УХВАЛА

м. Київ

03.11.2020Справа № 910/11831/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Лаврова В.О., розглянувши матеріали справи

За заявою Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4»

про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/11831/19

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія Київводокнал»

до Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4»

про стягнення 118154,36 грн

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Семенюк М.І. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/11831/19, позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводокнал» задоволено частково, стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» 101865,97 грн - основного боргу, 1048,29 грн - 3% річних, 3068,45 грн - пені, 3699,45 грн - інфляційних втрат, 5093,30 - штрафу та судовий збір у розмірі 1864,54 грн. В задоволені іншої частини відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/11831/19 залишено без змін.

21.07.2020 Господарським судом міста Києва, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/11831/19, яке було залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 було видано відповідний наказ.

22.10.2020 до Господарського суду міста Києва від Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/11831/19.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що наявна перед позивачем заборгованість виникла внаслідок збігу вкрай тяжких обставин, які продовжують існувати і на теперішній час. Зокрема, заявник вказує на те, що на даний час боржник перебуває у важкому фінансовому становищі, яке значно ускладнює рішення суду у даній справі, в той же час, спірна заборгованість відповідача виникла внаслідок несплати мешканцями (кінцевими споживачами) грошових коштів за отримані послуги. Також, заявник зазначив, що робить все можливе для погашення заборгованості перед позивачем, зокрема, заявником отримано ряд рішень та судових наказів. Окрім того на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва перебуває зведене виконавче провадження про стягнення на користь заявника заборгованості у розмірі 318334,19 грн. Накладення арешту на рахунок заявника заблокувало його діяльність, негативно вплинуло на погашення заборгованості та на суму надходжень коштів від населення.

З огляду на викладене Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» просить відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/11831/19 терміном на 1 рік.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1549 від 22.10.2020 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи у зв`язку з відпусткою судді Шкурдової Л.М.

22.10.2020 за наслідками проведеного повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №910/11831/19 була передана на розгляд судді Маринченку Я.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 03.11.2020.

Представник заявника в судовому засідання підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду заяви був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши заяву Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/11831/19 суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України судове рішення у справі №910/11831/19, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї , її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Відповідно до п.7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У своїй заяві заявник вказує, що наявна перед позивачем заборгованість виникла у відповідача внаслідок збігу вкрай тяжких обставин, які існують на теперішній час. Зокрема, заявник вказує на те, що на даний час боржник перебуває у важкому фінансовому становищі, яке значно ускладнює рішення суду у даній справі, в той же час, спірна заборгованість відповідача виникла внаслідок несплати мешканцями (кінцевими споживачами) за отримані послуги. Заявник вказує на те, що накладення арешту на рахунок заявника заблокувало його діяльність, негативно вплинуло на погашення заборгованості та на суму надходжень коштів від населення, що унеможливлює виконання зобов`язань щодо інших кредиторів та призводить до заборгованості перед іншими надавачами послуг.

Проте, суд зазначає, що заявником не додано до матеріалів заяви жодних доказів на підтвердження тяжкого фінансового стану кооперативу та можливості виконання рішення суду у даній справі в майбутньому, у разі задоволення заяви про розстрочення виконання рішення. Заявник посилається виключно на тяжке фінансове становище кооперативу, що спричинено несплатою кінцевими споживачами отриманих послуг, утім не надає жодних документальних підтверджень того, що таке фінансове становище поліпшиться найближчим часом, що дасть змогу боржнику виконати рішення суду у даній справі. Розглядувана заява місить лише доводи та припущення заявника, які жодним належним доказом не підтверджуються.

З огляду на зазначене, зокрема на недоведеність та необґрунтованість викладених в заяві обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ч.2 ст.232, 233, 234, 331, Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №911/11831/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в передбаченому законом порядку.

Дата підписання: 04.11.2020.

Суддя Я.В. Маринченко