ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р. Справа№ 910/6013/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2020

у справі № 910/6013/20 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа Гарант"

про стягнення 24 825, 60 грн

без виклику (повідомлення) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа Гарант" про стягнення 24 825, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПАТ "Страхова компанія "Уніка", виплативши страхувальнику згідно договору добровільного страхування наземного транспорту страхове відшкодування, на підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» набуло право зворотної вимоги до винної особи, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована ТОВ СК "Альфа Гарант".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 року у справі № 910/6013/20 у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд з посиланням на приписи ст. ст. 512, 514, 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та встановлення відсутності обставин звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі № 910/6013/20 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, неправомірним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 277 ГПК України. Так, апелянт зазначає, що судом безпідставно не було прийнято до уваги правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, а також в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15, від 19.06.2019 у справі № 755/18006/15-ц. При цьому, позивач стверджує, що відсутність факту подання страховику заяви про відшкодування шкоди не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки позивач в межах річного строку, визначеного в ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до суду з позовом, тобто здійснив волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Крім того, скаржник зазначає, що в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу відшкодування.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020, справа № 910/6013/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/6013/20 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень № 636, № 644 сторонами отримано рекомендовану кореспонденцію суду 25.08.2020.

Отже в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі № 910/6013/20 в апеляційному порядку.

В межах встановлених судом процесуальних строків від ТОВ СК "Альфа Гарант" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач зазначає, що ТОВ СК "Альфа Гарант" не порушувало прав позивача на страхове відшкодування, оскільки ПАТ "Страхова компанія "Уніка" з відповідною заявою не звертався, а тому строк виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування за полісом № ЕР/146054313 не настав.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

28 грудня 2019 року між ПАТ "Страхова компанія "Уніка" (страховик за договором, позивач у справі) та ОСОБА_1 (страхувальник за договором) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030410/4600/0000360 (а.с. 14-15), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України та пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "Hyundai Creta", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Пунктом 18 договору визначено строк його дії: з 15 січня 2020 року по 14 січня 2021 року.

15.03.2020 об 11:20 у м. Київ, по вул. Анни Ахматової, 22 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого позивачем відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" № 030410/4600/0000360 від 28.12.2019 автомобіля "Hyundai Creta", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "Маzdа СХ-5", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/146054313.

Факт настання дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано водіями в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколі), зі змісту якого вбачається, що аварія сталась у зв`язку з порушенням водієм транспортного засобу марки "Маzdа СХ-5", д.н. НОМЕР_2 Правил дорожнього руху України шляхом зіткнення із припаркованим на узбіччі авто "Hyundai Creta", д.н. НОМЕР_1 , під час здійснення повороту праворуч (а.с. 31). Страховою компанією винуватця дорожньо-транспортної пригоди є ТОВ СК "Альфа Гарант".

Згідно отриманої інформації з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ за полісом № ЕР/146054313 встановлено ліміт відповідальності в розмірі 130 000,00 грн, франшиза 0 (а.с. 46).

17.03.2020 ОСОБА_1 подала до ПАТ "Страхова компанія "Уніка" повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 12-13).

ПАТ "Страхова компанія "Уніка" на підставі заяви страховика та страхового акта № 00348323 від 25.03.2020, акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість), рахунку-фактури СТО № 274 від 17.03.2020, здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 33228,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 143508 від 26.03.2020 (а.с. 45). У відповідності до розрахунку аварійного комісара ПАТ "Страхова компанія "Уніка", вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням зносу становить - 24 825,60 грн (а.с. 43).

Предметом розгляду у даній справі є вимога ПАТ "Страхова компанія "Уніка" про стягнення з відповідача суми виплаченого позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, якій було завдано шкоди в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди. Позивач просить суд стягнути з ТОВ СК "Альфа Гарант" 24 825,60 грн страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормою ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, у відповідності до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що в момент укладення договору обов`язкового страхування страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

За змістом ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Водночас, враховуючи правовий режим регулювання вказаних правовідносин, наявність страхового випадку передбаченого ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не є безумовною підставою для виплати страхового відшкодування, оскільки зазначений Закон містить перелік випадків, коли шкода не відшкодовується (ст. 32) та підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, визначені у ст. 37 цього Закону.

Отже, право на отримання страхового відшкодування не є абсолютним, оскільки обмежено як наявністю обставин, необхідних для настання страхового випадку, так і відсутністю випадків, визначених у ст. ст. 32, 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що унеможливлюють здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п. п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода завдана майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому апеляційний господарський суд враховує посилання позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо того, що визначений Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування не є досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Отже, шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика (МТСБУ) за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Інший спосіб надає можливість потерпілому звернутись до суду з вимогою до страховика (МТСБУ) про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Вказане випливає із змісту норми п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою передбачено, що рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Проте положення п. п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків, як підстави для відмови у відшкодуванні, стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15, від 21.08.2018 у справі № 227/3573/16-ц).

Оскільки позивач не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування і за відшкодуванням шкоди звернувся безпосередньо до господарського суду в квітні 2020, тобто, в межах строку, встановленого п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у даній справі.

Також судова колегія вважає передчасними висновки суду першої інстанції про відмінність правовідносин у даній справі та у справах № 465/4287/15 та №755/18006/15-ц, оскільки в порядку суброгації відбувається заміна кредитора, тобто до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Відтак подання позовної заяви про відшкодування завданої шкоди потерпілою особою не може свідчити про відмінність предмета, підстав позову та правового регулювання спірних правовідносин у спорі про відшкодування шкоди за позовом страховиком, до якого перейшли відповідні права в порядку суброгації.

Доводи відповідача про те, що у зв`язку з неподанням позивачем зави про відшкодування шкоди, право на відшкодування не виникло, визнаються судом не переконливими, оскільки підставою для виплати страхового відшкодування є настання страхового випадку та відсутність визначених в Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" умов для відмови у відшкодуванні, що у даній справі не встановлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Беручи до уваги те, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази завдання шкоди потерпілій особі, якій позивачем здійснено виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування, а також з огляду на відсутність унормованих в ст. ст. 32, 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування та звернення позивача з позовом безпосередньо до суду в межах річного строку, судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у даній справі в межах заявлених вимог та стягнення з ТОВ СК "Альфа Гарант", яким застраховано цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП, страхового відшкодування в сумі 24 825,60 грн.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За встановленого, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2020, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 підлягає задоволенню.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/6013/20 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/6013/20 скасувати, ухвали нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа Гарант" про стягнення 24 825, 60 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа Гарант" (01133, місто Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, місто Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А; ідентифікаційний код 20033533) 24 825 (двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн 60 коп. страхового відшкодування та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа Гарант" (01133, місто Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, місто Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А; ідентифікаційний код 20033533) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп. судового збору, понесеного стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Справу №910/6013/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

В.А. Корсак

Повний текст постанови складено 26.10.2020 - у зв`язку з перебуванням головуючої судді Алданової С.О. на лікарняному