ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року м.Дніпро Справа № 908/5336/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від Дніпропетровської обласної прокуратури: Зайкова М.Л., посвідчення №051124 від 08.10.2018, прокурор;

представники позивача, відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Прокуратури Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 (повний текст якого складений 31.05.2019), ухвалене суддею Азізбекян Т.А. за результатами розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар"єроуправління" про перегляд в порядку ст.320-322 ГПК України за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2015, у справі №908/5336/15

за позовом Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства Запорізьке кар`єроуправління, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області, м. Запоріжжя

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі №908/5336/15 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар`єроуправління" про перегляд судового рішення від 03.12.2015 у справі № 908/5336/15 за нововиявленими обставинами.

Рішення у справі № 908/5336/15 за позовом Запорізької міської ради до відповідача: Приватне акціонерне товариство "Запорізьке кар`єроуправління", третя особа Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області про внесення змін до договору оренди землі від 19.09.2007 № 98, а саме: - внести зміни до пункту 5 договору оренди землі, зареєстрованого 19 вересня 2007 № 98, укладеного між Запорізькою міською радою та Приватним акціонерним товариством "Запорізьке кар`єроуправління", щодо земельної ділянки площею 18, 1056 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Дніпровські зорі, 1, наданої для розташування промислового майданчика, виклавши його в такій редакції: "5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 96 332 655, 36 грн. в цінах 2015 року". Внести зміни до п.9 договору оренди землі, зареєстрованого 19 вересня 2007 № 98, укладеного між Запорізькою міською радою та Приватним акціонерним товариством "Запорізьке кар`єроуправління", щодо земельної ділянки площею 18,1056 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Дніпровські зорі, 1, наданої для розташування промислового майданчика, виклавши його в такій редакції: "9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 2 889 979, 66 грн., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2015 року", скасовано.

У задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся заступник прокурора Прокуратури Запорізької області, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (ст.ст.73, 86, 320, 321 ГПК України), зокрема, фактично ухвалення рішення з урахуванням нових доказів у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви позивача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2015 у цій справі залишити без задоволення.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що заявником (відповідачем) до суду наданий Висновок, метою якого було визначення відповідності нормативної грошової оцінки, відображеної у наданих на дослідження витягах № 1404/16 від 28.04.2015, № 0264/05/04 від 17.04.2013 та № 11823/05/04 від 03.11.2015 вимогам Методики, Порядку та рішенням Запорізької міської ради № № 79, 37.

Вказаного Висновку не існувало на момент винесення Господарським судом Запорізької області рішення від 03.12.2015, а відтак, у розумінні ст. ст. 73, 320 ГПК України, він є новим доказом.

Місцевий господарський суду при постановлені рішення від 07.05.2019, у порушення ст. 320 ГПК України, дійшов хибного висновку, що наданий відповідачем (заявником) Висновок є нововиявленою обставиною, а не новим доказом.

Зазначає, що судом при постановлені судового рішення від 03.12.2015 надавалася оцінка доказам, на які посилався заявник (відповідач). Зокрема встановлено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки м. Запоріжжя відповідно до ст. 21 Закону України "Про оцінку землі" та Закону України "Про державну землевпорядну експертизу" пройшла державну експертизу землевпорядної документації і оцінена позитивно. Результати експертизи оформлено висновком Держземагенства України від 17.01.2008 № 1309-07.

Крім того, товариство у судовому порядку намагалось скасувати витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки від 28.04.2015 № 1404/16. Проте, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2017 по справі № 808/8853/15 у позові відмовлено з підстав не доведеності застосування Управлінням Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області коефіцієнтів всупереч "Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів" та "Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів", невірного їх застосування, наявності арифметичних помилок тощо.

Отже, місцевим господарським судом при постановлені рішення від 07.05.2019, всупереч п.1 ч. 4 ст. 320 ГПК України, фактично здійснено переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду даної справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що вказані заявником обставини є нововиявленими не відповідають фактичним обставинами справи та суперечать положенням ст. 320 ГПК України, отже, не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду від 03.12.2015.

Зазначає, що оскаржуване рішення суду може слугувати підставою для визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, а бюджет міста Запоріжжя недоотримає 13 873 937,43 млн. грн. у вигляді орендної плати за земельну ділянку площею 18,1056 га, яка протягом трьох років використовувалась товариством майже безкоштовно.

Наведене свідчить про порушення економічних інтересів держави, що є підставою для втручання прокурора у спірні правовідносини з метою захисту інтересів територіальної громади, як власника спірної земельної ділянки комунальної власності, права якої порушено, внаслідок винесення незаконного рішення суду.

Із оскаржуваного судового рішення вбачається, що Запорізька міська рада участі у справі не приймала, проте заперечувала проти задоволення заяви ПрАТ "Запорізьке кар`єроуправління". Однак у порушення ст. 19 Конституції України, самостійно не вжила заходів спрямованих на відновлення порушених прав територіальної громади міста Запоріжжя, що підтверджується листом від 13.08.2019 № 10380/03-20/09.

