ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 жовтня 2020 року Справа № 903/317/20

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М, розглянувши справу

за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Клебанської Юлії Анатоліївни, м.Луцьк

про стягнення 208 650,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

Встановив: Позивач - Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" звернулась з позовом до Фізичної особи-підприємця Клебанської Юлії Анатоліївни про відшкодування збитків в результаті порушення зобов`язання в сфері суміжних прав в сумі 208 650,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог норм чинного законодавства в частині легалізації використання способом публічного виконання фонограм та зафіксованих у них виконань, а саме відповідач здійснював свою господарську діяльність без укладення договору про використання об`єктів суміжних прав, а отже без отримання належного дозволу на таке виконання і без виплати роялті належному суб`єкту, тобто акредитованій організації колективного управління.

Ухвалою господарського суду від 07.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.06.2020.

Згідно оголошення розміщеного на сайті Судової влади України від 08.06.2020 робота Господарського суду Волинської області з 09.06.2020 тимчасово зупинена з ціллю проведення дезінфекції приміщень і профілактичних заходів, а тому судове засідання 10.06.2020 у справі №903/317/20 не відбулось, про що помічником судді складено відповідну довідку про неможливість проведення судового засідання.

У зв`язку з тим, що у Господарському суді Волинської області закінчено проведення санітарно-епідеміологічних та профілактичних заходів, з 16.06.2020 суд відновив роботу у звичайному режимі, однак, із дотриманням окремих карантинних обмежень, зокрема, маскового режиму, температурного скринінгу, обмеженого доступу відвідувачів суду та інше, ухвалою суду від 17.06.2020 підготовче засідання призначено на 01.07.2020.

Ухвалою суду від 01.07.2020 підготовче засідання відкладено на 10.08.2020.

Ухвалою суду від 10.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.09.2020.

Ухвалою суду від 21.09.2020 відкладено розгляд справи на 19.10.2020.

Представники сторін в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомленні про дату та час судового засідання.

Представник відповідача через відділ діловодства суду подав клопотання за вх.№01-57/6564/20 від 19.10.2020 про розгляд справи по суті без його участі, в позові просить відмовити в повному обсязі.

Враховуючи те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в судовому засіданні 19.10.2020, судом було вирішено спір за відсутності представників сторін, зважаючи на те, що сторони належним чином були повідомлені про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Згідно з Витягом з Реєстру організацій колективного управління №4 від 31.05.2019 Організацію колективного управління: Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" включено до Реєстру організацій колективного управління: 06.02.2019. Сфера за якою організація зареєстрована:

1) у будь-якій сфері добровільного колективного управління;

2) у таких сферах розширеного колективного управління:

- публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів;

- публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції;

- право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у та виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою;

- право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у та виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції.

3) у таких сферах обов`язкового колективного управління:

- право слідування щодо творів образотворчого мистецтва;

- репрографічне відтворення творів та їх частин (уривків);

- відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників;

- кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.

Сфера акредитації організації колективного управління:

У сфері розширеного колективного управління "право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою" (наказ Мінекономрозвитку від 29.05.2019 №912).

Громадській спілці "Українська ліга авторських та суміжних прав" з урахуванням частин п`ятої та шостої статті 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" не дозволяється здійснювати діяльність в інших сферах розширеного та обов`язкового колективного управління до моменту її акредитації в порядку, установленому зазначеним Законом.

Строк акредитації: 3 роки, з 29.05.2019, відповідно до наказу Мінекономрозвитку від 29.05.2019 №912 (а.с.10-12)

Позивач в позовній заяві зазначає та в судовому засіданні посилається на те, що відповідач із порушенням, встановленого законом порядку, здійснював у своїй діяльності використання об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

На підтвердження зазначає, що представником Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" в різний час був проведеній збір доказів (фіксації) використання об`єктів суміжних прав в кафе "Ді-Джей Рінг" за адресою: м.Луцьк, пр. Волі, б.49А, в якому здійснює господарську діяльність ФОП Клебанська Ю.А.. В результаті збору доказів Позивачем зафіксовані факти, що свідчать про використання в приміщенні відповідача фонограм та зафіксованих у них виконань.

