ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.10.2020 Справа № 905/1569/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (, адреса: 87539, Донецька область, м. Маріуполь, бул. Шевченка, 62),

до відповідача: Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" (, адреса: 03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 121-В) в особі філії "Бахмутська птахофабрика" Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" (, адреса: 84541, Донецька область, Бахмутський район, с. Брестове, провул. Молодіжний, буд. 7),

про: стягнення 100011,00 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились, -

СУТЬ СПОРУ:

Господарським судом Донецької області розглядається справа № 905/1569/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" про стягнення з Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" в особі філії "Бахмутська птахофабрика" Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" штрафу у розмірі 100011,00 грн. за відхилення від прогнозованих обсягів споживання електричної енергії за розрахунковий період березень - квітень 2019 року, на підставі п.7.2. Додатку №2 (комерційної пропозиції) до Договору про постачання електричної енергії № 2071, крім того, судовий збір за розгляд цієї справи - 2102,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вих.№44 від 18.09.2020 (вх.№18324/20 від 25.09.2020) заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що з моменту початку дії договору 01.01.2019 та до 30.04.2019 включно відповідачем, згідно умов договору за поставлену електричну енергію, було перераховано позивачу грошових коштів в розмірі 627121,61 грн. за весь період постачання. Позивачем, згідно рахунків та актів прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) було нараховано за поставку електричної енергії суму у розмірі 505979,09 грн. Залишок коштів перерахованих за договором, не покритих поставкою електричної енергії за договором, становить 121142,52 грн. За період березень-квітень 2019 року (за який позивачем нараховані штрафні санкції) та на момент зупинення договору від постачальника не надходило жодних претензій щодо перевищення граничних обсягів споживання електроенергії або рахунків на сплату штрафних санкцій, не було складено актів перевищення граничних величин споживання електричної енергії. Відповідач вказує, що фактичне споживання філією «Бахмутська птахофабрика» електроенергії не перевищувало прогнозовані обсяги споживання. Також відповідач посилається на порушення позивачем порядку і строку для нарахування штрафних санкцій, встановлених пп.6.1.17, 6.1.21, 6.1.22 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та відсутність доведених позивачем обставин, визначених п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України для продовження строку позовної давності на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19. Таким чином, на думку відповідача, позивачем пропущено строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу), що також є підставою для відмови в задоволенні позову.

У відповіді на відзив (вх.№04-18/5135 від 21.10.2020) позивач вважає доводи відповідача необґрунтованими та безпідставними. Наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Вказує на те, що позивачем здійснено нарахування штрафу відповідачу за перевищення прогнозованих обсягів споживання електроенергії більше 5% у відповідності до умов п.7.2 додатку №2 до договору. Відповідні рахунки на сплату штрафних санкцій за січень-квітень 2019 року були надані споживачу але сплату санкцій за наданими рахунками останнім не здійснено. Вказує, що зазначені обставини є також встановленими рішенням Господарського суду Донецької області від 23.06.2020 по справі № 905/209/20, що набрало законної сили, та відповідно до приписів ст. 75 ГПК України є такими, що не підлягають повторному доказуванню. Також позивач посилається на те, що в силу ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Вважає, що нарахування штрафу здійснюється за умови відхилення споживачем від прогнозованих обсягів споживання як в разі перевищення заявлених об`ємів, так і в разі зменшення споживання електричної енергії більш ніж на 5% від заявлених споживачем обсягів. Також позивач заперечує обставини пропуску ним строку позовної давності за вимогами про стягнення штрафу, посилаючись на внесення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» змін та доповнень до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, якими продовжено встановлений строк позовної давності на строк дії карантину.

В судове засідання 27.10.2020 сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, сторони мали достатньо часу для реалізації своїх прав в господарському процесі, включаючи висловлення правової позиції по суті спору та подання суду доказів на обґрунтування своїх доводів, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, тому неявка належним чином повідомлених про розгляд справи представників позивача та відповідача не перешкоджають розгляду спору по суті в цьому судовому засіданні за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та подані сторонами документи, суд

ВСТАНОВИВ:

Сторонами не оспорюється, що 03.12.2018 між Приватною науково-виробничою компанією «Інтербізнес» в особі філії «Бахмутська птахофабрика» (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії №2071 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір), відповідно до п.п.1.1.-1.2 якого договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р.

03.12.2018 споживач приєднався до умов договору на підставі поданої заяви-приєднання (додаток №1 до договору) на умовах комерційної пропозиції постачальника, яка є додатком 2 до договору.