Вказані обставини, в силу ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», покладають обов`язок представництва інтересів держави в особі вказаної територіальної громади на прокурора.

Прокуратура області не брала участі у розгляді справи, про існування оскаржуваного рішення господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі № 908/5336/15 прокурору стало відомо у серпні поточного року під час опрацювання відомостей розміщених у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Однак, про наявність порушень інтересів Держави та наявність підстав для їх захисту, в розумінні ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурору стало відомо лише після отримання листа Запорізької міської ради від 13.08.2019 № 10380/03-20/09, листа ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.09.2019 № 1547/10/08-01-04-03-09 та ознайомлення 04.09.2019 з матеріалами справи у Господарському суді Запорізької області.

Так, виходячи зі змісту листа від 13.08.2019 № 10380/03-20/09 у Запорізької міської ради відсутній намір на оскарження рішення суду від 07.05.2019, про що також свідчить відсутність відомостей про апеляційне оскарження, як у Єдиному державному реєстрі судових рішень, так і у матеріалах справи № 908/5336/15, що покладає цей обов`язок на прокурора.

Відповідач, Приватне акціонерне товариство Запорізьке кар`єроуправління, у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що Господарським судом Запорізької області під час розгляду заяви Відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами вірно встановлено, що Запорізькою міською радою в процесі прийняття рішення № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" не були дотримані положення діючого законодавства щодо підготовки та подальшого оприлюднення регуляторного акту; позивачем та виконавцем технічної документації УДНДІПМ "Діпромісто" допущено порушення визначення нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що в сукупності призвело до порушення прав заявника.

Зазначені фати існували на час розгляду справи № 908/5336/15, проте лише за фактом звернення до Запорізької міської ради (відповідь одержана 26.03.2019), та 23.03.2019 до ТОВ "НПК "Консул" за проведенням експертного дослідження (експертний висновок від 03.04.2019), в результаті яких Приватним акціонерним товариством "Запорізьке кар`єроуправління" були встановлені обставини, що стали підставою для звернення до Господарського суду Запорізької області із заявою про перегляд судового рішення від 03.12.2015 у справі № 908/5336/15 за нововиявленими обставинами.

За висновками експертів, сума загальних витрат на освоєння та облаштування території міста Запоріжжя, що включає витрати на освоєння та облаштування частини фактичної території міста площею 1365, 8017 га, яка входила за офіційно затверджені межі міста, при розрахунку базової вартості квадратного метра була поділена тільки на територію міста в рамках офіційно затверджених меж. Розрахунок базової вартості одного квадратного метра земель міста Запоріжжя виконаний невірно і не відповідає вимогам діючого на період оцінки законодавства. Внаслідок неврахування 1365, 8017 га площі міста Запоріжжя відбулося значне завищення базової вартості одного квадратного метра земель міста.

У додаткових письмових поясненнях від 07.09.2020 Відповідач зазначив, що представляючи в суді Запорізьку міську раду та подаючи апеляційну скаргу від її імені, прокурор здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави, що суперечить приписам ст.23 ЗУ "Про прокуратуру".

На думку Відповідача, при зверненні з апеляційною скаргою прокурором не наведені причини, які перешкоджають захисту інтересів територіальної громади безпосередньо належним суб`єктом, а саме, Запорізькою міською радою, а посилання прокурора в скарзі на інформацію ДФС у Запорізькій області, визначену у листі від 16.09.2019, не є такими, що належним чином обґрунтовують причини нездійснення органами самоврядування захисту інтересів держави.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2019 (головуючий суддя Іванов О.Г.) апеляційну скаргу заступника прокурора Прокуратури Запорізької області залишено без руху з підстав не зазначення прокурором в чому саме полягає порушення інтересів держави у спірних відносинах.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.11.2019 (у складі колегії суддів: Іванов О.Г. головуючий, доповідач, судді Березкіна О.В., Дармін М.О.) прокурору відновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі №908/5336/15; судове засідання призначено на 20.11.2019.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2019 провадження у справі №908/5336/15 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 через наявність виключної правової проблеми, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.08.2020 поновлено апеляційне провадження, призначено судове засідання на 07.09.2020.

07.09.2020 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/5336/15 у зв`язку з відпусткою судді Березкіної О.В.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020, для розгляду справи №908/5336/15 обрано колегію суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Антонік С.Г., Дармін М.О., якою дану справу цього ж дня прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 07.09.2020 оголошено перерву до 23.09.2020.

В судовому засіданні 23.09.2020 оголошено перерву до 21.10.2020.

21.10.2020 до Центрального апеляційного господарського суду представниками Відповідача, адвокатами Берлізовою О.Л. та Шестіріковим В.В., подані клопотання про відкладення судового засідання через запровадження на території України карантину та виявлення у директора ПрАТ "Запорізьке кар`єроуправління" ОСОБА_1 захворювання коронавірусом COVID-19.