ФІКСАЦІЯ 1:

Прізвище представників, які здійснювали фіксацію: Печера В. В.

Дата проведення фіксації: 22.11.2019

Назва публічного закладу в якому була проведена фіксація: кафе "Ді-Джей Рінг"

Адреса публічного закладу в якому була проведена фіксація: м.Луцьк, пр. Волі б, 49А.

Збір доказів (фіксація) був проведений як шляхом складання відповідного акту №1201/11/19 від 22.11.2019 (а.с. 30-34), так і за допомогою проведення відео-звукозапису використання Відповідачем фонограм та зафіксованих у них виконань (а..с. 40), а також збір додаткових доказів в місці використання об`єктів і із загальновідомих і відкритих джерел.

ФІКСАЦІЯ 2:

Прізвище представників, які здійснювали фіксацію: Печера В. В.

Дата проведення фіксації: 28.12.2019

Назва публічного закладу в якому була проведена фіксація: кафе "Ді-Джей Рінг"

Адреса публічного закладу в якому була проведена фіксація: м.Луцьк, пр. Волі б.49А.

Збір доказів (фіксація) був проведений як шляхом складання відповідного акту (а.с. 35-39), так і за допомогою проведення відео-звукозапису використання Відповідачем фонограм та зафіксованих у них виконань (а.с. 40), а також збір додаткових доказів в місці використання об`єктів і із загальновідомих і відкритих джерел.

В Додатку №1 до акту фіксації №1201/11/19 від 22.11.2019 (а. с. 32) зазначено, що 22.11.2019 в акті публічному закладі зафіксований факт публічного виконання 8 фонограм та відповідно такої самої кількості зафіксованих у фонограмах виконань. Після закінчення фіксації використання об`єктів суміжних прав припинення використання Об`єктів суміжних прав не виявлено.

В Додатку №2 до акту фіксації №1201/11/19 від 22.11.2019 (а.с. 33) вказано, що визначення зазначених деталей щодо фонограм та виконань здійснювалось безпосередньо на місці за допомогою програм Sound Hound та/або Shazam - які знаходяться у вільному доступі. Ці дані додатково перевіряються методом порівняння зразків Об`єктів суміжних прав записаних на відео-звукозаписі із тими самими музичними творами, розміщені на сервісі You Tube на підставі стандартної (відкритої) ліцензії You Tube в мережі Інтернет.

В Додатку №1 до акту фіксації №2001/12/19 від 28.12.2019 (а.с. 37) зазначено, що 28.12.2019 у вказаному акті публічному закладі зафіксований факт публічного виконання 5 фонограм та відповідно такої самої кількості зафіксованих у фонограмах виконань. Після закінчення фіксації використання об`єктів суміжних прав припинення використання Об`єктів суміжних прав не виявлено.

В Додатку №2 до акту фіксації №2001/12/19 від 28.12.2019 (а. с. 38) вказано, що визначення зазначених деталей щодо фонограм та виконань здійснювалось безпосередньо на місці за допомогою програм Sound Hound та/або Shazam - які знаходяться у вільному доступі. Ці дані додатково перевіряються методом порівняння зразків Об`єктів суміжних прав записаних на відео-звукозаписі із тими самими музичними творами, розміщені на сервісі You Tube на підставі стандартної (відкритої) ліцензії You Tube в мережі Інтернет.

Враховуючи вище зазначене, позивач доводить що відповідач здійснював свою господарську діяльність без укладення договору про використання об`єктів суміжних прав, а саме без отримання належного дозволу на таке використання і без виплати роялті належному суб`єкту в супереч ч.3, ст. 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і суміжних прав», що і стало підставою для нарахування збитків на суму 208 650,00 грн.

Згідно з розрахунком позивача (а. с. 4) сума збитків за недоотримані роялті склала 208 650 грн. 00 коп., яка випливає із базового тарифу, передбаченого Тарифами ГС УЛАСП (а. с. 22-28), що розміщені на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а саме позивач недоотримав роялті на суму, що відповідає 50 мінімальним місячним заробітним платам.

Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав" затверджено вказані тарифи щодо сфери: "право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань, чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою".

Згідно з цими Тарифами:

в разі якщо користувач вже розпочав використовувати фонограму (фонограми) та/або виконання (певну кількість виконань), то неподання користувачем акредитованій організації колективного управління показників розрахунку, понижуючих коефіцієнтів і системи знижок свідчитиме про те, що договір мав бути укладеним за базовим тарифом, який дорівнює 50(п`ятдесяти) мінімальним місячним заробітним платам в розмірі передбаченому законом на початок календарного року, в якому користувач розпочав зазначене використання;

при використанні особою в своїй господарській діяльності фонограм та/або виконань без дозволу (без договору з акредитованою організацією колективного управління) застосовуються наступні тарифи для їх подальшого закріплення у договорі із акредитованою організацією колективного управління щодо періоду в якому такою організацією було зафіксоване зазначене порушення;

тариф за використання однієї фонограми та/або одного виконання без дозволу (без укладання договору з акредитованої організації колективного управління) складає 10 (десять) мінімальних місячних заробітних плат в розмірі передбаченому законом на початок календарного року в якому сталось бездозвільне (бездоговірне) використання;

сума компенсації визначена акредитованою організацією колективного управління на підставі такого тарифу може бути зменшена акредитованою організацією колективного управління в наслідок укладення нею мирової угоди із користувачем в рамках судового процесу ініційованого організацією.

28.02.2020 позивач направив відповідачу лист-пропозицію врегулювати використання фонограм та зафіксованих у них виконань музичних творів з акредитованою організацією колективного управління (а. с. 17), в якому проінформував відповідача про дію ч. 3 статті 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" та про те, що легалізацію використання способом публічного виконання фонограм та зафіксованих у них виконань можна здійснювати виключно через єдину в Україні акредитовану організацію колективного управління в зазначеній сфері, а саме через ГС УЛАСП. Даний лист був залишений без відповіді та задоволення.

Враховуючи вище викладені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Як встановлено в процесі розгляду справи позивач є акредитованою організацією колективного управління, що здійснює розширене колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав у сфері, зазначеної Рішенням щодо акредитації.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюють організації колективного управління, зареєстровані Установою у встановленому цим Законом порядку.

Організація колективного управління є неприбутковою організацією, утворюється в організаційно-правовій формі громадського об`єднання (громадська організація або громадська спілка) зі статусом юридичної особи, єдиним видом діяльності якої є виконання завдань і функцій, визначених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст.12 зазначеного Закону:

-розширене колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами;

-розширене колективне управління передбачає право правовласників вилучати повністю або частково належні їм права на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав з управління акредитованої організації колективного управління в порядку, передбаченому цим Законом.

-розширене колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється виключно в таких сферах:

1) публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів;

2) публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції;

3) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою;

4) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у них виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції;

-перелік сфер колективного управління, за якими здійснюється розширене колективне управління, визначений цією частиною, є вичерпним.

-за кожною сферою розширеного колективного управління визначається одна акредитована організація за умови відсутності будь-яких конфліктів інтересів між основною категорією правовласників, в інтересах якої діє така організація, та іншими категоріями правовласників, на користь яких має збиратись дохід від прав у відповідній сфері розширеного колективного управління.

Так, позивач стверджує, що в приміщенні кафе "Ді-Джей Рінг", в якому відповідач здійснює свою підприємницьку діяльність, встановлено факт публічного виконання об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у фонограмах музичних творів), що належить до сфери, щодо якої акредитовано позивача як організацію колективного управління.

Однак, позивач не є правовласником спірних об`єктів прав інтелектуальної власності, його повноваження визначаються Законом та/або договорами із суб`єктами авторських та/або суміжних прав.

Так, частинами 1-3 ст.12 вказаного Закону встановлено:

1. Організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції:

1) укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав;

2) укладають договори про партнерство, договори про представництво прав з іншими організаціями колективного управління;

3) збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам;

4) звертаються до суду від імені правовласників за захистом їхніх майнових прав відповідно до статутних повноважень та доручення правовласників, вчиняють інші дії, передбачені законодавством та дорученням правовласників, необхідні для захисту майнових прав правовласників, в інтересах яких діє організація;

5) забезпечують ведення реєстру правовласників, реєстру об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майновими правами щодо яких управляє організація;

6) здійснюють моніторинг правомірності використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав згідно зі сферами управління правами, щодо яких зареєстровано організацію, та щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майнові права на які передані їй в управління;

7) здійснюють інші функції, визначені цим Законом та статутом.