Відповідно до умов заяви-приєднання, початок постачання електричної енергії з січня 2019, але не раніше наступного дня, за днем подачі цієї заяви, якщо інше не визначено комерційною пропозицією, обраною споживачем. Розрахунковим вважається період з 00:00 годин 01 числа місяця до 24:00 годин останнього числа поточного місяця.

З моменту акцептування цієї заяви - приєднання в установленому Правилами роздрібного ринку порядку, споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Згідно п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За умовами п.3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (п.3.4 договору).

Відповідно до п.5.1 договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є невід`ємним додатком 2 до цього договору.

Згідно п.5.5 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Дата початку та кінця розрахункового періоду зазначаються в заяві-приєднанні.

Порядок оплати визначено у розділі 4 додатку №2, згідно якого оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється на умовах попередньої оплати за узгодженим графіком: 100% попередня оплата прогнозованих обсягів споживання електричної енергії не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію (п.4.1 додатку №2).

Обсяг попередньої оплати визначається шляхом множення прогнозного на відповідний розрахунковий період обсягу споживання електричної енергії на ціну, визначену відповідно до п.1 комерційної пропозиції (п.4.2 додатку №2).

Після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється за фактичним обсягом споживання електричної енергії (п.4.3 додатку №2).

На період, до дати початку дії нового ринку електричної енергії, у відповідності до вимог Закону України Про ринок електричної енергії, не побутовий споживач надає акти прийому - передачі наданих послуг за формою, яка є зразком до Договору, та звіти про покази засобу обліку, за формою яка визначена постачальником до даного договору або формою узгодженою з оператором системи розподілу у дати, встановлені договором про постачання електричної енергії, що діяв станом на 30 листопада 2018 року, до отримання окремого повідомлення від Постачальника про зміну відповідної дати (п.4.4 додатку №2).

Відповідно до п.5.2 додатку №2, надані постачальником рахунки за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті споживачем протягом 5 робочих днів з дати отримання.

Згідно п.5.6 договору, розрахунки споживача здійснюються на поточний рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за придбану електричну енергію відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.13.1 договору, договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

За положеннями п.10.1 додатку №2, договір укладається на строк 1 рік та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до договору та оплати рахунку, визначеного в п.5.1 комерційної пропозиції.

Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов (п. 10.2 додатку 2).

Згідно з п.13.5 договору дія договору припиняється у разі зміни електропостачальника.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не оспорюється, що Господарським судом Донецької області розглядалась справа № 905/209/19 за позовом Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» в особі філії «Бахмутська птахофабрика» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про стягнення 121142,52 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору про постачання електричної енергії №2071 від 01.01.2019, ним в період з 01.01.2019 по 30.04.2019 перераховано відповідачу (як постачальнику) грошові кошти в розмірі 627121,61 грн. за електроенергію, проте, згідно актів приймання-передачі електроенергії та виставлених відповідачем рахунків, вартість спожитої позивачем електроенергії за вказаний період була меншою та становила 505979,09 грн. Як зазначав позивач, з 01.05.2019 він змінив постачальника електроенергії, поставка електроенергії від відповідача була припинена, проте, залишок перерахованих відповідачу грошових коштів (передоплату) в розмірі 121142,52 грн. останній не повернув.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.06.2020 у справі №905/209/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.09.2020, позов задоволено.

Судом було встановлено, що позивач скористався своїм правом, передбаченим п.10.1 договору та п.6.1.1 Правил, та у визначені договором строки листом №19 від 28.03.2019 повідомив відповідача про перехід з 01.01.2019 до іншого постачальника ТОВ «Агро-НВ».

Враховуючи наведене, 30.04.2019 укладений між сторонами договір №2071 від 03.12.2018 припинив свою дію.

В ході розгляду справи № 905/209/20 судом також було встановлено, що у період з 01.01.2019 по 30.04.2019 відповідач поставив позивачу електроенергію на суму 505977,02 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі електроенергії. В період з 20.12.2018 по 25.03.2019 позивач в порядку п.4.1 додатку №2 до договору, перерахував відповідачу попередню оплату на загальну суму 627121,61грн., що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи. Отже, залишок грошових коштів, сплачених позивачем відповідачу та не покритих поставкою електричної енергії склав 121142,52грн. Відповідач не виконав свій обов`язок, передбачений п.6.1.22 Правил, з повернення позивачу надлишку грошових коштів протягом 10 днів після зміни електропостачальника, що зумовило задоволення позовних вимог.