Зазначені документи надійшли засобами електронного зв`язку та не містять кваліфікованого електронного підпису, що підтверджується відповідними довідками № 06-21/724/20, № 06-21/722/20 відділу документообігу та контролю (канцелярії) суду від 25.08.2020.

За приписами ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Частиною 3 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV від 22.05.2003 електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV від 22.05.2003 для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Приписами статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV від 22.05.2003 оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Оскільки надіслані представниками Відповідача електронною поштою клопотання не містять підпису ЕЦП, то вони не належать до офіційного документу.

Отже, відсутність кваліфікованого цифрового підпису на документах, свідчить про не підписання таких документів, наслідком чого є залишення поданих від імені адвокатів Берлізової О.Л. та Шестірікова В.В. клопотань без розгляду на підставі ч.4 ст.170 ГПК України.

Крім того колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ч.11,12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представники Відповідача, адвокати Берлізова О.Л. та Шестіріков В.В., неодноразово приймали участь у попередніх судових засіданнях, під час яких надали пояснення по суті апеляційної скарги, про наступне судове засідання були повідомлені під розписку.

Як вбачається із заяв від імені даних адвокатів, вони були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, та єдиною підставою для відкладення розгляду справи зазначають запровадження на території України карантину та виявлення у директора ПрАТ Запорізьке кар`єроуправління ОСОБА_1 захворювання коронавірусом COVID-19, з яким вони контактували в рамках співпраці з питання надання правової допомоги.

Проте, вирішуючи питання щодо можливості відкладення розгляду справи, колегія суддів враховує що Постановою КМУ від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" визначено, що на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією запроваджується послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови.

Послаблення протиепідемічних заходів застосовується та припиняється на території регіону на підставі рішення регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яке приймається з урахуванням оцінки епідемічної ситуації та наявності у регіоні ознак для послаблення протиепідемічних заходів, визначених цією постановою.

У регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється:

з 22 травня:

- регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Пунктом 1.8 Протоколу № 30 позачергового засідання Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій передбачено, що у зв`язку зі сприятливою епідемічною ситуацією, що склалася на території Дніпропетровської області, яка відповідає ознакам, встановленим у абзацах 3, 4 та 5 пункту 4 Постанови, запроваджується послаблення протиепідемічних заходів та дозволяється:

1. регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, за умови забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, та використання таких засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.

Таким чином, з огляду на те, що на час призначення судового засідання у даній справі - 21.10.2020, на території Дніпропетровської області були послаблені протиепідемічні заходи, дозволено регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні, колегія суддів вважає, що Відповідач мав можливість прибути до приміщення суду, взяти участь у судовому засіданні як особисто, через представника, так і шляхом участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції, як у суді, так і поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

Будь-яких причин неможливості взяти участь у судовому засіданні з використанням вищезазначених механізмів (у режимі відеоконференції поза межами суду), Відповідач (його представники) не зазначив.

В даному випадку, судом дотримано основних засад господарського судочинства, забезпечена рівність учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, забезпечено право на апеляційний перегляд рішення суду. Сторони мали рівну можливість подати письмові заяви по суті справи, зокрема, позовну заяву, відзив на позов, заперечення на відзив, пояснення та клопотання, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу.

В свою чергу, саме Відповідач не забезпечив участі представника (будь-якого, як в порядку самопредставництва, так і представником - зі статусом адвоката). Отже, вказані обставини є суто суб`єктивними, які залежали виключно від волевиявлення Відповідача, тому не можуть бути визнані поважними.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представника Відповідача.

В судовому засіданні 21.10.2020 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо правомочності звернення прокурора з апеляційною скаргою.

При зверненні до суду прокурор посилався на положення ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, а саме: здійснення ним представництва інтересів держави в суді в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, як органу, який уповноважений здійснювати функції із захисту майнових інтересів держави у спірних відносинах, але належним чином не здійснює захист інтересів держави представницькими засобами.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі ст.ст. 167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

У судовому процесі, зокрема у господарському, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Отже, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та від 27.02.2019 у справі №761/3884/18.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні №4-рп/2008 від 01.04.2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої і судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами ч. 4 ст. 23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

За приписами ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 53 Кодексу у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором додані до апеляційної скарги листи прокуратури, адресовані Запорізькій міській раді, та відповіді на них.

Так, із оскаржуваного судового рішення вбачається, що Запорізька міська рада участі у справі не приймала, проте заперечувала проти задоволення заяви ПрАТ "Запорізьке кар`єроуправління". Однак, у порушення ст. 19 Конституції України, самостійно не вжила заходів спрямованих на відновлення порушених прав територіальної громади міста Запоріжжя.

