ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2020 р. Справа № 911/469/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

представники сторін не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Чайка"

на рішення господарського суду Київської області від 27.04.2020 р. (повний текст складено 27.04.2020 р.)

у справі № 911/469/20 (суддя - Лилак Т.Д.)

за позовом фізичної особи-підприємця Шимко Юрія Миколайовича

до державного підприємства "Чайка"

про стягнення 126 594,19 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Шимко Юрій Миколайович (далі - ФОП Шимко Ю.М.) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до державного підприємства "Чайка" (далі - ДП "Чайка") про стягнення 126 594,19 грн., з яких: 115 900,00 грн. боргу, 9 385,06 грн. пені, 961,43 грн. 3 % річних та 347,70 грн. інфляційних втрат (враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 03.03.2020 р.).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошового зобов`язання зі сплати 115 900,00 грн. платежу за користування комбайном JOHN DEERE в узгоджений сторонами у договорі оренди сільськогосподарської техніки № 1014 від 05.10.2019 р. строк.

Рішенням господарського суду Київської області від 27.04.2020 р. у справі № 911/469/20 позов задоволено частково: стягнуто з ДП "Чайка" на користь ФОП Шимко Юрія Миколайовича 115 900,00 грн. боргу, 7 389,02 грн. пені, 770,91 грн. 3 % річних, 115,44 грн. інфляційних втрат та 2 061,84 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов договору оренди сільськогосподарської техніки № 1014 від 05.10.2019 р. відповідач не вніс плати за користування об`єктом оренди у встановлений договором строк, тож наявна заборгованість у розмірі 115 900,00 грн. підлягає примусовому стягненню з боржника на користь позивача. Встановивши, що відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з боржника 7 389,02 грн. пені, 770,91 грн. 3 % річних, 115,44 грн. інфляційних втрат за періоди нарахування, які перевірені і встановлені судом. В решті вимог позивачу відмовлено, оскільки здійснені позивачем розрахунки є невірними і здійснені без врахування умов договору та початку виникнення прострочення виконання зобов`язання з оплати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП "Чайка" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Наводячи підстави скасування оскаржуваного рішення, апелянт вказував, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наступним обставинам:

- договір не містить чіткого визначення індивідуальних ознак переданої в оренду техніки;

- позивачем не надано документів в підтвердження передачі техніки в оренду за актом приймання-передачі до 14.10.2019 р.;

- в акті здачі-приймання виконаних робіт від 19.10.2019 р. не зазначено необхідних відомостей, зокрема, реквізитів договору, а також індивідуальних ознак техніки, яка перебувала в оренді;

- вказаний акт наданий без доказів зміни сторонами строку оренди, який встановлено договором з 14.10.2019 р. до 20.10.2019 р.

Також апелянт посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, з огляду на прийняття заяви позивача про уточнення позовних вимог від 03.03.2020 р., без винесення відповідної ухвали та без отримання пояснень відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Алданова С.О., Мартюк А.І., поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення; відкрито апеляційне провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

17.08.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу, а також з вимогою розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції та покладення на відповідача 8 000,00 грн. понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 05.10.2019 р. між ФОП Шимко Ю.М. (орендодавець) та ДП "Чайка" (орендар) укладено договір оренди сільськогосподарської техніки № 1014 (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець зобов`язався передати орендареві у строкове платне користування комбайн JOHN DEERE (далі - техніка), а орендар зобов`язався прийняти техніку та сплачувати орендну плату за її використання відповідно до умов договору.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору техніка вважається переданою в оренду з дати підписання сторонами акту приймання-передачі. Строк оренди за договором, який може бути змінений за згодою сторін, встановлюється з 14.10.2019 р. до 20.10.2019 р. включно. Техніка повинна бути повернута орендодавцю протягом 3-х робочих днів з моменту припинення терміну дії оренди або не пізніше 1-го робочого дня з моменту вимоги орендодавця щодо повернення техніки. На письмову вимогу орендаря строк оренди може бути скорочений, в такому випадку термін дії договору та строк оренди за ним припиняються з моменту отримання орендодавцем відповідної вимоги орендаря, а техніка повинна бути повернутою орендарем орендодавцю протягом доби з моменту припинення терміну дії оренди.

