ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1181/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглядаючи справу за позовом Державна екологічна інспекція в Одеській області; (пр.Шевченка,12,Одеса,Одеська область,65107) до відповідача: Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" (вул.Варненська,27,Одеса,Одеська область,65101) про стягнення 439866,82 грн.;

Представники сторін:

від позивача: Лех А.О. - довіреність;

від відповідача: Чехлов Ю.В. - довіреність;

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція в Одеській області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси", в якому просить господарський суд: про стягнення збитків в розмірі 439866,82 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем природоохоронного законодавства.

Ухвалою суду від 04.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

26.05.2020р. відповідач надав відзив на позов, відповідно якого позовні вимоги позивача не визнає та просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на невідповіднисть розрахунку розмірів відшкодування збитків.

12.06.2020р. позивач надав відповідь на відзив в якій не погоджується з обставинами викладеними відповідачем у відзиві та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

26.06.2020р. представником відповідача надані заперечення по справі.

30.07.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 07.09.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 07.10.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Державною екологічною інспекцією в Одеській області в період з 19.09.2017р. по 29.09.2017 року проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» (далі по тексту - КП «Теплопостачання міста Одеси»).

За результатом складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, за поводженням із відходами та небезпечними хімічними речовинами КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» від 29.09.2017 року.

Встановлено, що основна діяльність КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» - здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямоване на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою та електричною енергією, проведення поточних ремонтів теплових мереж.

У ході перевірки встановлено, що котельні за адресами: вул. Запорізька, 10; вул. Мічуріна, 9; вул. Чорноморського козацтва, 175; вул. М. Арнаутська, 40; вул. Преображенська, 67/69, Французький бульвар, 41, вул. Середньофонтанська, 14; вул. Запорізька, ЗО; вул. Левітана, 116; вул. Гастело, 9; вул. Стуса, 10; вул. Кустанайська, 3; вул. Воробйова, 34; вул. Дальницька, 58; вул. Єврейська, 6, вул. Жуковського, 5; вул. Лазарева, 34; вул. Успенська, 11/13, вул. Хаджибейська дорога, 32; вул. Єкатерининська, 81/83; вул. Лазарева, 62; пров. Лермонтовський, 1/3; вул. Отрадна, 14; вул. Пантелеймонівська, 4; вул. Пантелеймонівська, 7; вул. Пантелеймонівська, 70, експлуатувались опалювальний період 1-й квартал 2017 року без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Внаслідок чого було зафіксовано факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Отже, позивач вважає, що здійснення відповідачем викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без дозволу є порушенням ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» внаслідок чого була заподіяна шкода державі у вигляді збитків на суму 439 866, 82 грн., яка розрахована згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 року №639.

19.11.2018року Державна екологічна інспекція в Одеській області направила КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» претензію №105 про добровільне відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок експлуатації котельних без дозволу на викиди забрунюючиї речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

На даний час сума збитків Відповідачем не сплачена.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси держави, позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути 439866,82 грн. збитків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до Закону.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Частиною 1 статті 40 вказаного Закону обумовлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" в порядку спеціального використання природних ресурсів, до яких належить атмосферне повітря, громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності.

Підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин в порядку передбаченому Законом України "Про охорону атмосферного повітря" (ст. 10 Закону).

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, відповідно до ст. 11 Закону "Про охорону атмосферного повітря", можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров`я.

Статтями 16, 202, 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органам на місцях.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 11.08.2017 № 312 Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція) та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Автономної Республіки Крим, відповідної області, міст Києва та Севастополя, за винятком території та об`єктів, віднесених до зони діяльності морських екологічних інспекцій (Державна Азово-Чорноморська екологічна інспекція, Державна Азовська морська екологічна інспекція та Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря).

Інспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства екології та природних ресурсів України, дорученнями Міністра екології та природних ресурсів, його заступників, наказами Держекоінспекції, дорученнями Голови Держекоінспекції, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних державних адміністрацій, обласних рад, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах відповідної території.

В свою чергу, Державна екологічна інспекція в Одеській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Як встановлено судом, Державною екологічною інспекцією в Одеській області в період з 19.09.2017р. по 29.09.2017 року проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» (далі по тексту - КП «Теплопостачання міста Одеси»).

За результатом складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, за поводженням із відходами та небезпечними хімічними речовинами КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» від 29.09.2017 року.

Встановлено, що основна діяльність КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» - здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямоване на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою та електричною енергією, проведення поточних ремонтів теплових мереж.

У ході перевірки встановлено, що котельні за адресами: вул. Запорізька, 10; вул. Мічуріна, 9; вул. Чорноморського козацтва, 175; вул. М. Арнаутська, 40; вул. Преображенська, 67/69, Французький бульвар, 41, вул. Середньофонтанська, 14; вул. Запорізька, ЗО; вул. Левітана, 116; вул. Гастело, 9; вул. Стуса, 10; вул. Кустанайська, 3; вул. Воробйова, 34; вул. Дальницька, 58; вул. Єврейська, 6, вул. Жуковського, 5; вул. Лазарева, 34; вул. Успенська, 11/13, вул. Хаджибейська дорога, 32; вул. Єкатерининська, 81/83; вул. Лазарева, 62; пров. Лермонтовський, 1/3; вул. Отрадна, 14; вул. Пантелеймонівська, 4; вул. Пантелеймонівська, 7; вул. Пантелеймонівська, 70, експлуатувались опалювальний період 1-й квартал 2017 року без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Внаслідок чого було зафіксовано факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Як наслідок, контролюючим органом було складено протокол № 000987 від 25.09.2017 про адміністративне правопорушення та винесено постанову № 000987 від 04.10.2017 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 136 грн.

Позивачем надано розрахунок розміру відшкодування збитків, проведених у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 за № 48/16064, з якого вбачається, що державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря КП «Теплопостачання міста Одеси» без дозволу заподіяні збитки на суму 439866,82 грн.

З метою досудового врегулювання спору 19.11.2018року Державна екологічна інспекція в Одеській області направила КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» претензію №105 про добровільне відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок експлуатації котельних без дозволу на викиди забрунюючиї речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Однак претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Частина 1 ст. 149 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.

Статтею 153 Господарського кодексу України встановлений обов`язок суб`єктів господарювання при здійсненні господарської діяльності здійснювати заходи щодо своєчасного відтворення і запобігання псуванню, забрудненню, засміченню та виснаженню природних ресурсів, не допускати зниження їх якості у процесі господарювання.

Згідно ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана із впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 цього Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2.1. Методики наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються: п. 2.1.1. Викиди забруднюючих речовин, які перевищують затверджені граничнодопустимі викиди, установлені дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; п. 2.1.2. викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Пунктом 2.7,2.7.1 Методики передбачено, що розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об`ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках: викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання.

Розділом 4 Методики регламентовано розрахунок розміру відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Як свідчать матеріали справи, відповідач здійснював викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Частиною 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно ст. 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" особи, винні у перевищенні нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел, несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ст. 11, ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В свою чергу, за ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Здійснюючи правову оцінку спірних правовідносин, суд вказує, що предметом доведення у даній справі є, перш за все, встановлення наявності чи відсутності з боку відповідача факту порушення вимог природоохоронного законодавства, які спричинили заявлені позивачем збитки.

За нормами ст. 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади віднесено до переліку видів порушень законодавства в галузі охорони атмосферного повітря. Особи, винні, зокрема у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону, несуть відповідальність згідно з законом. Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом (ст. 34 Закону).

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб) встановлено Методикою.

Названа Методика визначає, що наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються також викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства (п. 2.1.2. Методики).

Отже, відсутність перевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин, не звільняє останнього від відповідальності за встановлене перевіркою порушення, що полягає в експлуатації джерел викидів та здійснення викидів без відповідного на те дозволу, та є підставою для розрахунку збитків згідно наведеної вище Методики.

Згідно пункту 4.1. Методики, розмір відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на час виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1, 2) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини.

Перевіривши розрахунок збитків в розмірі 439866,82 грн, суд дійшов висновку про те, що його виконано відповідно та з дотриманням вимог Методики.

Доказів, які би спростовували обставини здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу у зазначений період, чи підтверджували відсутність вини відповідача у вчиненні протиправних дій у матеріали справи не містять.

При цьому судом враховується, що кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду в повному обсязі (ст. 66 Конституції України).

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Відповідач заперечує стосовно заявленого у позові із підстав того, що маса наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря мала бути розрахована з проведенням інструментально-лабораторних вимірювань по формулі 10 пункту 3.7 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008р. №639 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 січня 2009 за № 48/16064) та проведений позивачем розрахунок є неналежний, оскільки здійснений без проведення інструментально-лабораторних вимірювань. Однак, правові підстави обґрунтування викладеного - відсутні, та на підтвердження правомірності проведеного розрахунку збитків зазначаємо.