Прокуратура області також не брала участі у розгляді справи, про існування оскаржуваного рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі № 908/5336/15 прокурору стало відомо у серпні 2019 року під час опрацювання відомостей розміщених у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Листом від 01.08.2019 за № 05/2-389вих-19 прокуратурою повідомлено Запорізького міського голову, що під час опрацювання відомостей, розміщених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі №908/5336/15 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар`єроуправління" про перегляд судового рішення від 03.12.2015 у справі № 908/5336/15 за нововиявленими обставинами. Рішення суду у справі № 908/5336/15 скасовано, у задоволенні позову Запорізької міської ради відмовлено.

Також повідомлено, що прокуратурою області вирішується питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави шляхом оскарження постановленого у цій справі судового рішення. Із тексту вказаного рішення вбачається, що представник Запорізької міської ради участі у справі не приймав, проте надав заперечення проти задоволення заяви.

Враховуючи викладене, прокуратура просила повідомити, чи оскаржене Запорізькою міською радою рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі №908/5336/15, якщо ні, то повідомити причини (т. 4 а.с. 135).

16.08.2019 на адресу прокуратури надійшов лист Запорізької міської ради від 13.08.2019 № 10380/03-20/09, відповідно до якого у Запорізької міської ради відсутній намір на оскарження рішення суду від 07.05.2019. Прокуратуру повідомлено про проведення роботи, щодо врегулювання питання застосування до існуючих договорів оренди землі нової нормативної грошової оцінки землі (т. 4 а.с. 136).

Про відсутність у Запорізької міської ради наміру на оскарження рішення суду від 07.05.2019, також свідчать фактичні дії Позивача щодо не оскарження прийнятого рішення у встановлені ГПК України строки, що підтверджується відсутністю відомостей про апеляційне оскарження, як у Єдиному державному реєстрі судових рішень, так і у матеріалах справи № 908/5336/15.

Листом від 18.09.2019 за № 05/2-2216-19 Прокуратурою Запорізької області повідомлено Запорізьку міську раду про внесення прокуратурою області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі №908/5336/15 (т. 4 а.с. 140).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що прокурором дотримано встановлений ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок щодо звернення до органів, уповноважених на захист майнових інтересів держави, якими у цій справі є Запорізька міська рада, з повідомленням про виявлені порушення при винесенні оскаржуваного рішення та надання розумного строку для відреагування на стверджувані порушення інтересів держави.

Із відповіді та фактичних дій (бездіяльності) Позивача очевидно, що Запорізька міська рада не мала наміру на оскарження рішення суду від 07.05.2019.

Вказані обставини, в силу ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", покладають обов`язок представництва інтересів держави в особі вказаної територіальної громади на прокурора.

Щодо доводів Відповідача про те, що представляючи в суді Запорізьку міську раду та подаючи апеляційну скаргу від її імені, прокурор здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави, що суперечить приписам ст.23 ЗУ "Про прокуратуру", колегія суддів зазначає наступне.

Предметом спору, в даному випадку є внесення змін у договір оренди земельної ділянки в частині збільшення її нормативної грошової оцінки, що в свою чергу призвело до збільшення розміру орендної плати.

Однак, Запорізькою міською радою з моменту набрання рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.12.2015 законної сили та до його скасування 07.05.2019 за нововиявленими обставинами, не вживалися заходи до стягнення заборгованості з орендної плати. Внаслідок бездіяльності органу місцевого самоврядування, за доводами прокурора, місцевий бюджет недоотримав понад 13 млн. грн. орендної плати.

Відповідно до ст. ст. 5, 7 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

За приписами ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування", місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

В силу ч. ч. 3, 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

У рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 1-1/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження" визначено, як орган державної влади або орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

З наведеного вбачається, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи.

У даному випадку (за доводами прокурора) оскаржуване рішення місцевого господарського суду слугуватиме підставою для визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, яке оскаржено до Запорізького окружного адміністративного (справа № 280/3547/19), а бюджет міста Запоріжжя недоотримає 13873937,43 грн. у вигляді орендної плати за земельну ділянку площею 18,1056 га., яка протягом трьох років використовувалась товариством майже безкоштовно.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 по справі № 4/166 «Б».

Крім того, право звернення прокурора в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування підтверджене у постанові Великої Плати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 32/563 (провадження № 12-172гс18).

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

До Господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулась Запорізька міська рада до Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар`єроуправління" про внесення змін до договору оренди землі від 19.09.2007 за № 98, відповідно до якої Позивач просить:

- змінити п. 5 Договору оренди землі, зареєстрованого 19 вересня 2007 року за № 98, укладеного між Запорізькою міською радою та Приватним акціонерним товариством "Запорізьке кар"єроуправління", щодо земельної ділянки площею 18,1056 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 1, наданої для розташування промислового майданчика, виклавши його в такій редакції: 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 96332655 грн. 36 коп. (дев"яносто шість мільйонів триста тридцять дві тисячі шістсот п"ятдесят п"ять гривень 36 коп.) в цінах 2015 року;

- змінити п. 9 Договору оренди землі, зареєстрованого 19 вересня 2007 року за № 98, укладеного між Запорізькою міською радою та Приватним акціонерним товариством "Запорізьке кар`єроуправління", щодо земельної ділянки площею 18,1056 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 1, наданої для розташування промислового майданчика, виклавши його в такій редакції: 9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 2889979 грн. 66 коп. (два мільйона вісімсот вісімдесят дев"ять тисяч дев"ятсот сімдесят дев"ять гривень 66 коп.), що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від приведення договору оренди у відповідність до норм закону в частині визначення розміру орендної плати через наявність змін в законодавстві.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.12.2015 по цій справі задоволено позов Запорізької міської ради до Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар`єроуправління" про внесення змін до договору оренди землі від 19.09.2007 за № 98 у повному обсязі.