За умовами пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 договору вартість орендованої техніки складає 950,00 грн. за годину. Загальна вартість орендної плати за техніку складає 115 900,00 грн. за 122 години. Виплата орендної плати проводиться протягом 14 банківських днів після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. Остаточний розрахунок за договором здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг з оренди, що оформляється протягом одного календарного дня з моменту закінчення терміну оренди.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 9.1 договору).

У апеляційній скарзі апелянт вказував, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки істотним, на думку апелянта, обставинам:

- договір не містить чіткого визначення індивідуальних ознак переданої в оренду техніки;

- позивачем не надано документів в підтвердження передачі техніки в оренду за актом приймання-передачі до 14.10.2019 р.;

- в акті здачі-приймання виконаних робіт від 19.10.2019 р. не зазначено необхідних відомостей, зокрема, реквізитів договору, а також індивідуальних ознак техніки, яка перебувала в оренді.

Утім, за умовами договору оренди предметом оренди було строкове платне користування сільськогосподарською технікою - комбайном JOHN DEERE з екіпажем. В силу частини 1 статті 805 ЦК України управління та технічна експлуатація транспортного засобу, переданого у найм з екіпажем, провадяться його екіпажем. Екіпаж не припиняє трудових відносин з наймодавцем. Витрати на утримання екіпажу несе наймодавець.

Таким чином, документи на сільськогосподарську техніку як на транспортний засіб залишаються у екіпажа, оскільки за ним залишено управління та технічна експлуатація транспортного засобу.

На виконання умов договору сторонами підписано та скріплено печатками акт здачі-прийняття виконаних робіт від 19.10.2019 р. згідно якого виконавець виконав роботи якісно, у відповідності до вимог та у заданий термін згідно умов договору оренди техніки з екіпажем; зауважень по результатам виконання договору немає; до сплати сума за виконані роботи складає 115 900,00 грн.

Також між сторонами підписано та скріплено печатками акт звіряння взаємних розрахунків за липень-грудень 2019 року згідно якого сторони визначили, що за відповідачем обліковується заборгованість на суму 115 900,00 грн.

Предметом спору у даній справі є право позивача на отримання оплати за передану в оренду техніку з екіпажем, а також застосування до боржника встановленої договором та Законом відповідальності за прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 ГК України).

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами 2, 5 статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, за умовами пункту 5.3 договору орендар повинен був оплатити орендодавцю плату за актом здачі-прийняття виконаних робіт від 19.10.2019 р. протягом 14 банківських днів після підписання такого акту, тобто до 07.11.2019 р. включно. Однак, доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 115 900,00 грн. відповідачем не надано, а отже наявність і обсяг заборгованості ним не спростовані, у зв`язку з чим вимоги позову щодо стягнення заборгованості правомірно задоволені судом першої інстанції.

Відхиляючи твердження апелянта, колегія суддів виходить з того, що відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції не доведено наявності з позивачем інших правовідносин оренди. Таких доказів також не надано і до додатків апеляційної скарги. Водночас, орендодавцем не заперечується факт передачі орендарю комбайна JOHN DEERE, а отже відсутність індивідуальних ознак переданої в оренду техніки та в акті здачі-приймання виконаних робіт від 19.10.2019 р. реквізитів договору до якого він складений, не може бути підставою, яка звільняє орендаря від внесення передбаченої у договорі плати за користування чужим транспортним засобом з екіпажем. Твердження апелянта щодо передання техніки в оренду та складання вказаного акту в неустановлений договором строк не є предметом розгляду даного спору та не впливає на його вирішення по суті.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 9 385,06 грн. пені та 961,43 грн. 3 % річних за період прострочення виконання зобов`язання з оплати нарахованих за період з 19.10.2019 р. по 27.01.2020 р., а також 347,70 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2019 року по січень 2020 року, слід зазначити наступне.

