РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.09.2020Справа № 910/10538/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проммонтаж СУ-27"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватні інвестиції"

про скасування обтяжень рухомого майна.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проммонтаж СУ-27" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватні інвестиції" про скасування обтяжень рухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, відповідач перешкоджає у користуванні і розпорядженні належним йому майном у зв`язку із незаконним внесенням останнім запису про заборону відчуження основних засобів до реєстру обтяжень рухомого майна, а саме: кранів МКГ-25 БР, заставною вартістю - 215 812,00 грн. та МКГ-25-01А, заставною вартістю - 220 335,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду, розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09.09.2019 ухвалою Господарського суду міста Києва позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Проммонтаж СУ-27" залишено без руху, встановлено строк та спосіб усунення недоліків вказаних в даній ухвалі.

Через канцелярію Господарського суду міста Києва 23.09.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Проммонтаж СУ-27" надійшла заява у справі № 910/10538/19 відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 09.09.2019.

30.09.2019 від відповідача надійшов відзив у якому він проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

Ухвалою суду від 30.09.2019 ухвалено здійснювати розгляд справи №910/10538/19 у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі №910/10538/19 призначено на 28.10.2019.

24.10.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 06.12.2019 було призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/10538/19.

За результатами проведення повторного автоматичного розподілу справи №910/10538/19 справа передана на розгляд судді Борисенко І.І.

Ухвалою суду від 11.12.2019 прийнято справу №910/10538/19 до свого провадження. Розгляд справи №910/10538/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Підготовчі засідання відкладалися.

20.01.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву. В якому зазначав, що він є новим кредитором за кредитним договором № 02/07-к від 09 січня 2007 року між ВАТ "Кредобанк" та ТОВ "Агротехцентр", а також заставодержателем за договором застави № 02/07-3 від 09 січня 2007 року, укладеним між ВАТ "Кредобанк" та ТОВ "Проммонтаж СУ-27". Також вказував, що твердження позивача про наявність незаконного запису про заборону на відчуження основних засобів в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, за відсутності фактичного укладення Договору застави № 02/07-3 від 09 січня 2007 року між ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" та ТОВ "Проммонтаж СУ-27", є безпідставними.

31.01.2020 Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій він підтримує позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02.06.2020 закрито підготовче провадження у справі №910/10538/19. Призначено розгляд справи на 14.07.2020.

02.06.2020 від відповідача та 29.09.2020 від позивача надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Кредобанк" (в подальшому відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" перейменовано на ПАТ "Кредобанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехцентр" було укладено кредитним договір № 02/07-к, відповідно до умов якого ВАТ «Кредобанк» було надано ТОВ «Агротехцентр» кредит у сумі 300 0000 грн. 00 коп. на поповнення обігових коштів (придбання запчастин та комплектуючих для автобусів та будівельних матеріалів), а Позичальник зобов`язався повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачеш даним Договором, а також сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до умов Договору, кредит надавався строком до 08 січня 2009 року.

Пунктом 3.3 Кредитного договору передбачено, що у якості забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором Третіми особами надаються наступні види Забезпечення:

- Кран МКГ-25БР, що належить ЗАТ «Проммонтаж СУ-27» на підставі технічного паспорта, заставною вартістю -215 812,00 грн.;

- Кран МКГ 25-01А, що належить ЗАТ «Проммонтаж СУ-27» на підставі технічного паспорта, заставною вартістю - 220 335,00 грн.

На виконання вказаного пункту Кредитного договору, 09 січня 2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ЗАТ «Проммонтаж СУ-27» було укладено Договір застави № 02/07-3.

Відповідно до пункту 1.1. Договору застави, цей договір забезпечує виконання зобов`язань ТОВ «Агротехцентр» та вимог заставодержателя, які виникають з Кредитного договору № 02/07-к від 09.01.2007 року, укладеного між Боржником та Заставодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафів, пені та інших видів неустойки у повному обсязі.

Предметом застави є рухоме майно - вищевказаний автотранспорт.

Пунктом 1.4 Договору застави встановлено, що державна реєстрація здійснюється на підставі повідомлення Заставодержателя та за його рахунок.

Доказів визнання указаного договору застави недійсним, розірвання чи припинення його суду не надано.

Тому доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими.

На підставі вказаного Договору застави 21.08.2008 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено реєстраційний запис за № 20379464 із забороною на відчуження.

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором ПАТ «Кредобанк» звернулося до Постійно діючого Третейського суду при корпорації «Юртранссервіс» із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехцентр» (позичальника), ОСОБА_1 (фінансового поручителя), Закритого акціонерного товариства «Проммонтаж СУ-27» (фінансового поручителя) про солідарне стягнення заборгованості.

За результатами розгляду вказаного позову, 09 вересня 2011 року Третейським судом було ухвалено рішення по справі № 4/2011-ТС, яким стягнуто солідарно з ТОВ «Агротехцентр» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» 290 250 грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту, 52 195 грн. 52 коп. - пені, а також 18 273,37 грн. - відшкодування третейських витрат, а всього - 360 718 грн. 89 коп. У задоволенні позовних вимог щодо ЗАТ «Проммонтаж СУ-27» (як солідарного боржника) було відмовлено.

Також встановлено, що 29 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (надалі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» (далі - ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», відповідач) було укладено Договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги б/н (далі - Договір факторингу), згідно якого Банк відступив ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» всі права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведений в Додатку № 1 до Договору факторингу, в тому числі право вимоги за вищевказаним Кредитним договором.

Згідно пункту 3.1 Договору факторингу, Банк продає та передає Новому кредитору, а Новий кредитор купує та приймає права вимоги за Кредитними Договорами та за усіма забезпеченнями відповідно до Забезпечувальних Документів, вказаних у додатку № 1.

Згідно з п. 1.1. Договору факторингу «забезпечення» означає іпотеку, заставу, поруку та інші види забезпеченням виконання будь-якою особою зобов`язань, або іншу угоду чи домовленість, що мають подібну дію.

Відомості про зміну обтяжувана було внесено до державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом від 16 грудня 2011 року за № 34277130.

Також встановлено, що 12 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2013 року по справі № 761/14237/13-ц за заявою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ТОВ «Агротехцентр», ОСОБА_1 , Закритого акціонерного товариства «Проммонт СУ-27» про стягнення коштів, його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (відповідачем у даній справі).

Зазначена ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року набрала законної сили.

Отже, до відповідача перейшли всі права стягувача за вказаним кредитним договором, а також права заставодержателя за укладеним в його забезпечення договору застави № 02/07-3 від 09 січня 2007 року

Наявність рішення третейського суду, щодо задоволення позовних вимог ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Проммонтаж СУ-27» як солідарного боржника за Договором поруки № 02/07-п від 09 січня 2007 року, не впливає на спірні правовідносини Позивача та Відповідача за Договором Застави № 02/07-3 від 09 січня 2007 року, оскільки відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення та не стосуються предмету розгляду даної справи, тому доводи позивача з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок предмета застави заставо держатель переважно перед іншими кредиторами має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави.

Отже, за наведеними вище положеннями законодавства заставодержатель має право задовольнити всі свої забезпечені заставою вимоги до боржника за рахунок майнового поручителя у розмірі вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки, що здійснюється в порядку, передбаченому законодавством (якщо інше не передбачено договором або законом).

У свою чергу, державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов`язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна (стаття 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-IV).

Згідно зі статтею 3 цього Закону обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна.

Частиною п`ятою статті 43 Закону передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження.

Враховуючи, що договір застави № 02/07-3 від 09 січня 2007 року, на підставі якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис на користь відповідача про заборону відчуження предмета застави, не визнано в установленому порядку припиненим або недійсним, а зобов`язання за основним договором не являються припиненими та/або виконаними, тому відповідач правомірно може задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна в передбаченому законом порядку.

Доводи Позивача про наявність незаконного запису про заборону на відчуження основних засобів в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, за відсутності фактичного укладення Договору застави № 02/07-3 від 09 січня 2007 року між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ТОВ «Проммонтаж СУ-27», є безпідставним.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про заставу" застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Враховуючи, що зобов`язання забезпечене заставою за договорами застави № 02/07-3 від 09 січня 2007 року не припинилося, то застава відповідно до ч. 1 в ст. 593 ЦК України також не припинена.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпоряджання спірним своїм майном суду не надано.

Враховуючи, що право позивача відповідачем порушене не було, то у задоволенні позову на підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України слід відмовити.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Щодо позовної давності.

Відповідачем в Відзиві на позовну заявлено, що позовну заяву подано з порушенням строків позовної давності. Посилаючись на ч.4 статті 267 ЦК України Відповідач зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Суд відмовляє в позові по суті з підстав його необґрунтованості та безпідставності, тому суд не застосовує строк позовної давності до вказаних правовідносин.

Судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові у повному обсязі (на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Проммонтаж СУ-27" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватні інвестиції" про скасування обтяжень рухомого майна - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.10.2020

Суддя І.І. Борисенко