Внесено зміни до п. 5 договору оренди землі, зареєстрованого 19 вересня 2007 р. за № 98, укладеного між Запорізькою міською радою та Приватним акціонерним товариством "Запорізьке кар`єроуправління", щодо земельної ділянки площею 18,1056 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 1, наданої для розташування промислового майданчика, виклавши його в такій редакції: 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 96332655 грн. 36 коп. (дев"яносто шість мільйонів триста тридцять дві тисячі шістсот п"ятдесят п"ять гривень 36 коп.) в цінах 2015 року.

Внесено зміни до п. 9 договору оренди землі, зареєстрованого 19 вересня 2007 р. за № 98, укладеного між Запорізькою міською радою та Приватним акціонерним товариством "Запорізьке кар`єроуправління", щодо земельної ділянки площею 18,1056 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 1, наданої для розташування промислового майданчика, виклавши його в такій редакції: 9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 2889979 грн. 66 коп. (два мільйона вісімсот вісімдесят дев"ять тисяч дев"ятсот сімдесят дев"ять гривень 66 коп.), що складає 3% від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2015 року.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар"єроуправління" на користь Запорізької міської ради 1218 грн. судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд посилається на наступні обставини.

Земельна ділянка, яка передана Приватному акціонерному товариству Запорізьке кар`єроуправління в оренду пройшла нормативну грошову оцінку: за даними витягів з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 28.04.2015 № 1404/16, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :04:026:0037, загальною площею 18,1056 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Дніпровські зорі, 1, складає 96 332 655, 36 грн. 26.06.2012. Запорізькою міською радою прийнято рішення № 37 Про внесення змін до рішення міської ради № 16 від 27.07.2011 Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у місті Запоріжжя, згідно з яким розмір орендної плати за всі земельні ділянки м. Запоріжжя, крім пунктів, наведених в додатку, використовується коефіцієнт 3. Відповідно до проведеного розрахунку розмір орендної плати становить 2 889 979, 66 грн., тобто 3-х кратний розмір земельного податку за календарний рік в цінах 2015 року. Законом визначено, що зміна розміру грошової оцінки землі має наслідком зміну земельного податку щодо відповідних земельних ділянок, а тому наявні передбачені договором умови, при яких зміна є обов`язковою для сторін.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2016 рішення Господарського суду Запорізької області у цій справі залишено без змін, тобто, вказане рішення набуло законної сили.

03.04.2019 до Господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство "Запорізьке кар`єроуправління" () із заявою в порядку статті 320-322 Господарського процесуального кодексу України про перегляд рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2015 у справі № 908/5336/15, за нововиявленими обставинами, відповідно до якої відповідач просив суд: 1. Скасувати рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/5336/15 від 03.12.2015; 2. У задоволенні позову Запорізької міської ради до ПрАТ "Запорізьке кар`єроуправління", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, відмовити.

Заява мотивована тим, що Запорізькою міською радою в процесі прийняття рішення № 79 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя не були дотримані положення діючого законодавства щодо підготовки та подальшого оприлюднення регуляторного акту; позивачем та виконавцем технічної документації УДНДІПМ "Діпромісто" допущено порушення визначення нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що в сукупності призвело до порушення прав заявника.

Заявником (Відповідачем) до суду наданий експертний висновок за результатами проведеного з 23.03.2019 по 03.04.2019 дослідження, метою якого було визначення відповідності нормативної грошової оцінки, відображеної у наданих на дослідження витягах № 1404/16 від 28.04.2015, № 0264/05/04 від 17.04.2013 та № 11823/05/04 від 03.11.2015 вимогам Методики, Порядку та рішенням Запорізької міської ради №№ 79, 37.

За результатами проведеного експертного дослідження спеціалісти прийшли до таких висновків:

1. Згідно витягу № 0264/05/04 від 17.04.2013 з технічної документації про нормативну грошову оцінку, ділянка знаходиться в економіко планувальній зоні 51. Згідно витягів № 1404/16 від 28.04.2015 та № 11823/05/04 від 03.11.2015 з технічної документації по нормативній грошовій оцінці ділянки, ділянка знаходиться одночасно в двох економіко планувальних зонах 51 і 54. Коефіцієнт місця розташування КМ2 має значення 2, 04. Згідно з рішенням Запорізької міської ради № 79 від 03.03.2008, коефіцієнт розташування Км2 для економіко планувальної зони 51 має величину 2, 04, а для економіко планувальної зони 54 має величину 1, 86.