З приводу доводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про те, що постачальник вважає свій обов`язок з повернення споживачу надлишку грошових коштів в розмірі 121142,52 грн. погашеним у зв`язку із зарахуванням ним зустрічних однорідних вимог шляхом направлення відповідної заяви споживачу, який зі свого боку повинен сплатити на користь постачальника штрафні санкції за перевищення прогнозованих обсягів споживання електроенергії більше 5% у відповідності до умов п.7.2 додатку №2 до договору, судова колегія Східного апеляційного господарського суду зазначила, що між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання про сплату штрафних санкцій, відтак відсутня безспірність заявлених однорідних вимог. Таким чином, направлення відповідачем позивачу заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не припиняє обов`язку відповідача щодо повернення позивачу надлишку грошових коштів, не покритих поставкою електроенергії. Питання про стягнення відповідачем з позивача штрафу за перевищення прогнозованих обсягів споживання електроенергії не є предметом розгляду цієї справи, відтак, може бути вирішене в судовому порядку шляхом звернення з окремим позовом.

Відповідно до положень ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини встановлені у господарській справі № 905/209/20 мають преюдиційний характер при розгляді справи № 905/1569/20.

Як свідчать матеріали справи, цінним листом з описом вкладення 05.09.2019 ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» направлено на адресу Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» в особі філії «Бахмутська птахофабрика» лист від 05.09.2019 № 1/2789 з вимогою сплатити у п`ятиденний строк з дати отримання рахунків штраф у розмірі вартості величини обсягу, що перевищує 5% відхилення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії від фактичного споживання за період січень 2019 - квітень 2019 року у розмірі 250777,63 грн. та відповідні рахунки (у тому числі: на суму 75964,95 грн. штрафні санкції за березень 2019 року, за квітень 2019 року - на суму 24046,05 грн.)

Проте, відповідачем вимоги, викладені у претензії упродовж вказаного терміну не виконано, штраф Товариству з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» не сплачено, що зумовило звернення до суду з позовом, що розглядається.

Суд враховує, що між позивачем та відповідачем, відповідно до приписів ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, укладено публічний договір приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача (відповідача) до умов цього договору на підставі заяви-приєднання відповідача до договору.

Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії» умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором про постачання електричної енергії споживачу, у якому, у томі числі, визначаються строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Згідно п.3.1.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі-Правила), договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Пунктом 6.1.1 Правил передбачено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

До припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу попередній електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії на умовах чинного договору (п.6.1.16 Правил).

Відповідно до п.6.1.17 Правил попередній електропостачальник не пізніше ніж за 5 календарних днів до закінчення строку дії договору про постачання електричної енергії споживачу має виставити споживачу рахунок за електричну енергію, сформований на підставі прогнозних даних комерційного обліку, наданих адміністратором комерційного обліку.

Відсутність оплати споживачем виставлених рахунків на дату зміни електропостачальника та/або наявність спору між споживачем та попереднім електропостачальником не є підставою зупинки (анулювання) процедури зміни електропостачальника (п. 6.1.18. Правил).

За приписами п.6.1.22 Правил якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозні, споживач повинен протягом 5 робочих днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити платежі на користь попереднього електропостачальника.

Якщо споживачем здійснена переплата за прогнозними даними споживання, попередній електропостачальник повинен протягом 5 робочих днів повернути споживачу надлишок коштів.

Зазначені платежі мають бути здійснені сторонами протягом 10 робочих днів після зміни електропостачальника.

Як встановлено судом і сторонами не оспорюється, 30.04.2019 укладений між сторонами договір №2071 від 03.12.2018 припинив свою дію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частин 1 та 4 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Учасники господарських відносин, відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як вбачається, у пункті 7.2 додатку 2 до договору про постачання електричної енергії сторони обумовили, що у разі відхилення споживача від прогнозованих обсягів споживання електричної енергії за розрахунковий період на більше ніж 5% від заявленого на цей період обсягу споживання, споживач оплачує штраф у розмірі вартості обсягу на який відбулось перевищення.

Згідно додатку № 7 до договору, очікуваний споживачем обсяг споживання електричної енергії на 2019 рік наступний: у січні 60 тис.кВт/год, у лютому 80 тис.кВт/год, у березні 85 тис.кВт/год, у квітні 62 тис.кВт/год, у травні 72 тис.кВт/год, у червні 75 тис.кВт/год, у липні 77 тис.кВт/год, серпень 76 тис.кВт/год, вересень 80 тис.кВт/год, жовтень 73 тис.кВт/год, листопад 83 тис.кВт/год, грудень 97 тис.кВт/год, всього на рік 920 тис.кВт/год.

Доказів внесення змін до обсягів очікуваного споживання електричної енергії та потужності споживачем (додаток 7 до договору) матеріали справи не містять.

Як встановлено судовими рішеннями у господарській справі № 905/209/20, на виконання умов договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» поставлено Приватній науково-виробничої компанії «Інтербізнес» в особі філії «Бахмутська птахофабрика» електричну енергію на загальну суму 505977,02 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі електроенергії:

- за січень 2019 кількість прийнятої-переданої (спожитої) електроенергії за показниками приладів обліку - 29764 кВт/год на суму 87399,36 грн.;

- за лютий 2019 кількість прийнятої-переданої (спожитої) електроенергії за и показниками приладів обліку 41792 кВт/год на суму 123323,33 грн.;

- за березень 2019 кількість прийнятої-переданої (спожитої) електроенергії за показниками приладів обліку - 50187 кВт/год на суму 149686,86 грн.;

- за квітень 2019 кількість прийнятої-переданої (спожитої) електроенергії за показниками приладів обліку - 49156 кВт/год на суму 145567,47 грн.

Постачальником виставлені споживачу рахунки за спожиту електроенергію та за послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії:

- рахунок за січень 2019 від 01.02.2019 на суму 87399,35грн., (309036,96 грн. кредит на початок розрахункового періоду), кінцева дата сплати 08.02.2019р.;

- рахунок за лютий 2019 від 28.02.2019 на суму сумі 976,78 грн. - за послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії;

- рахунок за березень 2019 від 01.04.2019 за послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії нараховано за поточний місяць на суму 1290,72 грн.; дебет на початок розрахункового періоду 976,50 грн., всього до сплати 2267,50 грн.;

- рахунок за квітень 2019 від 03.05.2019р. - нараховано за поточний місяць на суму 145567,43 грн.; кредит на початок розрахункового періоду 282860,87 грн., кредит на поточну дату - 137292,44 грн.

В свою чергу, споживач, в порядку передоплати, а також відповідно до виставлених постачальником рахунків у встановлені договором строки здійснив оплату на загальну суму 627121,61 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № від 20.12.2018 на суму 169901,28 грн.; № від 15.01.2019 на суму 226535,04 грн.; № від 06.02.2019 на суму 167093,10 грн.; № від 25.03.2019 на суму 63592,19 грн.

В межах справи № 905/209/20 встановлено та сторонами не заперечується, що листом №19 від 28.03.2019 споживач повідомив ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» про те, що з 01.05.2020 філія «Бахмутська птахофабрика» ПНВК «Інтербізнес» переходить до іншого постачальника електричної енергії, а саме ТОВ «АГРО-НВ». Споживачем зазначалось про те, що на особовому рахунку споживача залишилися грошові кошти в розмірі 121144,52 грн. попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті.

21.08.2019 споживач направив постачальнику претензію №47, в якій просив повернути попередню оплату на квітень 2019 року в розмірі 121142,52 грн. за електроенергію, яка не була поставлена постачальником. Вказаний лист вручено постачальнику 23.08.2019.

У відповідь, ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» листом №26/2807 від 09.09.2019, повідомило споживача про те, що за підсумками розрахункового періоду до нього застосований штраф у розмірі вартості величини обсягу, що перевищує 5% відхилення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії від фактичного споживання, у зв`язку з чим, Приватній науково-виробничій компанії «Інтербізнес» в особі філії «Бахмутська птахофабрика» направлено рахунки на оплату штрафних санкцій у розмірі 250777,63 грн.

За твердженням ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» нарахування штрафу здійснюється за умови відхилення споживачем від прогнозованих обсягів споживання як в разі перевищення заявлених об`ємів, так і в разі зменшення споживання електричної енергії більш ніж на 5% від заявлених споживачем обсягів.

За розрахунком позивача, відповідач відхилився від прогнозованих обсягів споживання електричної енергії за розрахунковий період березень 2019 року на 30563 кВт/год (заявлено - 85000 кВт/год, фактично спожито 50187 кВт/год), що більше ніж 5% від заявленого на цей період обсягу споживання, тому штраф складає 75964,95 грн. (різниця обсягу (30563 кВт/год) * тариф (2,48552 грн.)); за розрахунковий період квітень 2019 року відхилення складає 9744 кВт/год (заявлено 62000 кВт/год, фактично спожито 49156 кВт/год), що більше ніж 5% від заявленого на цей період обсягу споживання, тому штраф складає 24046,05 грн. (різниця обсягу (9744 кВт/год) * тариф (2,46778 грн.)).

Матеріали справи свідчать, що фактичне споживання протягом січня-квітня 2019 року Приватною науково-виробничою компанією «Інтербізнес» в особі філії «Бахмутська птахофабрика» електроенергії не перевищувало прогнозовані обсяги споживання, заявлені відповідно до умов договору.

Відсутність будь-яких порушень прогнозованих обсягів споживання електричної енергії також зафіксовано ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» при виставленні за підсумками облікових періодів відповідних помісячних рахунків на сплату електричної енергії, а саме: за січень 2019 року - від 01.02.2019, за лютий 2019 року - від 28.02.2019, за березень 2019 року - від 01.04.2019, за квітень 2019 року - від 02.05.2019, які містять дані про нараховану суму оплати за спожиту електроенергію, будь-яких даних про наявність порушень з боку споживача та про застосування штрафів такі рахунки не містять.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач направляв на адресу відповідача претензії щодо порушення прогнозованих обсягів споживання електричної енергії споживачем у спірний період та відповідні рахунки у строк, встановлений п.6.1.22 Правил, з моменту припинення постачання, а відповідні вимоги виникли лише після того, як споживач письмово звернувся до нього як постачальника з листом про повернення передплати, що порушує Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018.

Доводи позивача про те, що нарахування штрафу здійснюється за умови відхилення споживачем від прогнозованих обсягів споживання як в разі перевищення заявлених об`ємів, так і в разі зменшення споживання електричної енергії більш ніж на 5% від заявлених споживачем обсягів, суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на довільному тлумаченні позивачем умов п. 7.2 додатку 2 до договору.

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Аналіз змісту пункту 7.2 додатку 2 до договору свідчить, що правила встановленні статтею 213 ЦК України не дозволяють однозначно визначити зміст відповідної умови договору щодо порядку проведення розрахунку штрафу, тому потрібно застосовувати тлумачення «contra proferentem».

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення Воловік проти України від 06.12.2007).

У даному випадку сторонами не заперечується, що спірний пункт 7.2 додатку 2 до договору про постачання електричної енергії № 2071 був включений у договір саме в редакції позивача (ТОВ «Донецькі енергетичні послуги»), який, з огляду на принцип contra proferentem, і повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

З огляду на встановлені обставини справи та положення пунктів 6.1.17, 6.1.21, 6.1.22 Правил роздрібного ринку електричної енергії, п. 7.2 додатку 2 до договору суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» безпідставно нараховано штрафні санкції відповідачу як споживачу за відхилення від прогнозованих обсягів споживання електричної енергії за розрахунковий період березень - квітень 2019 року у розмірі 100011,00 грн., адже встановлений у пункті 7.2 додатку 2 до договору про постачання електричної енергії штраф є відповідальністю за споживання електричної енергії понад обсяг, визначений договором на розрахунковий період.

Суд також констатує, що доказів, які б підтверджували ймовірність завдання чи наявність реальних збитків у позивача через неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань матеріали справи не містять.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013р.).

Стосовно доводів відповідача, Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" в особі філії "Бахмутська птахофабрика" Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес", щодо спливу строку позовної давності за вимогами позивача, суд зазначає наступне.

У ст. 256 Цивільного кодексу України вказано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно статті 258 цього Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", вжитих у статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, а відповідач - що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Зазначене є наслідком дії загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, котрі є підставами її вимог і заперечень. Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018р. у справі №907/50/16 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019р. у справі №706/1272/14-ц, а також, - постанові Верховного Суду від 05.02.2020р. у справі №908/1347/18.

За умовами ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Законом України № 540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено зокрема пунктом 12 наступного змісту: « Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (з наступними змінами та доповненнями) постановлено установити карантин на усій території України з 12 березня 2020 року.

На теперішній час встановлений на території України карантин не скасовано.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 21.08.2020 року, що підтверджується поштовим конвертом та описом вкладення до цінного листа, наявними у матеріалах справи.

Отже, з огляду на наведені положення чинного законодавства, позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення штрафу, нарахованого за фактичними показами розрахункових періодів березня 2019 та квітня 2019 року, оскільки річний строк для заявлення вказаних вимог припадав на період дії карантину.

У цій справі судом зроблено висновки щодо відсутності порушеного права позивача, тому суд відмовляє в позові з підстав саме його необґрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судові витрати за розгляд справи покладаються на позивача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня підписання повного його тексту у порядку, передбаченому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 28.10.2020.

Суддя Н.В. Величко