ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Справа № 918/221/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства "Жидачівський Целюлозно-паперовий комбінат" на рішення господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20 (повний текст складено 10 серпня 2020 року, суддя Бережнюк В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари"

про стягнення інфляційних втрат 445 735,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" про стягнення інфляційних втрат 445 735,07 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови Договору поставки №005 ЖК від 16 травня 2017 року, а саме несвоєчасно (з порушенням строків, обумовлених договором) розрахувався за отриманий папір та картон. Тому покликаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України, та умови Договору позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" про стягнення 445735,07 грн.

Вказане рішення мотивоване тим, що позивач заявивши до стягнення 445 735,07 грн. інфляційних втрат не обгрунтував арифметичну правильність саме такої суми. Разом з тим, у даному випадку суд позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок у зв`язку з відсутністю потрібної для цього інформації.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити апелянту строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20, скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20 та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що ним було долучено до матеріалів справи рішення господарського суду Рівненської області від 01 жовтня 2019 року у справі №918/374/19. Вказаним рішенням, на думку апелянта, встановлені певні обставини, а саме факт укладення між сторонами договору поставки №005ЖЕ, факт дати настання розрахунку за поставлений товар, факт дати поставки товару та факт дати оплату товару. Окрім того, позивачем надано у якості доказів акт звірки по клієнту та копії платіжних доручень, з яких також встановлюється дата оплати за поставлений товар. Як додатковий доказ, позивачем було надано суду копії розрахунку штрафних санкцій та пені, які були предметом розгляду у справі №918/374/19 і які були підставою для задоволення позову про їх стягнення, як доказ виникнення дати заборгованості та кількості днів прострочення. У розрахунку інфляційних втрат, які додані до справи позивачем, вказано період нарахування інфляційних втрат, тобто як початок нарахування, так і дату закінчення нарахування. Тобто, у суду була наявна уся доказова база (сума боргу, дата початку виникнення боргу, дата сплати боргу), яка б надала суду можливість здійснити перевірку нарахування позивачем інфляційних втрат.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 вересня 2020 року у справі №918/221/20 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Жидачівський Целюлозно-паперовий комбінат" на рішення господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати суду докази сплати судового збору у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі (10029,03 грн.).

28 вересня 2020 року від Публічного акціонерного товариства "Жидачівський Целюлозно-паперовий комбінат" надійшла заява про виправлення недоліків до якої додано платіжне доручення №25329 від 24 вересня 2020 року про сплату 10029,05 грн. судового збору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2020 року у справі №918/221/20 поновлено Публічному акціонерному товариству "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Жидачівський Целюлозно-паперовий комбінат" на рішення господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на "20" жовтня 2020 р. об 11:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №3. Зупинено дію рішення господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20.

Від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. При цьому, зазначає, що позивачем ні в позові, ні в розрахунках інфляційних втрат не наведено жодної видаткової накладної та будь-яких банківських документів, які б підтверджували факт та терміни несвоєчасної оплати. Доказів на підставі яких грунтується розрахунок інфляційних втрат, в тому числі, боргові періоди, позивачем до позовної заяви не подано.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 20 жовтня 2020 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого господарського суду слід скасувати та залишити позов без розгляду.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2017 року між ПАТ "Жидачівський Целюлозно-паперовий комбінат" (надалі за текстом ПАТ "ЖЦПК", позивач, постачальник) та ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" (надалі за текстом відповідач, покупець) було укладено договір поставки №005 ЖК /а.с. 9 12/.

За пунктом 1.1 договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виготовити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його в кількості, в строк, асортименту і найменуванню, відповідно до узгодженого сторонами замовлення (заявки), специфікації та рахунку-фактури на відвантаження конкретної партії товарів.

Відповідно до пункту 2.1 постачання товару здійснюється на умовах "EXW склад постачальника за адресою: в. Фабрична, 4, м. Жидачів, Львівська обл., Україна" відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів Інкотермс 2010.

Згідно пункту 3.8 договору визначено, що розрахунки за товар здійснюються: покупець здійснює 50 % передоплату, а 50 % - за кожну окрему партію поставки товару протягом 7 календарних днів після дати виконання постачальником своїх зобов`язань з поставки товару.

Відповідно до специфікації №11 до договору від 04 червня 2018 року умови оплати було змінено - відтермінування на 10 банківських днів, відповідно до Специфікації №12 до договору від 30 липня 2018 року умови оплати було змінено - відтермінування на 15 банківських днів.

За пунктом 9.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2017 року. Якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не заявить про припинення його дії, договір вважається поновлений на той самий строк і на тих самих умовах, які були раніше встановлені цим договором, причому кількість таких поновлень не обмежується.

На час розгляду справи доказів розірвання або ж недійсності договору поставки від 16 травня 2017 року №005ЖК, відповідних судових рішень сторонами не надано.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору ПАТ "ЖЦПК" за період з 18 травня 2017 року по 03 квітня 2019 року було передано ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" товар на загальну суму 126 808 216 грн. 77 коп., що підтверджується актом звірки по клієнту /а.с. 15 -17/.

За період з 18 травня 2017 року по 03 квітня 2019 року ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" оплатило для ПАТ "ЖЦПК" 123 945 809 грн. 06 коп., неоплаченою лишилася заборгованість в розмірі 2 900 203 грн. 71 коп.

У червні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Жидачівський Целюлозно-паперовий комбінат" звернулося у Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" про стягнення заборгованості в сумі 3 366 386 грн. 34 коп., з яких 2 900 203 грн. 71 коп. основної суми боргу, 454 389 грн. 29 коп. пені, 11 793 грн. 34 коп. десять процентів річних через неналежне виконання умов договору поставки № 005ЖК від 16 травня 2017 року.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 01 жовтня 2019 року по справі №918/374/19 позовні вимоги ПАТ "Жидачівський Целюлозно-паперовий комбінат" задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" на користь ПАТ "Жидачівський Целюлозно-паперовий комбінат" 454 389 грн. 29 коп. пені, 11 793 грн. 34 коп. 10 % річних та 50 495 грн. 80 коп. судового збору. Закрито провадження у справі в частині стягнення з ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" на користь ПАТ "Жидачівський Целюлозно-паперовий комбінат" 2 900 203 грн. 71 коп. основної суми боргу, оскільки під час розгляду даної справи відповідач самостійно погасив суму основного боргу.

Факт порушення строків оплати та наявності заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 2 900 203 грн. 71 коп. згідно Договору поставки №005 ЖК від 16 травня 2017 року встановлено судовим рішенням у справі №918/374/19, тому згідно статті 75 ГПК України вказана обставина не потребує додаткового доказування.

В подальшому, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Рівненської області та просить сягнути з відповідача у справі інфляційні втрати, нараховані в загальній сумі 445 735 грн. 07 коп., які не були предметом судового розгляду у справі №918/374/19. Позивачем надано розрахунки інфляційних втрат /а.с. 29-51/.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що вказуючи певні суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних позивач повинен обгрунтувати та підтвердити документально за які періоди заборгованість у ці суми входить, надати повний та детальний розрахунок розміру інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість, що існувала по кожній накладній окремо із посиланням на дату та номер накладної, період виникнення боргу, з відображенням інформації щодо усіх дат та сум проплат відповідачем коштів по цих накладних. Місцевий суд ухвалою витребовував у позивача такі відомості та більш повний і детальний обрахунок заявлених до стягнення інфляційних. Проте станом на 04 серпня 2020 року відповідна інформація позивачем не подана, а тому суд відмовив у задоволенні позову.

Однак, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" про стягнення інфляційних втрат 445 735,07 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови Договору поставки №005 ЖК від 16 травня 2017 року, а саме несвоєчасно (з порушенням строків, обумовлених договором) розрахувався за отриманий папір та картон. Тому посилаючись на статтю 625 ЦК України, та умови Договору позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10 березня 2020 року відкрито провадження у справі 918/221/20 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 08 квітня 2020 року.

18 березня 2020 року через відділ канцелярії місцевого суду представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без участі позивача.

25 березня 2020 року до місцевого суду надійшов відзив на позов із підтверджуючими доказами від Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари". У відзиві зазначено, що позивачем невірно обраховано інфляційні втрати, оскільки нарахування слід було здійснювати окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані результати підсумовувати за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалами господарського суду Рівненської області від 08 квітня 2020 року, 06 травня 2020 року, 26 травня 2020 року, 01 липня 2020 року розгляд справи відкладавася.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 01 липня 2020 року розгляд справи було відкладено на 04 серпня 2020 року та зобов`язано позивача у строк до 31 липня подати суду більш повний та детальний розрахунок інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість, що існувала по кожній накладній окремо із посиланням на дату та номер накладної, період виникнення боргу, з відображенням інформації щодо усіх дат та сум проплат відповідачем коштів по цих накладних.

У судове засідання, яке було призначене на 04 серпня 2020 року уповноважені представники позивача та відповідача не з`явились. При цьому від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявними доказами. Витребувані судом докази надано не було.

Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що як вбачається зі змісту оспорюваного рішення, воно було прийняте місцевим господарським судом без отримання від позивача витребуваних доказів, які мали значення для вирішення даного спору по суті.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу дії частини 1 статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 3 статті 74 ГПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами частини 1 статті 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно частини 1 статті 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 236 ГПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обгрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Місцевий господарський суд правомірно зазначив, що матеріалами справи та судовим рішенням № 918/374/19 від 01 жовтня 2019 року підтверджений той факт, що борг існував у сумі 2 900 203 грн. 71 коп. та оплачувався частинами протягом періоду з 24 травня 2019 року по 27 вересня 2019 року.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного апеляційною інстанцією дійсно вбачається, що вказуючи певні суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних позивач повинен обгрунтувати та підтвердити документально за які періоди заборгованість у ці суми входить, надати повний та детальний розрахунок розміру інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість, що існувала по кожній накладній окремо із посиланням на дату та номер накладної, період виникнення боргу, з відображенням інформації щодо усіх дат та сум проплат відповідачем коштів по цих накладних.

Водночас, колегія апеляційного господарського суду констатує, що вищевказані розрахунки з посиланням на накладні, докази оплати боргу не були подані позивачем самостійно, для підтвердження підставності подачі такого позову, хоча місцевим судом в зазначеній вище ухвалі було зобов`язано позивача подати відповідні докази.

З огляду на вищевказане апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для надання висновку про наявність або відсутність підстав для задоволення позову, оскільки рішенням господарського суду Рівненської області від 01 жовтня 2019 року у справі №918/374/19 були встановлені преюдиційній факти щодо порушення виконання грошових зобов`язань.

На переконання колегії апеляційного господарського суду вирішення даного спору без повного, всебічного дослідження доказів, які були витребувані, та які не були надані позивачем (в порушення вимог суду, висвітлених в ухвалі місцевого господарського суду по даній справі), апріорі є неможливим.

Все вищевказане призводить суд апеляційної інстанції до висновку, що місцевим господарським судом було порушено норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

В силу дії частини 4 статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно частини 1 статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Таким чином, місцевий господарський суд прийшовши до висновку про неможливість вирішення спору по суті без витребуваних ухвалою від 04 серпня 2020 року розрахунку інфляційних втрат нарахованих на заборгованість, що існувала по кожній накладній окремо із посиланням на дату та номер накладної, період виникнення боргу, з відображенням інформації щодо усіх дат та сум проплат відповідачем коштів по цих накладних, неправомірно відмовив в позові з мотивів неподання таких розрахунків, а не залишив позов без розгляду, чим позбавив позивача захисту своїх прав та інтересів.

Позивач не позбавлений права звернутися з позовом повторно після усунення недоліків.

З огляду на усе вищевказане в даній судовій постанові, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом винесено оспорюване рішення з порушенням норм процесуального права, що в силу дії частини 1 статті 278 ГПК України, є підставою для скасування оспорюваного рішення та залишення позову позивача без розгляду.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, як і витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви, суд покладає на позивача, відповідно до приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, пунктом 4 частини 1 статті 226, 269-275, частиною 1 статті 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" на рішення господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/221/20 скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" про стягнення 445735,07 грн. інфляційних втрат залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/221/20 повернути до господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "22" жовтня 2020 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.