За висновками експертів, оскільки згідно витягу № 1404/16 від 28.04.2015 ділянка знаходиться одночасно в двох економіко планувальних зонах, то оцінка величини коефіцієнта місце розташування Км2 на базі даних тільки однієї економіко планувальної зони, призводить до завищеного розрахунку нормативної грошової оцінки цієї ділянки.

2. Відповідно до витягів № 0264/05/04 від 17.04.2013, № 1404/16 від 28.04.2015 та № 11823/05/04 від 03.11.2015 з технічної документації по нормативній грошовій оцінці ділянки, сукупний локальний коефіцієнт Км3 був обчислений з урахуванням впливу таких факторів:

1. Зона магістралей підвищеного містоутворюючого значення значення коефіцієнту 1, 00;

2. Зона пішохідної доступності до парків, зелених зон, пляжів значення коефіцієнту 1, 04;

3. Розташування земельної ділянки в прирейкової зони - значення коефіцієнта 1, 04;

4. Територія , що має схил поверхні від 10 до 20 % - 1, 00;

5. Територія, що має схил поверхні понад 20 % - 0, 98;

6. Зона охоронюваного історичного ландшафту - 1, 06;

7. Водозахисна зона 1, 01;

8. Санітарно захисна зона 0, 80;

9. Зона обмеження забудови за рівнем напруженості електромагнітного поля 0, 99.

Сукупний локальний коефіцієнт Км3 згідно із зазначеними локальними факторами: 1, 0 х 1, 04х1, 04х1, 0х0, 98 х1, 0х1, 06х1, 01х0, 8х0, 99= 0, 90.

За висновками спеціалістів, з аналізу витягів з технічної документації по нормативній грошовій оцінці ділянки встановлено, що у період дії нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, затвердженої рішенням Запорізької міської ради № 79 від 03.03.2008 у нормативну грошову оцінку цієї ділянки не врахований вплив таких локальних чинників: - локального фактора, що враховує знаходження земельної ділянки в зоні залягання ґрунтових вод менше трьох метрів. Наявність впливу цього фактору підтверджується звітом розвідки Запорізького родовища гранітів та містобудівним розрахунком з техніко - економічними показниками про можливість розміщення промислового майданчика по вулиці Дніпровські зорі, 1. Значення коефіцієнта впливу цього фактора згідно рішення Запорізької міської ради № 79 від 03.03.2008 становить 0, 9; - локального фактора, що земельна ділянка не забезпечена центральним газопостачанням.

Значення коефіцієнта впливу цього фактора 0, 9; - локального фактора , що земельна ділянка не забезпечена центральним теплопостачанням. Значення коефіцієнта впливу цього фактора - 0, 9; - локального фактора, що земельна ділянка розташована в зоні затоплення паводком. Значення коефіцієнту впливу цього фактора -0, 9.

За підрахунками спеціалістів в межах експертного дослідження в розрахунок сукупного локального коефіцієнта Км3 необхідно включити вказані фактори: (1, 0х1, 04х1, 04х1, 0х0, 98х1, 0х1, 06х1, 01х 0, 8х0, 99)х0, 9х0, 9х 0, 9х0, 9 = 0, 59.

Крім того, за результатами експертного дослідження спеціалісти встановили, що при розрахунку сукупного локального коефіцієнта Км3 не врахований той факт, що ділянка розташована в зоні небезпечних геологічних процесів (осипи, карст, ярова ерозія яри понад 10 метрів).Вплив локального фактора, що враховує небезпечні геологічні процеси, у вигляді перепаду висот відображено в матеріалах топографічної зйомки. Значення коефіцієнта впливу локального фактора згідно рішення Запорізької міської ради № 79 від 03 березня 2008 0, 75.

За підрахунками експертів, з урахуванням вказаного локального фактора значення сукупного локального коефіцієнта Км3 становить: 0, 59 х0, 75 = 0, 44. Оскільки відповідно до Порядку при розрахунку сукупного локального коефіцієнта Км3 множення факторних оцінок не повинно бути менше 0, 50, то величина сукупного локального коефіцієнта Км3 при розрахунку нормативної грошової оцінки ділянки відповідно до вимог нормативно законодавчих актів повинна становити величину 0, 5.

З третього питання експерти дійшли таких висновків. Коефіцієнт функціонального використання ділянки становить величину 1, 0 (землі гірської промисловості і гірничих розробок) і визначено відповідно до вимог Порядку.

З четвертого питання спеціалісти з експертного дослідження встановили такі обставини. Для визначення середньої базової вартості земельної ділянки (середньої базової вартості земель міста Запоріжжя) всі витрати на освоєння та облаштування території міста діляться на площу території міста: B= В сук./S, де: В сукупні витрати на освоєння та облаштування території населеного пункту; S площа території населеного пункту в затверджених адміністративних межах. Згідно пункту 3.4 Порядку, витрати на освоєння та облаштування території (В) включають відновну вартість як первісну вартість, яка змінюється після переоцінки, інженерної підготовки головних споруд і магістральних мереж водопостачання, каналізації, теплопостачання, електропостачання (в тому числі зовнішнє освітлення), газопостачання, дощової каналізації, вартість санітарної очистки, зелених насаджень загального користування, вуличне дорожньої мережі, міського транспорту станом на початок року проведення. Витрати на освоєння та облаштування території визначаються по кожному конкретному населеному пункту за даними статистичної звітності відповідних органів державної статистики. Згідно пункту 3.5 Порядку, віднесення земель до категорії земель за функціональним використанням проводиться згідно Інструкції по заповненню державної звітності з кількісного обліку земель (форма 6-зем). Площа території, яка була використана при розробці технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, яку Запорізька міська рада затвердила рішенням ради № 79 від 03.03.2008 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, становить 33 150, 89 га.

Загальна площа території міста Запоріжжя в розмірі 33 150, 89 га визначена на підставі нормативно діючих на даний час меж міста, затверджених Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 16.06.1988 № 6039-ХІ. Експерти вказують , що фактична загальна площа території міста Запоріжжя становить 34 516, 6917 га. 15.09.2004 рішенням Запорізької міської ради № 4 був затверджений новий генеральний план розвитку міста Запоріжжя, який є підставою для розробки проекту зміни меж міста. Згідно з цим генеральним планом площа території міста Запоріжжя повинна бути встановлена у розмірі 34 516, 6917 га. Затверджений рішенням міської ради проект землеустрою міста Запоріжжя, що передбачав зміну площі міста був переданий на розгляд і узгодження Запорізькою обласною радою, але до цього часу не затверджений.

За висновками експертів, сума загальних витрат на освоєння та облаштування території міста Запоріжжя, що включає витрати на освоєння та облаштування частини фактичної території міста площею 1365,8017 га, яка входила за офіційно затверджені межі міста , при розрахунку базової вартості квадратного метра була поділена тільки на територію міста в рамках офіційно затверджених меж. Розрахунок базової вартості одного квадратного метра земель міста Запоріжжя виконаний невірно і не відповідає вимогам діючого на період оцінки законодавства. Внаслідок неврахування 1365,8017 га площі міста Запоріжжя відбулося значне завищення базової вартості одного квадратного метра земель міста.

Експертний висновок від 03.04.2019 прийнятий господарським судом до уваги, в межах розгляду заяви Приватного акціонерного товариства Запорізьке кар`єроуправління про перегляд судового рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2015 у справі № 908/5336/15, за нововиявленими обставинами.

На підставі вищезазначеного експертного висновку від 03.04.2019 господарський суд прийшов до висновку, що Управлінням Держземагентства у Запорізькій області при формуванні технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :04:026:0037 не враховані наступні чинники: - знаходження земельної ділянки одночасно в двох економіко планувальних зонах 51, 54; - наявність інших локальних факторів, які впливають на розрахунок та визначення сукупного локального коефіцієнту Км3, що фактично вплинуло на правильність визначення грошової оцінки земельної ділянки.

Задовольняючи заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, господарський суд виходив з того, що проаналізувавши обставини, на які посилається відповідач як підставу вимог про перегляд судового рішення у справі № 908/5336/15 від 03.12.2015 за нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку, що вказані обставини є істотними для справи, що не були встановлені судом і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ст.320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, серед іншого, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України).

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

- по-перше, їх існування на час розгляду справи,

- по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

- по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Таким чином, нововиявлена обставина - це юридичний факт, який:

- передбачений нормами права і зумовлює виникнення, зміну чи припинення правовідносин;

- має суттєве значення для правильного вирішення конкретної справи;

- якщо б нововиявлена обставина була відома господарському суду при винесенні судового рішення, то вона обов`язково вплинула б на висновок суду;

- уже існував у момент звернення заявника до господарського суду та під час розгляду справи господарським судом, але про його існування стало відомо лише після прийняття відповідного судового рішення;

- не був і не міг бути відомим ні особі, яка заявила про це потім, ні господарському суду, який розглядав справу.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до ч. 4 ст.320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). Так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти, у даному випадку - інший висновок експертного дослідження у іншій справі тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Заявником (Відповідачем) до суду наданий Висновок, метою якого було визначення відповідності нормативної грошової оцінки, відображеної у наданих на дослідження витягах № 1404/16 від 28.04.2015, № 0264/05/04 від 17.04.2013 та № 11823/05/04 від 03.11.2015 вимогам Методики, Порядку та рішенням Запорізької міської ради № № 79, 37.

Вказаного Висновку не існувало на момент винесення Господарським судом Запорізької області рішення від 03.12.2015, а відтак у розумінні ст. ст. 73, 320 ГПК України він є новим доказом.

Отже, заявник у поданій заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, надаючи до суду експертний висновок за результатами проведеного з 23.03.2019 по 03.04.2019 дослідження, фактично намагається добитися повторного перегляду справи за доводами своїх апеляційної та касаційної скарг, які вже були розглянуті, адже повторно посилається на те, що Запорізькою міською радою в процесі прийняття рішення № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" не були дотримані положення діючого законодавства щодо підготовки та подальшого оприлюднення регуляторного акту; Позивачем та виконавцем технічної документації УДНДІПМ "Діпромісто" допущено порушення визначення нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, чим пропонує суду здійснити саме переоцінку доказів оцінених судом у процесі розгляду справи на підставі нових доказів, які судом не оцінювалися.

Судом при постановлені судового рішення від 03.12.2015 вже надавалася оцінка доказам, на які посилався заявник (відповідач). Зокрема встановлено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки м. Запоріжжя відповідно до ст. 21 Закону України "Про оцінку землі" та Закону України "Про державну землевпорядну експертизу" пройшла державну експертизу землевпорядної документації і оцінена позитивно. Результати експертизи оформлено висновком Держземагенства України від 17.01.2008 № 1309-07.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанова від 03 серпня 2018 року у справі №19/5009/1481/11, постанова від 03.04.2018 у справі №910/6052/16 та постанова від 07.08.2018 у справі № 915/1708/14).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що місцевий господарський суду при постановлені рішення від 07.05.2019, у порушення ст. 320 ГПК України, дійшов хибного висновку, що наданий відповідачем (заявником) Висновок є нововиявленою обставиною, а не новим доказом.

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника (Відповідача) про те, що тільки в 2019 році (після звернення до Запорізької міської ради (відповідь одержана 26.03.2019), та 23.03.2019 до ТОВ "НПК "Консул" за проведенням експертного дослідження (експертний висновок від 03.04.2019) були встановлені обставини, що стали підставою для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення від 03.12.2015 за нововиявленими обставинами, оскільки під час розгляду справи по суті ніщо не заважало Відповідачу встановити (довідатися) про такі суттєві обставини.

Так, Відповідач, в разі сумніву в достовірності технічної документації з нормативної грошової оцінки м. Запоріжжя мав можливість заявити про це під час розгляду справи по суті, та на підтвердження своїх доводів заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи.

До того ж, Відповідач не був позбавлений можливості провести власну землевпорядну експертизу та надати висновок експерта в обґрунтування своєї позиції.

Отже, ще під час розгляду справи по суті Відповідач мав об`єктивну можливість спростувати технічну документацію з нормативної грошової оцінки м. Запоріжжя.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що Відповідач має нести ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням ним процесуальних дій, а саме не проведенням (призначенням, долученням до матеріалів справи) відповідної судової експертизи.

Отже, наведені у заяві Приватного акціонерного товариства Запорізьке кар`єроуправління обставини не можуть вважатися нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України, оскільки в цьому випадку відсутня необхідна ознака існування нововиявлених обставин, а саме, - одночасна наявність таких умов, як їх існування на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Ухвалюючи вказану постанову, колегія суддів керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Понамарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі Устименко проти України (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Разом з цим, переоцінка доказів у справі не може бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Центральний апеляційний господарський суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на недоведених обставинах, що мали значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими і не відповідають в повній мірі обставинам справи, а також були зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, яке призвело до прийняття неправильного рішення (ч. 1 п. п. 2, 3 та 4 ст. 277 ГПК України), що є підставою для його скасування.

За таких обставин апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі №908/5336/15 слід задовольнити; рішення скасувати; в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар`єроуправління" про перегляд в порядку ст.ст.320-322 ГПК України за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2015 у справі №908/5336/15 слід відмовити.

Наказом Генерального прокурора "Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур" від 03.09.2020 № 410 перейменовано без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних oci6, фізичних oci6 - підприємців та громадських формувань юридичну особу "Прокуратура Запорізької області" у "Запорізьку обласну прокуратуру".

На підставі чого необхідно змінити найменування апелянта з Прокуратури Запорізької області на Запорізьку обласну прокуратуру ().

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар`єроуправління", на користь Запорізької обласної прокуратури 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Змінити найменування апелянта з Прокуратури Запорізької області на Запорізьку обласну прокуратуру ().

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької обласної прокуратури, м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі №908/5336/15 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2019 у справі №908/5336/15 скасувати.

В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар"єроуправління" про перегляд в порядку ст.ст.320-322 ГПК України за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2015 у справі №908/5336/15 відмовити.

Судові витрати за подання заяви про перегляд в порядку ст.ст.320-322 ГПК України за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2015 у справі №908/5336/15 покласти на Приватне акціонерне товариство "Запорізьке кар`єроуправління", м. Запоріжжя.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар`єроуправління", м. Запоріжжя на користь Запорізької обласної прокуратури 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу згідно зі ст.327 ГПК України, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30.10.2020.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік