справі №910/5204/20 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.06.2020, відкрито провадження у справі №910/5204/20 та справу призначено до розгляду.

У зв`язку з відпусткою судді Копитової О.С., відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.09.2020 для розгляду справи №910/5204/20 визначено колегію суддів у складі: Грек Б.М. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Андрієнко В.В., Остапенко О.М. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 справу №910/5204/20 прийнято до провадження визначеною колегією.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2020, розгляд справи відкладено на 20.10.2020.

Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на їх адреси місцезнаходження копій ухвали суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

1. Зміст обставин справи.

1.1. У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015.

1.2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпіас Груп" (Позивач) 15.04.2020 звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Конярство України" (Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 7 529 815,16 грн.

1.3. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.04.2020 позовну заяву №910/5204/20 Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпіас Груп" до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 7 529 815,16 грн. прийнято до розгляду в межах справи №910/21682/15 про банкрутство відповідача та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

1.4. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.05.2020 задоволено клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - Міністерство) про залучення до участі у справі третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

1.5. До Господарського суду м. Києва 04.06.2020 надійшла заява Позивача про забезпечення позову.

2. Зміст та обґрунтування заяви про забезпечення позову.

2.1. Предметом позовної заяви є те, що між Позивачем та філіями Відповідача у 2017 році укладено договори про виконання сільськогосподарських робіт. В укладених договорах сторони узгодили як механізм виконання робіт так і порядок узгодження ціни (вартості) виконуваних робіт.

2.2. У Відповідача, внаслідок невиконання зобов`язань щодо оплати вартості робіт, виникла заборгованість перед Позивачем, розмір якої станом па дату звернення до суду із позовом складає 7 529 815.16 грн., включаючи нараховані штрафні санкції. При цьому, загальний розмір поточної заборгованості Відповідача перед Позивачем складає суму понад 40 млн. грн.

2.3. Заборгованість за зазначеними договорами обліковується з 2017 року, однак станом на червень 2020 ні Відповідачем, ні його структурними підрозділами не здійснено жодних дій направлених па погашення заборгованості.

2.4. Водночас, Відповідачем та його територіальними підрозділами (філіями) здійснюється діяльність щодо вирощування сільськогосподарських культур та інші пов`язані види робіт. Дані обставини свідчать про те, що Відповідачем та його територіальними підрозділами (філіями) здійснюється залучення інвестиційних та власних обігових коштів, та їх використання за напрямками, які не пов`язані із погашенням поточної заборгованості перед Позивачем.

2.5. Таким чином, згідно висновків Позивача, існує необхідність у накладенні арешту на розрахункові рахунки Відповідача та його територіальних підрозділів (філій), з метою блокування можливості останнім здійснювати вільне розпорядження грошовими коштами, та які в подальшому можливо використати на погашення поточної заборгованості перед Позивачем.

2.6. Враховуючи наявну можливість здійснити Відповідачем розпорядчі дії щодо грошових коштів, при наявній заборгованості перед Позивачем, останній, посилаючись на приписи статей 136, 137, 138 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновків, що при невжитті заходів забезпечення позову виконання рішення буде ускладнено, а тому наявні правові підстави для звернення до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Відповідачу та його територіальним підрозділам (філіям) в межах суми позову, а саме на суму 7 529 815,16 грн. на його розрахункових рахунках та розрахункових рахунках філій.

3. Зміст та обґрунтування оскарженої ухвали.

3.1. За приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Разом з тим, при вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

3.3. Місцевий господарський суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

3.4. Місцевий господарський суд звернув увагу, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

3.6. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Втім, Позивачем не наведено достатніх належних та допустимих у розумінні статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

3.7. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України", протягом березня-квітня 2020 року боржник двічі звертався до суду з заявами про скасування арештів з грошових коштів на рахунках боржника, які накладені державним виконавцем в межах виконавчих проваджень щодо вимог, на які не розповсюджується дія мораторію, та, за результатами їх розгляду, суд дійшов висновків, що накладені арешти унеможливлюють здійснення боржником господарської діяльності, що, в свою чергу, являється перешкодою у відновленні його платоспроможності, внаслідок чого вказані арешти ухвалами суду були скасовані.

3.8. Зважаючи на викладене, з огляду на доказову необґрунтованість заяви Позивача, суд, посилаючись на приписи статті 136, частини 1 статті 137, частин 1, 3 статті 138, статті 140 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

4. Зміст та обґрунтування апеляційної скарги.

4.1. Оскаржувана ухвала істотно ускладнює та унеможливлює виконання рішення суду та поновлення порушених прав Позивача.

4.2. Вжиття заходів забезпечення позову у даній справі сприятиме подальшому виконанню судового рішення та захисту оспорюваних прав та інтересів кредиторів.

4.3. Протягом січня 2015 - вересня 2017 Відповідач уклав з ТОВ «Агрогрупа Деметра» договори про спільний обробіток земельних ділянок площею 11,5 тис. га без дотримання порядку узгодження таких договорів, тобто здійснював господарську діяльність та отримував поворотну фінансову допомогу, не вживаючи заходи щодо погашення поточної заборгованості перед Позивачем.

4.4. У випадку не накладення арешту на розрахунковий рахунок, існує ризик того, що Відповідач витратить наявні грошові кошти за напрямками, які не пов`язані із погашенням поточної заборгованості перед Позивачем. Згідно висновків останнього, Відповідач буде і надалі ухилятись від виконання обов`язку з повернення коштів та вчиняти дії щодо витрачання коштів.

4.5. Заходи забезпечення позову, які просить вжити Позивач, відповідають процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. Крім того, наявний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

4.6. Зважаючи на викладене, посилаючись на приписи статті 137 Господарського процесуального кодексу України, пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Позивач просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2020, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Позивача про забезпечення позову.

5. Зміст та обґрунтування відзиву Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на апеляційну скаргу.

5.1. Накладення арешту на всі розрахункові рахунки ДП «Конярство України» фактично призведе до зупинення роботи підприємства, у зв`язку з неможливістю закінчити операційний та фінансовий цикл на підприємстві, що матиме наслідком неможливість виконання фінансових зобов`язань ДП «Конярство України», в тому числі щодо виплати заробітної плати.

5.2. Законодавством встановлений обов`язок доведення можливого ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позовної заяви, втім, «Аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудиту діяльності державного підприємства «Конярство України» за період з 01.01.2015 по 30.09.2017» не може вважатись належним та допустимим доказом неможливості виконання рішення за наслідками розгляду позову, оскільки наведений аналіз не розкриває актуального фінансового становища ДП «Конярство України».

5.3. В разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі розрахункові (банківські) рахунки ДП «Конярство України», такі арешти підлягатимуть скасуванню у зв`язку з перешкоджанням господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.

5.4. Вчинення виконавчих дій відносно об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», перебували в переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації - заборонено.

5.5. Зважаючи на викладене, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, посилаючись на приписи частини 1 статті 73, частини 1 статті 74, частини 1 статті 76, частини 1 статті 77, частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, частини 6 статті 44 кодексу України з процедур банкрутства, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 - без змін.

6. Зміст та обґрунтування відзиву відповідача на апеляційну скаргу.

6.1. Накладення арешту на всі рахунки призведе до зупинення роботи підприємства, у зв`язку з неможливістю закінчити операційний та фінансовий цикл на підприємстві, що матиме наслідком неможливість виконання фінансових зобов`язань ДП «Конярство України», в тому числі щодо виплати заробітної плати.

6.2. Законодавством встановлений обов`язок доведення (надання доказів) можливого ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позовної заяви.

6.3. В разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі розрахункові (банківські) рахунки ДП «Конярство України», такі арешти підлягатимуть скасуванню у зв`язку з перешкоджанням господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.

6.4. Зважаючи на положення статті 276 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами апеляційного провадження.

7.1. Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Астарта -Київ» про банкрутствоДдержавного підприємства «Конярство України» на стадії процедури розпорядженням майном , введеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015.

7.2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» 15.04.2020 звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Конярство України « про стягнення заборгованості в розмірі 7 529 815, 16 грн. Предметом даної справи є заборгованість, яка виникла у ДП «Конярство України» після відкриття провадження у справі про банкрутство.

7.3. З метою забезпечення виконання рішення суду по даній справі, позивач ініціював накладення арешту на кошти боржника в межах суми боргу, оскільки вжиття заходів забезпечення позову у даній справі сприятиме подальшому виконанню судового рішення та захисту оспорюваних прав та інтересів.

7.4. Окрім того, заявник зазначає, що боржник ухиляється від повернення заборгованості перед ТОВ «Олімпіас Груп», укладаючи водночас договори про виконання сільськогосподарських робіт та договори поворотної фінансової допомоги з іншими контрагентами, тобто витрачає кошти не для здійснення розрахунків з позивачем.

7.5. За таких обставин, на думку позивача, існують обґрунтовані припущення для застосування заходів забезпечення позову.

7.6. Здійснивши аналіз доказів у справі, суд першої інстанції зробив висновок що заявником не наведено достатніх, належних та допустимих доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення.

7.7. Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливого порушення майнових чи охоронюваних законом інтересів юридичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

7.8. За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову, виходячи з положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову, ймовірні утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

7.9. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з іншими негативними наслідками, які можуть постати в результаті невжиття цих заходів. З урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншій особі здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимог забезпеченням яких він вживається.

Обрання належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвідношення виду заходу позову із вимогами позивача, чим врешті досягається збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

7.10. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватись принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати права інших осіб, не залучених до участі в справі.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

7.11. Подана заява про забезпечення позову була обґрунтована наявністю у заявника припущень, що невжиття таких заходів забезпечення позову може у подальшому унеможливити виконання рішення та відновлення порушених прав заявника.

Предметом позову в даній справі є стягнення грошових коштів. Обраний спосіб на стадії розпорядження майном ДП «Конярство України» не є спів мірним, призводить до блокування господарської діяльності, порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи, що являється безумовною перешкодою у відновленні платоспроможності боржника.

7.12. За таких обставин колегія суддів вважає, що обраний позивачем захід забезпечення не забезпечить виконання у цій справі рішення суду у разі задоволення позову та не забезпечить ефективного захисту або поновлення прав заявника з урахуванням обраного останнім способу захисту.

Зокрема, апелянтом в силу приписів статей 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не подано доказів на підтвердження обставин, з яким Господарський процесуальний кодекс України пов`язує застосування відповідних заходів.

Судом першої інстанції при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову дотримано норми процесуального права щодо дослідження доказів як окремо так і у їх сукупності, оцінюючи їх вірогідність і взаємний зв`язок.

7.13. З огляду на недоведеність у переконливості обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а також меж розгляду судом апеляційної інстанції, Північний апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» про вжиття заходів забезпечення позову, і відповідно не вбачає порушень правових норм, про які зазначає скаржник у апеляційній скарзі.

7.14. З огляду на вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, так як ухвала суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що є безумовною підставою для залишення її без змін.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, нормами Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського міста Києва від 10.06.2020 по справі №910/5204/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/5204/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді О.М. Остапенко

В.В.Андрієнко