ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. Справа №921/800/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Б.Д. Плотніцький

- О.С. Скрипчук

секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нове Життя"

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020

у справі № 921/800/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ", м. Київ

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нове Життя", с. Юськівці, Лановецький район, Тернопільська область

про: стягнення 143078,68 грн. заборгованості.

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020, суддя Шумський І.П., позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" було задоволено. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" 133200 грн. боргу, 5357 грн. 18 коп. пені, 3996 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 525 грн. 50 коп. - 3% річних, 2146 грн. 18 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

З даним рішенням не погодилося Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 253, 258, 549, 266 ЦК України, ст. 232 ГК України.

ТзОВ "АГРОСЕМ" подало відзив на апеляційну скаргу в якому просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 справу №921/800/19 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, Данко Л.С., Хабіб М.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020 у справі № 921/800/19 було залишено без руху. Надано строк Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" до 07 вересня 2020 року для усунення вказаних судом недоліків при поданні апеляційної скарги.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №309 від 03.09.2020 у зв`язку із звільненням у відставку судді-члена колегії Данко Л.С. було призначено проведення автоматизованої зміни складу суду у справі №921/800/19.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2020 справу №921/800/19 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, Хабіб М.І., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 було відновлено апелянту пропущений строк для апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020 у справі №921/800/19. Витребувано в Господарського суду Тернопільської області матеріали справи №921/800/19.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №376 від 16.09.2020 у зв`язку із відпусткою судді-члена колегії Хабіб М.І. було призначено автоматизовану заміну складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги у справі №921/800/19.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 справу №921/800/19 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, Скрипчук О.С., Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 було призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 26.10.2020.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020 у справі №921/800/19 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" про стягнення 143078,68 грн. заборгованості, з яких: 133200 грн. основного боргу, 5357,18 грн. пені, 3996 грн. - відстків за користування чужими грошовими коштами, 525,50 грн. 3% річних. Свої вимоги позивач мотивував невиконанням відповідачем умов договору поставки №19.03.19-77 від 19.03.2019, а саме щодо оплати за отриманий товар насіння кукурудзи.

З матеріалів справи слідує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" (постачальником) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" (покупцем) 19.03.2019 було укладено договір поставки №19.03.19-77, згідно п 1.1 якого постачальник зобов`язався передати (поставити) покупцеві у його власність продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а покупець зобов`язався прийняти товар і оплати його на умовах, визначених договором.

Найменування, асортимент та кількість товару, визначаються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (п 2.1 правочину).

Згідно п 3.1 договору ціна за одиницю та загальна вартість товару, зазначаються сторонами у специфікаціях (додатках), що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п 3.5 правочину покупець оплачує товар шляхом 100 % передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків, не визначені у відповідній специфікації до цього договору.

Поставка товару здійснюється окремими партіями, на умовах та у строки, визначені у специфікаціях до цього договору, але в будь-якому випадку не раніше повної оплати товару. У разі порушення строків оплати товару, постачальник вправі перенести строки поставки товару на кількість днів, рівну кількості днів прострочення оплати і до нього не можуть застосовуватись передбачені цим договором та чинним законодавством України, санкції за прострочення поставки товару (п 4.1 договору).

Відповідно до п 4.2 правочину одержання товару за кількістю та асортиментом, здійснюється покупцем у день поставки товару.

Згідно п 4.4 договору передача товару у місті поставки, здійснюється тільки при наявності в уповноваженої особи покупця - оригіналу довіреності на отримання товару від постачальника. Керівник покупця вправі прийняти товар від постачальника без довіреності.

Постачальник зобов`язується передати товар на умовах, передбачених договором (п 5.1 правочину).

Відповідно до п 5.2 договору покупець зобов`язується: прийняти товар в порядку та на умовах, визначених договором; здійснити оплату товару в строки та на умовах, визначених договором.

У п 9.2 правочину сторонами обумовлено, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань здійснюється до повного розрахунку (п 9.6 правочину).

За порушення грошових зобов`язань по оплаті товару, покупець сплачує на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення (п 9.4 договору).

Відповідно до п 13.1 договору він набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом одного року, але, в будь-якому випадку, - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Згідно пункту 13.2 договору специфікації, інші додатки до договору, є його невід`ємною частиною.

19.03.2019 між сторонами підписано специфікацію №1 до договору поставки №19.03.19-77 від 19.03.2019, згідно з якої постачальник здійснює поставку товару: насіння кукурудзи, F1, Богатир, Максим, 50 тис. насінин в кількості 74 мішки, за ціною 1500 грн., загальною вартістю 133200 грн. з ПДВ.

У специфікації зазначено, що загальна вартість товару становить 133200 грн. Покупець оплачує вартість товару наступним чином: оплата товару в розмірі 100% загальної вартості товару, що постачається по цьому договору, здійснюється до 30.10.2019.

Поставка товару здійснюється постачальником на умовах доставки на склад за адресою: 47422, Тернопільська обл., Лановецький район, с Юськівці. Товар повинен бути поставлений покупцю у строк до 30.03.2019. Допускається поставка товару окремими партіями.

Вказані договір поставки та специфікація підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

На виконання умов договору поставки та специфікації, по видатковій накладній №АГ-26/03350 від 26.03.2019 позивач поставив відповідачу товар - насіння кукурудзи, F1, Богатир, Максим, 50 тис. насінин в кількості 74 мішки, за ціною 1500 грн., загальною вартістю 133200 грн. з ПДВ.

Приймання - передача товару по вказаній видатковій накладній посвідчується зробленими на них відмітками та печатками сторін за договором та по справі.

Матеріали справи також містять копію довіреності №1 від 26.03.2019, якою Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" уповноважено свого директора ОСОБА_1 на отримання товарно-матеріальних цінностей від Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ".

Однак, в порушення умов договору поставки, відповідачем не здійснено оплати за отриманий ним товар.

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено що наявна в матеріах справи копія банківської виписки АТ «Креді Агріколь Банк» з руху коштів по рахунку позивача, яка вказує про перерахування відповідачем позивачу коштів на загальну суму 73838,73 грн. (31.07.2019 23838,73 грн. платіж згідно рахунку №55962 від 28.02.2019 у т ч ПДВ 20% - 3973,12 грн. та 06.12.2019 50000 грн. платіж згідно рахунку №55962 від 28.02.2019 у т ч ПДВ 20% - 8333,33 грн.) стосується предмету доказування у іншій господарській справі №921/798/19, за участю тих самих сторін, спір між якими виник на підставі раніше укладеного 27.02.2019 договору поставки №27.02.19-77/2.

Таким чином, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України на покупця покладається обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить стаття 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (чю 2 ст. 712 ЦК України).

Як зазначалось вище, згідно з специфікацією №1 від 19.03.2019 (яка є невід`ємною частиною договору поставки №19.03.19-77 від 19.03.2019), а саме її п 3 оплата товару в розмірі 100% загальної вартості товару, що постачається по цьому договору здійснюється до 30.10.2019. Разом з цим, відповідно до п 5 специфікації товар повинен бути поставлений покупцю у строк до 30.03.2019.

Згідно частини 1 статті 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

В порушення умов договору №19.03.19-77 від 19.03.2019, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14, 694 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 193 ГК України, оплати вартості отриманого товару в строк визначений у договорі та спеціифікації, боржник не провів, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді першої інстанції 133200 грн.

Частиною 1 статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Частина 2 статті 9 вищевказаного Закону зазначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отримання товару за договором №19.03.19-77 від 19.03.2019 на суму 133200 грн. підтверджується вищезгаданим первинним документом - копією видаткової накладної та довіреністю №1 від 26.03.2019, що містяться в матеріалах справи.

Доказів на підтвердження проведення повного розрахунку за отриманий товар як в строк до 30.10. 2019 (обумовлений у п. 3 специфікації), так і станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем не представлено.

За таких обставин справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 133200 грн. підлягають задоволенню як обґрунтовані.

У зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідача: передбачену п 9.2 договору пеню в сумі 5357,18 грн.; обумовлені п 9.4 договору відсотки за користування чужими грошовими коштами в сумі 3996 грн. А також, в порядку ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 525,50 грн. 3% річних.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, згідно п 9.2 договору поставки у випадку порушення термінів або умов оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 1 статті 230 ГК України вказано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Разом з цим, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549).

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань №543/96-ВР від 22.11.1996, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України вказано, що нарахування такої штрафної санкції, як пеня, за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 5 статті 694 ЦК України зазначено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У п 9.4 договору сторони погодили, що за порушення грошових зобов`язань по оплаті товару, покупець сплачує на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення.

Термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Такий правовий висновок викладено зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Відповідно до ч 4 ст 236 ГПК України, ч 6 ст 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача 133200 грн. боргу, 5357,18 грн. - пені, 3996 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 525,50 грн. - 3% річних.

Що ж стосується посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 253, 258, 549, 266 ЦК України, ст. 232 ГК України, то колегія суддів відхиляє їх як необґрунтовані та такі, що спростовані матеріалами справи.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020 по справі №921/800/19 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нове Життя" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020 року у справі №921/800/19 залишити без змін.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: Б.Д. Плотніцький

О.С. Скрипчук

«Повний текст постанови виготовлено 27.10.2020»