Пунктом 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами пункту 8.5 договору, у разі порушення будь-якою стороною своїх обов`язків за договором, винна сторона сплачує на вимогу іншої сторони пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення та існування заборгованості, від загальної простроченої суми за кожний день прострочення.

Нормами частини 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені розрахунки, апеляційний господарський суд встановив, що судом першої інстанції вірно визначено період прострочення виконання грошового зобов`язання з 08.11.2019 р. по 27.01.2020 р., а також суми нарахувань - 7 389,02 грн. пені, 770,91 грн. 3% річних та 115,44 грн. інфляційних втрат, тож вимоги позову в цій частині є такими, що ґрунтуються на умовах договору та нормах законодавства України. В решті розрахунок є помилковим, оскільки здійснений позивачем без урахування умов договору та початку виникнення прострочення зобов`язання з оплати.

Щодо доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, з огляду на прийняття заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, без урахування правової позиції відповідача, колегія суддів зазначає, що позивач своєю заявою про уточнення позовних вимог фактично зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, а заява подана ним у відповідності до вимог статті 46 ГПК України. Разом з тим зазначена заява була направлена на адресу відповідача, що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення у лист від 03.03.2020 р., тож відповідач мав змогу надати свої пояснення чи заперечення відносно обставин та вимог, вказаних позивачем, однак своїм правом не скористався.

Судова колегія вважає необхідним зауважити, що згідно з частиною 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи апелянта правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Що стосується розподілу судових витрат, понесених сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, то позивач на доведення витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. надав суду апеляційної інстанції наступні документи:

- договір № 02 про надання правової допомоги від 07.08.2020 р., укладений між Шимко Ю.М. та адвокатом Борзовцем О.В. щодо оскарження рішення господарського суду Київської області від 27.04.2020 р. у справі № 911/469/20; вартість юридичної допомоги складає 8 000,00 грн.;

- розрахунок надання правничої допомоги на суму 8 000,00 грн.;

- акт прийому-передачі виконаних робіт від 13.08.2020 р. на суму 8 000,00 грн. за яким адвокатом надано юридичну консультацію щодо суті спірних правовідносин 2 год. 1600,00 грн.; здійснено попереднє опрацювання наявних у справі матеріалів, аналіз апеляційної скарги, доказової бази, опрацювання нормативної бази, аналіз юридичного конфлікту, вироблення стратегії ведення справи 3 год. 2 400,00 грн.; виконано підготовку процесуальних документів 5 год. 4 000,00 грн. (всього 10 год. витраченого часу вартістю 8 000,00 грн.);

- квитанція № 02 від 13.08.2020 р. на суму 8 000,00 грн.;

- ордер на надання правничої допомоги ВІ № 1017422 від 11.08.2020 р.;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ПТ № 2626 від 26.03.2019 р.

Частинами 1, 3 статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами 3-6 статті 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Доказів неспівмірності розміру відшкодування із складністю справи та наданими послугами відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 р., пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 р., пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 р., пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 р. вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на апелянта. Водночас, відповідачем не доведено неспівмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, а отже витрати позивача на правничу допомогу на суму 8 000,00 грн., понесені у суді апеляційної інстанції, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державного підприємства "Чайка" на рішення господарського суду Київської області від 27.04.2020 р. у справі № 911/469/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 27.04.2020 р. у справі № 911/469/20 залишити без змін.

Стягнути з державного підприємства "Чайка" (08330, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Дударків, вул. Гоголя, 62-А; ) на користь фізичної особи-підприємця Шимко Юрія Миколайовича (39353, Полтавська обл., Новосанжарський р-н, с. Андріївка; ІПН НОМЕР_1 ) 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду Київської області видати наказ.

Матеріали справи № 911/469/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.10.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк