ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
15.10.2020р. Справа №905/42/19
за скаргою: б/н від 24.09.2020р. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (з урахуванням змісту клопотання №39/3-2212-20 від 30.09.2020р.) на бездіяльність державного виконавця ВПВР Управління ЗПЗР у Донецькій області Східного МРУ МЮ (м.Харків) у справі:
про стягнення 16362981,59 грн
Суддя Паляниця Ю.О.
Секретар судового засідання (помічник судді) Рильцова Є.Ю.
У засіданні брали участь:
від позивача (стягувача, скаржника): не з`явився
від відповідача (боржника): не з`явився
від органу примусового виконання рішень: не з`явився
Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2019р. по справі №905/42/19 позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Покровськтепломережа» про стягнення 16362981,59 грн задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг 6026658,20 грн, 3% річних 537121,36 грн, інфляційні втрати 2184106,66 грн, а також судовий збір в сумі 176064,51 грн. Провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 6003076,91 грн закрито. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Повернуто Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з Державного бюджету України судовий збір в сумі 45199,94 грн, сплачений на підставі платіжного доручення №6011325 від 19.12.2018р.

18.02.2020р. на виконання вказаного рішення видано відповідні накази.

24.09.2020р. до господарського суду Донецької області через кабінет електронного суду надійшла скарга б/н від 24.09.2020р. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (з урахуванням змісту клопотання №39/3-2212-20 від 30.09.2020р.) на бездіяльність державного виконавця ВПВР Управління ЗПЗР у Донецькій області Східного МРУ МЮ (м.Харків), за змістом якої скаржник просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) при примусовому виконанні наказу господарського суду Донецької області від 18.02.2020р. №905/42/19;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) усунути порушення прав стягувача Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу господарського суду Донецької області від 18.02.2020р. №905/42/19 та провести виконавчі дії у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Листом №905/42/19 від 29.09.2020р. господарського суду Донецької області позивача (стягувача, скаржника) повідомлено про перебування судді Паляниці Ю.О. у відпустці, та, як наслідок, вирішення питання щодо прийняття до розгляду зазначеної скарги після повернення судді з відпустки.

Ухвалою суду від 06.10.2020р. повідомлено сторони, що розгляд скарги відбудеться 15.10.2020р. о 15:30 год.

15.10.2020р. на електронну адресу суду від державного виконавця надійшов відзив №61606012 від 15.10.2020р. (скріплений ЕЦП), за змістом якого орган примусового виконання рішень просив суд відмовити у задоволенні розглядуваної скарги з посиланням на те, що останнім вчинялись виконавчі дії спрямовані на виконання наказу суду №905/42/19 від 18.02.2020р., в тому числі, 25.09.2020р. у виконавчому провадженні №61606012 прийняті постанови про розшук майна боржника, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника. Крім того, за твердженням державного виконавця, у Автоматизованій системі виконавчих проваджень наявна інформація про здійснені останнім відповідні запити в рамках виконавчого провадження, боржником за яким є Комунальне підприємство «Покровськтепломережа».

Від відповідача (боржника) та скаржника (позивача, стягувача) будь-яких документів не надходило.

Учасники розгляду скарги у судове засідання 15.10.2020р. не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Згідно з ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Оцінюючи надані до матеріалів скарги докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга б/н від 24.09.2020р. (з урахуванням змісту клопотання №39/3-2212-20 від 30.09.2020р.) Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» основними стадіями виконавчого провадження є: 1) відкриття виконавчого провадження; 2) підготовка до примусового виконання; 3) вжиття заходів примусового виконання рішення; 4) закінчення виконавчого провадження.

При цьому, за змістом ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем, інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч.1 п.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Чинне законодавство України, у т.ч. Закон України «Про виконавче провадження», надає виконавчій службі широке коло повноважень для своєчасного та повного вчинення виконавчих дій з метою виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Зокрема, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

При цьому, у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби (ч.ч.4, 5 ст.24 Закону).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за змістом ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» перевірка майнового стану боржнику державним виконавцем проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Викладене свідчить, що законом встановлено обов`язок державного виконавця саме періодично та систематично здійснювати дії, направлені на виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення (направляти запити, подання).

Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.08.2018р. по справі №911/167/17.

Крім того, системний аналіз Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про наявність у державного виконавця права застосовувати до боржників заходи впливу за невиконання рішення суду, а саме за невиконання законних вимог державного виконавця накладати штрафи, за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, звертатися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ст.76 Закону України «Про виконавче провадження») тощо.

В обґрунтування власної скарги Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» посилалось на те, що з 31.03.2020р. до теперішнього часу жодних належних, допустимих та об`єктивних дій державним виконавцем не вчинялось (в тому числі, накладення арешту на грошові кошти та майно боржника, оголошення у розшук майна боржника, здійснення відповідних запитів), станом на момент звернення із розглядуваною заявою наказ господарського суду Донецької області від 18.02.2020р. по справі №905/42/19 не виконаний, отже бездіяльність є неправомірною.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Відповідно до наявної у Автоматизованій системі виконавчого провадження інформації у вкладці «Інші документи» (за критеріями пошуку «ідентифікатор доступу сторін виконавчого провадження»), державним виконавцем у виконавчому провадженні №61606012 з примусового виконання наказу суду від 18.02.2020р. по справі №905/42/19 вчинялись наступні запити:

- №77332123 від 08.04.2020р., №78393386 від 22.04.2020р., №79224159 від 06.05.2020р., №80232056 від 20.05.2020р., №80869321 від 02.06.2020р., №81815882 від 17.06.2020р., №82408016 від 30.06.2020р., №83195099 від 14.07.2020р., №83976581 від 29.07.2020р., №84907403 від 17.08.2020р., №85439375 від 27.08.2020р., №85979218 від 08.09.2020р., №86903707 від 23.09.2020р., №87710489 від 07.10.2020р., №88213605 від 15.10.2020р. до Державної фіскальної служби про наявні рахунки боржника юридичної особи (), а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи;

- №77332134 від 08.04.2020р., №78393409 від 22.04.2020р., №78393409 від 22.04.2020р., №79224175 від 06.05.2020р., №80232088 від 20.05.2020р., №80869358 від 02.06.2020р., №81815907 від 17.06.2020р., №82408033 від 30.06.2020р., №83195126 від 14.07.2020р., №83976614 від 29.07.2020р., №84907431 від 17.08.2020р., №85439430 від 27.08.2020р., №85979242 від 08.09.2020р., №86903765 від 23.09.2020р., №87710524 від 07.10.2020р., №88213623 від 15.10.2020р. до Міністерства внутрішніх справи щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

В той же час, за результатами отриманої інформації про зареєстроване за боржником рухоме майно (транспортні засоби) та відкриті у банківських установах та казначействі рахунки головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Буселом В.О. вчинялись такі виконавчі дії:

- накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахування виконавчого збору, витрат виконавчого провадження в сумі 9816605,80 грн (постанова від 25.09.2020р.);

- оголошено у розшук майно, що належить боржнику (транспортні засоби згідно переліку) (постанова від 25.09.2020р.);

- накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках (постанова від 25.09.2020р.) у:

1) АТ «Сбербанк» (МФО 320627);

2) Донецькій ОФ ПАТ «УСБ» м.Донецьк (МФО 334011);

3) АТ «ПУМБ» (МФО 334851);

4) Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (МФО 335106);

5) Донецькому РУ АТ КБ «Приватбанк» (МФО 335496);

6) Державній казначейській службі України, м.Київ (МФО 820172),

а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Отже, наведене свідчить про те, що на теперішній час в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу по справі №905/42/19, прийнятого до власного провадження головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Буселом В.О. 31.03.2020р., державним виконавцем вживаються дії, направлені на запобігання неправомірного відчуження майна боржником, перевірку майнового стану боржника та його розшук.

Враховуючи, що виконавче провадження, завданням якого є виконання рішення суду по справі №905/42/19, відкрито 19.03.2020р., приймаючи до уваги те, що матеріали справи не містять доказів звернення стягувача до державного виконавця із клопотаннями про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження або іншими заявами щодо ходу виконавчого провадження, зважаючи на принципи господарського судочинства та засади виконання відповідних рішень, зокрема недопущення зловживання сторонами своїми правами та приписи щодо сприяння стягувачем такому виконанню, суд вважає передчасними висновки позивача про неправомірну бездіяльність державного виконавця.

Одночасно, дослідивши зміст скарги позивача (скаржника) на бездіяльність органу примусового виконання рішень, суд дійшов висновку, що останнім не викладено мотивів, обґрунтувань стосовно того, що було проявом саме протиправної бездіяльності державного виконавця, тобто, які фактичні дії мали бути здійснені на певну календарну дату, та не вчинення яких у причинно-наслідковому зв`язку об`єктивно впливає та/або порушує права та інтереси стягувача.

Так, під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Системний аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що більшість примусових заходів є дискреційним повноваженням державного виконавця, що реалізується останнім у відповідності до алгоритму дій у конкретному виконавчому провадженні, з урахуванням всіх встановлених у ньому обставин.

Крім того, приписи норм чинного законодавства визначають об`єктом судового захисту в процесі виконання рішення, порушене, невизнане або оспорюване матеріальне чи процесуальне право особи. При цьому, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів сторони виконавчого провадження. Метою ж скарги на дії органу виконання рішень є розгляд скарги та захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів суб`єкта звернення.

Зокрема, порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання на теперішній час неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) при примусовому виконанні наказу господарського суду Донецької області від 18.02.2020р. у справі №905/42/19.

Зважаючи на висновки суду щодо відсутності порушеного права заявника у розглядуваному випадку, вимоги скарги в частині зобов`язання державного виконавця усунути порушення прав стягувача у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу господарського суду Донецької області від 18.02.2020р. у справі №905/42/19 та проведення виконавчих дій у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» також підлягають залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.234, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено та підписано 15.10.2020р.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.10.2020р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.О.Паляниця