2.Організації колективного управління зобов`язані надавати інформацію на мотивовані запити та реагувати на скарги правовласників, інших організацій колективного управління, користувачів у найкоротший строк, що не перевищує 15 календарних днів з дня отримання такого запиту.

3. Організації колективного управління не мають права провадити підприємницьку діяльність і здійснюють лише господарську діяльність, що не має на меті одержання прибутку, з метою досягнення своїх статутних цілей.

На рахунках організації колективного управління окремо обліковуються кошти, зібрані як дохід від прав, незапитані кошти та будь-які інші кошти організації.

Організації колективного управління мають право виступати ініціаторами проведення концертів, творчих вечорів, інших культурних заходів, а також вносити відповідним державним органам пропозиції щодо проведення національно-патріотичних заходів з популяризації національних культурних творів.

Отже, зазначені Законом функції визначені для усіх організацій колективного управління без виключення і без визначення особливостей для деяких категорій організацій колективного управління.

Таким чином, право звернення до суду за захистом майнових прав правовласників об`єктів інтелектуальної власності надано організаціям колективного управління виключно від імені цих правовласників, а також відповідно до статутних повноважень та доручень правовласників.

Позивач, в даному випадку, подав позов від власного імені та не надав доказів щодо права на звернення із позовом від імені правовласників в інтересах яких подано цей позов, а також наявність таких прав відповідно до статутних повноважень та доручень правовласників .

Аргументи позивача про те, що він є акредитованою організацію колективного управління, що здійснює розширене колективне управління майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких його акредитовано, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, на думку суду, не наділяє його додатково правом, яке не передбачено законом за відсутнім дорученням правовласника цих прав.

Відповідно до ст. 432 ЦК України:

1.Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

2. Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про:

1) застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів;

2) зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності;

3) вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів;

4) вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь;

5) застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення;

6) опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Згідно зі ст. 418 ЦК України:

1. Право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

2. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 452 ЦК України встановлено:

1. Майновими правами інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав є:

1) право на використання об`єкта суміжних прав;

2) виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав;

3) право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, у тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

2. Майнові права інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав належать відповідно виконавцеві, виробнику фонограми, виробнику відеограми чи організації мовлення, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Отже, майнові права інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав можуть належать особі, що не є суб`єктом суміжних прав, виключно на підставі та у межах, визначених законом або договором.

Так, статтями 45-47 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено:

1. Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами:

а) особисто;

б) через свого повіреного;

в) через організацію колективного управління;

2. Суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав може доручити управління своїми майновими правами повіреному на підставі укладеного з ним договору-доручення. Здійснюючи управління майновими правами, ця особа діє у межах повноважень, переданих їй суб`єктом авторського права і (або) суміжних прав;

3. Суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Правові засади діяльності організацій колективного управління визначаються Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав .

Отже, з наведених норм вбачається, що функція управління майновими правами та її складові наділяють суб`єкта цих функцій правомочностями виключно в межах, які визначені законом та/або доручень правовласників.

За висновком суду, факт акредитації організації колективного управління у визначеній сфері сам по собі не надає цій організації право звертатися до суду від власного імені, без зазначення конкретного правовласника, в інтересах якого подано позов.

Крім того, позивач подав позов про стягнення збитків, мотивуючи тим, що у випадку укладення відповідачем з ним відповідного договору, то позивач би отримав дохід.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

З наведених положень випливає, що право на стягнення збитків належить особі, чиє право порушено, у тому числі, яка була позбавлена законної можливості отримати дохід.

Однак, вище наведені положення чинного законодавства, яке регулює діяльність організацій колективного управління, свідчать про те, що дохід від використання об`єктів інтелектуальної власності не є доходом позивача, оскільки він є неприбутковою організацію, яка не має права здійснювати підприємницьку діяльність, його діяльність полягає, зокрема, в укладенні відповідних договорів в інтересах правовласників та у збиранні, розподіленні та виплаті доходів від прав цим правовласникам. Отже, позивач є не отримувачем доходів, а фактично він є збирачем платежів, які належать іншим особам, а саме правовласникам.

Крім того, суд зауважує, що в даному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами звернення до працівників закладу для підписання акту що відповідно унеможливлює підтвердження факту їх відмови від підписання, адже відмова однозначно передбачає наявність пропозиції. В даній справі не підтверджено, що музика звучала з наявного в залі обладнання як це було встановлено в справі на яку посилається позивач №921/441/18 постанова Верховного Суду України від 30.04.2020. Також в даній справі якість відеозапису не дає можливості встановити обставини на які посилається позивач.

Щодо використання програми Shazam» судом встановлено, що дана програма не призначена для виявлення фактів порушення авторських прав та призначена для застосування населенням не в професійних, а побутових цілях, що не є належним доказом в розумінні ГПК України, а в постанові на яку посилається позивач йдеться про випадок комерційного характеру, який потребував би окремого дозволу від власників майнових авторських прав на цю програму, що не узгоджується з позицією відповідача.

Таким чином наведена постанова від 28.01.2020 у справі № 910/6981/19 прийнята в справі в якій були встановлені обставини, які не встановлені в даній справі, також висновки висловлені щодо тих питань, які в даній справі відповідачем не ставились, а відтак висновки вказаної постанови не підлягають застосуванню в даній справі.

Суд зауважує, що сам факт здійснення діяльності відповідачем у вказаному місці не підтверджує вчинення ним будь-якого правопорушення, а лише підтверджує здійснення ним господарської діяльності у вказаному місці, що не є порушенням закону.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується із запереченнями відповідача щодо відсутності у позивача права звертатися з цим позовом до суду, та як встановлено позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами порушення відповідачем вимог Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і суміжних прав», що є підставами для відмови у позові.

Водночас посилання сторін на судову практику касаційної інстанції суд вважає помилковим, оскільки в ній йдеться про застосування законодавства у період, коли Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" не діяв.

У зв`язку з тим, що під час розгляду справи судом не встановлено право позивача подавати цей позов до суду, суд не надає оцінки доказам щодо наявності порушення прав інтелектуальної власності та щодо розміру збитків.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у позові, оскільки позивачем не доведено право на звернення до суду від власного імені на захист майнових прав інтелектуальної власності, про стягнення збитків щодо неотриманого доходу, яке йому не належить та не підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ГПК України порушення відповідачем вимог Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і суміжних прав».

Сплачений судовий збір у справі покладається на позивача в порядку ст. 129 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до заяви за вх.№01-91/65/20 від 16.09.2020 відповідач просить суд стягнути з позивача на його користь 16 745,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем надано договір про надання правничої допомоги №74/20 від 27.05.2020, що укладений між ФОП Клебанською Ю.А. та Адвокатським бюро «Сергій Степанюк і Партнери» відповідно до якого адвокат надає клієнту правову допомогу при розгляді справи №903/317/20 у Господарському суді Волинської області, Ордер на надання правничої допомоги серії АС №1006281, що виданий на підставі зазначеного договору на Войціховського А.В., квитанції № ПН4519 від 15.09.2020 на суму 6 745,50 грн., №ПН1753 від 24.07.2020 на суму 10 000 грн. на підтвердження отримання адвокатом коштів від ФОМ Клебанської Ю.А. в сумі 16 745,50 грн. за надання правової допомоги, акт прийому-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 11.09.2020 за №1 до яких долучено детальний опис виконаних адвокатом робіт із зазначенням витраченого часу.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (рахунки, детальний опис виконаних робіт, акти виконаних робіт) та не встановив недотримання відповідачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Позивач не звертався до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, за відсутності клопотання позивача про зменшення таких витрат, вимога відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 745,50 грн. підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Стягнути з Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (вул. А.Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, ) на користь Фізичної особи-підприємця Клебанської Юлії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 16 745,50грн. судових витрат на правову допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 26.10.2020

Суддя В. М. Дем`як