За результатами проведеного заходу державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища КП «Теплопостачання міста Одеси`встановлено, що котельні за адресами: вул. Запорізька, 10; вул. Мічуріна, 9; вул. Чорноморського козацтва, 175; вул. М. Арнаутська, 40; вул. Преображенська, 67/69, Французький бульвар, 41, вул. Середньофонтанська, 14; вул. Запорізька, ЗО; вул. Левітана, 116; вул. Гастело, 9; вул. Стуса, 10; вул. Кустанайська, 3; вул. Воробйова, 34; вул. Дальницька, 58; вул. Єврейська, 6, вул. Жуковського, 5; вул. Лазарева, 34; вул. Успенська, 11/13, вул. Хаджибейська дорога, 32; вул. Єкатерининська, 81/83; вул. Лазарева, 62; пров. Лермонтовський, 1/3; вул. Отрадна, 14; вул. Пантелеймонівська, 4; вул. Пантелеймонівська, 7; вул. Пантелеймонівська, 70, експлуатувались опалювальний період 1-й квартал 2017 року без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Заперечення відповідача щодо безпідставності здійснення позивачем розрахунку розміру завданих збитків без проведення інструментально-лабораторних вимірювань є безпідставними, оскільки згідно з пункту 2.2 Методики факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря дозволяє альтернативу - встановлення державними інспекторами при проведенні перевірки суб`єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю або розрахунковими методами.

Пунктом 2.7. Методики передбачено, що розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об`ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктом 3.6. Методики, розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб`єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою №2-ТП (повітря), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

У підтвердження обґрунтованості проведеного Інспекцією розрахунку збитків зазначаємо, розрахунок здійснено із посиланням на ті дані, які було отримано Інспекцією згідно з інформацією про викиди забруднюючих речовин та списком котелень з даними по забруднюючих речовинах, викинутих в повітря у першому кварталі 2017 року.

На виконання вимог припису від 06.10.2017 №150/13, КП «Теплопостачання міста Одеси» листом від 28.04.2018 №01/19-260 на офіційному бланку за підписом уповноваженої особи, надано перелік котелень, по яких отримані дозволи на викиди забруднюючих речовин та список котелень з даними по забруднюючих речовинах, викинутих в повітря у першому кварталі 2017 року.

Розрахунок розміру збитків, заподіяних відповідачем внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря проведено позивачем розрахунковим методом, що узгоджується із пунктом 2.7. (2.7.1.) Методики, на підставі даних, наданих відповідачем (довідка № 1, №2 у якості додатку до листа від 28.04.2018 №01/19-260).

Відтак, пунктом 2.7, 2.7.1 Методики передбачено, що розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об`ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках: викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання.

Розділом 4 Методики регламентовано розрахунок розміру відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Розрахунок розміру відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на час виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1, 2 Методики) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини, за формулою: З = mі х 1, 1П х Аі х КТ х Кzі, де 3 - розмір збитків, грн.; mі - маса і- тої забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітрянаднорматив-но, т; 1,1П - розмір мінімальної заробітної плати на момент виявлення порушення за одну тонну умовної забруднюючої речовини, помноженої на коефіцієнт (1,1), грн./т ; Аі - безрозмірний показник відносної небезпечності і-тої забруднюючої речовини; Кт - коефіцієнт, що враховує територіальні соціально-екологічні особливості; Кzі - коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту і-тою забруднюючою речовиною.

Сума збитку за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, заподіяного державі КП «Теплопостачання мьіста Одеси» становить 439866, 82 грн. Доказів щодо невірного розрахунку заподіяних збитків, відповідачем не надано.

Акт проведення перевірки від 29.09.2017 був підписаний відповідальною особою КП «Теплопостачання міста Одеси» без зауважень. Дії Інспекції відповідачем у встановленому законодавством порядку не оспорювалися. При цьому підставою нарахування завданих відповідачем збитків слугувало здійснення таких викидів без відповідного дозволу.

Згідно інформації Акту перевірки КП «Теплопостачання міста Одеси», відповідачем надано договір № ТМО-41/17 від 20.02.2017 про надання послуг в сфері науково-дослідних і проектно-технічних розробок з охорони атмосферного повітря, а саме: скласти та відкорегувати звіти з інвентаризації джерел викидів та розробити документи по обґрунтуванню об`ємів викидів та отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на 65 котелень, що додатково підтверджує факт викиду забруднюючих речовин у спірний період за відсутності дозволу.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України , -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" (вул.Варненська,27,Одеса,Одеська область,65101, ) суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків у розмірі 439 866,82 грн. до Державного бюджету України на розрахунковий рахунок UA0015008 фонду охорони навколишнього природного середовища Приморського району м. Одеси, , Казначейство України (ЕАП), одержувач - УК у м. Одесі/ Приморський р-н/24062100.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" (вул.Варненська,27,Одеса,Одеська область,65101, ) на користь Державної екологічної інспекції в Одеській області (пр.Шевченка,12,Одеса,Одеська область,65058, ) судовий збір у розмірі 6598 грн. 00 коп.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 19 жовтня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов