ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020м. ДніпроСправа № 904/4557/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", м. Київ

до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 143 957,15 грн.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом стягнення 136 009,01 грн., що складають суму заборгованості за договором на постачання природного газу № 8 від 07.02.2019; 6 908,51 грн. - пені;1 039,63 грн. - річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 8 на постачання природного газу від 07 лютого 2019 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що не є правонаступником ГУ ДФС у Дніпропетровській області, оскільки юридичну особу не припинено, передавальний акт відсутній та (або) розподільчий баланс не затверджений, тобто відсутні докази того, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області перейняв від ГУ ДФС у Дніпропетровській області господарські права та обов`язки які виникли з укладених ГУ ДФС у Дніпропетровській області договорів поза межами функцій як податкового органу.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області не є стороною договору № 8 від 07.02.2019, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" та Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, а отже вбачається відсутність порушення зобов`язань за договором.

Як зазначає відповідач, договір не породжує нових господарських зобов`язань після спливу його дії 31.12.2019, тому нарахування пені є безпідставним.

Крім того, відповідач зазначає, що акт приймання-передачі природного газу підписаний лише зі сторони постачальника та не містить підпису та відтиску печатки зі сторони споживача, у зв`язку з чим не може бути належним та достовірним доказом здійснення відповідачу поставки природного газу у зазначених в позовній заяві обсягах.

З наданої позивачем копії експрес-накладної № 2182 не вбачається, що саме спірний акт на суму 288 036,05 грн. та рахунок на оплату на суму 136 009,01 грн. були надісланий на адресу відповідача.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 15.09.2020 позивач зазначає, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області розпочало свою діяльність 03.09.2019 відповідно до наказу ГУ ДПС від 03.09.2019 № 17 "Про початок діяльності Головного управління ДПС у Дніпропетровській області". Згідно Положення про Головне управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.07.2019 № 14, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної податкової служби України. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області с контролюючим органом (органом доходів і зборів).

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору, останній щомісячно направляв на адресу відповідача акти приймання-передачі та рахунки на оплату за природний газ користуючись послугами ТОВ «Нова пошта» і жодного разу не виникало питання щодо не отримання відповідачем вказаних документів.

Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2020 року в 2-х примірниках та рахунок на оплату були направленні на адресу відповідача «Новою поштою», що підтверджується експрес-накладною № 2182.

Вказаний акт та рахунок були отримані відповідачем 04.05.2020, але на даний час акти відповідачем не підписані та не повернуті позивачу.

Позивач заперечує проти доводів відповідача про відсутність підстав для нарахування пені, оскільки закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

На 01.01.2020 споживання природного газу споживачем не припинено і не повідомлено постачальника про зміну постачальника на січень 2020 рік, тобто, позивач є єдиним постачальником природного газу на об`єкти споживача за договором № 8 від 07.02.2019.

Крім того, 27.12.2019 споживачем здійснено попередню оплату в сумі 152 027,04 грн. за природний газ.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволеною в повному обсязі.

Ухвалою від 25.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 21.09.2020.

Представник позивача в судове засідання 21.09.2020 не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить залучене до матеріалів справи поштове повідомлення (а.с. 42).

Ухвалою суду від 21.09.2020 розгляд справи відкладався до 21.10.2020, про що сторони повідомлялися належним чином відповідно до статті 242 ГПК України.

У судове засідання 21.10.2020 представники сторін не з`явилися, від позивача 21.10.2020 електронним засобом зв`язку через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, від представника відповідача будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або продовження процесуальних строків не надходило.

З огляду на викладене, а також враховуючи запроваджені на території України заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань та в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи, а тому вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного (на території України (Постанова №613 від 27.04.2017р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП)) (далі Постачальник), з однієї сторони, і Головне управління ДФС у Дніпропетровській області в особі заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельника Д.М., діє на підставі Положення про Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, затвердженого наказом (України від 27.03.2017 № 202 та наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 07.06.2016 № 618 "Про затвердження складу комісій та перелік осіб" із змінами (далі Споживач) укладено Договір на постачання природного газу № 8 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу на протязі 2019 року природний газ ДК 021:20І5: 09120000-6 Газове паливо (Природний газ) (далі-газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити кількість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. Місце поставки : Україна, відповідно до тендерної документації. Плановий обсяг постачання газу - 198, 0 тис. куб. м. Поставка природного газу - з дати укладання договору до 31.12.2019.

Відповідно до підпункту 2.2.1 пункту 2.2 Договору, постачання газу здійснюється за умови наявності діючого між Споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу газу.

Згідно пунктом 3.2. Договору, ціна газу становить 7 337,33 грн. за 1 000 куб. м., крім того ПДВ 1 467,47 грн., всього з ПДВ 8 804,80 грн.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. цього Договору, застосовується при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.

Відповідно до пункту 4.1. Договору, розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Підпунктом 4.2.1. пункту 4.2 Договору передбачено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем за розрахунковий період за фактично поставлені обсяги природного газу на підставі наданого постачальником акту про фактичний об`єм розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період.

За умовами пункту 5.4. Договору споживач зобов`язується:

- дотримуватись дисципліни споживання газу, визначеної Розділом II Договору, а також Правилами постачання природного газу (п.5.4.1. Договору),

- оплачувати Постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених Договором (п.5.4.2. Договору);

- самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: порушення строків розрахунків за Договором; відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного Споживачу; перевитрат добового та/або місячного підтвердженого обсягу газу без узгодження з Постачальником; припинення або розірвання Договору; в інших випадках, передбачених Правилами постачання газу, іншими актами законодавства (п.5.4.5. Договору).

Остаточний розрахунок за фактично поставлений природний газ здійснюється Споживачем не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі актів приймання-передачі природного газу, які надаються постачальником (п.4.2.2. Договору).

Сторони домовились, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором настає відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.

Так, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (п.6.2.1. Договору).

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з дати його підписання до 31 грудня 20І9 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Доказів продовження строку дії договору шляхом укладання додаткових угод (п. 11.5 Договору) матеріали справи не містять та сторонами не надано.

За вказаних обставин, станом на 01.01.2020 спірний договір припинив свою дію, у зв`язку із закінченням строку на який він укладався.

При цьому, з урахуванням змісту пункту 11.1 Договору, припинення договору не розповсюджується на правовідносини сторін, що виникли до 31.12.2019.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" було поставлено Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області наступні обсяги природного газу:

у січні 2020 року 32,71354 тис. м куб., підтвердженням чого є Акт приймання-передачі природного газу за січень 2020 року до Договору на постачання природного газу № 8 від 07.02.2019 та інформація щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у січні 2020 року (скріншот з інформаційної платформи Оператора газотранспортної системи України).

За поставлений природний газ відповідач розрахувався частково, 27.12.2019 сплатив 152 024,04 грн.

Залишок несплаченої суми складає 136 009,01 грн.

Позивачем 02.05.2020 направлено відповідачу рахунок на оплату № 1171 на суму 136 009,01 грн. та акт приймання - передачі природного газу від 31.01.2020 на суму 288 036,05 грн. (експрес-накладна Нової пошти № 2182), а відповідачем отримано 04.05.2020 рахунок та акт приймання-передачі природного газу за січень 2020 року, що підтверджується інформацією з сайту Нова пошта.

Станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідачем не сплачена.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, пені та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого за договором природного газу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови договору на постачання природного газу від 07.02.2019, норми чинного законодавства, що регулюють правовідносини суб`єктів господарювання, що виникли на підставі укладеного між сторонами письмового договору.

Проте, під час розгляду даного спору, з урахуванням обставин справи та наданих в обґрунтування позовних вимог доказів, вказані позивачем підстави позовних вимог не знайшли свого підтвердження.

Спірні правовідносини виникли з приводу поставки позивачем та відповідно споживання відповідачем природного газу у певний період, а саме у січні 2020 року.

Наведене свідчить про помилковість тверджень позивача, що спірні обсяги природного газу, поставлені ним відповідачу у січні 2020 року, поставлялися на умовах договору на постачання природного газу від 07.02.2019. Таким чином, суд встановив відсутність договірних відносин між сторонами станом на день виникнення у відповідача обов`язку оплатити поставлений природний газ.

Разом з тим, предметом даного спору є саме правовідносини сторін з приводу поставки, споживання та оплати природного газу, які виникли у січні 2020 року, у зв`язку із чим умови договору на постачання природного газу від 07.02.2019 на них не розповсюджуються.

У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач в обґрунтування своїх вимог послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, вважає за необхідне самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію останніх та застосувати при прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

За ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Крім того, підставами можуть бути й інші юридичні факти.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями частини другої статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 2 Розділу II Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (надалі Правила) визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Разом із цим в пункті 11.2. сторони цього Договору домовились, що у відповідності до частини 5 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", дія Договору може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі природного газу на початок наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми цього Договору, якщо видатки на цю мету затверджено у встановленому порядку.

Згідно пункту 11.11. умови цього Договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених частиною 4 та частиною 5 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами).

У пункті 11.5. Договору сторони також обумовили, що усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками (за наявності).

Як зазначено у преамбулі Закону України "Про публічні закупівлі" цей Закон установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

За частиною 7 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За приписами частини 2 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Частина 5 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" визначає, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

За наведеними вище законодавчими приписами дія договору може продовжуватися але відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України та за дотриманні певних умов.

Матеріали справи не містять доказів того, що обсяг поставленого природного газу не перевищує 20 відсотків від суми, визначеної в договорі, а видатки на придбання такого обсягу природного газу були затверджені у відповідному кошторисі відповідача.

Відповідна Додаткова угода до договору на постачання природного газу від 07.02.2019 про продовження строку його дії на січень 2020 року не укладена.

В постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13 зазначено, що відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Враховуючи умови пункту 11.1. договору від 07.02.2019 та той факт, що доказів продовження строку дії договору сторонами не надано, цей договір є припиненим з 01.01.2020.

Тобто в період з 01.01.2020 по 31.01.2020 договір на поставку природного газу не укладався, в той же час Акт приймання-передачі природного газу поставленого у січні 2020 року, який підписаний постачальником та направлений споживачу, свідчить про позадоговірну поставку газу. Акт приймання-передачі природного газу поставленого у січні 2020 року не підписаний споживачем, однак отриманий, частково оплачений, жодних зауважень по змісту цього акту від споживача не надходило. Тож можна дійти висновку, що споживач погодився із зазначеним обсягом та вартістю поставленого природного газу у січні 2020 року.

За змістом пункту 20 Правил, споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадку перевищення підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником; відсутності укладеного договору постачання природного газу; інших випадках, передбачених цими Правилами та чинним законодавством.

Однак, доказів вчинення відповідачем наведених у пункті 20 Правил дій, матеріали справи не містять.

За таких обставин наявні всі підстави для стягнення заборгованості в розмірі 136 009,01 грн.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 6 908,51 грн. та три відсотки річних у розмірі 1 039,63 грн.

За частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання цивільних обов`язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства (частина третя статті 14 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина перша статті 216 Господарського кодексу України).

За частиною другою статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема як штрафні санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону).

Оскільки дані зобов`язання сторін виникли не з підстав договору, штрафні санкції не були визначені сторонами, суд дійшов висновку про відмову в позовних вимогах в частині стягнення пені.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки судом встановлено факт поставки позивачем відповідачу природного газу та відсутність його оплати з боку відповідача, вимоги позивача в частині нарахування річних у сумі 1 039,63 грн. суд вважає обґрунтованими.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, господарський суд при обчисленні трьох відсотків річних помилок не виявив.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності підстав вважати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області правонаступником Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податковою служби" Головне управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області.

Пунктом 4 даної постанови визначено, що Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області.

Згідно з Положенням про Головне управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.07.2019 № 14 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної податкової служби України. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є контролюючим органом (органом доходів і зборів).

Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Згідно офіційних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області знаходиться в стані припинення з 02.08.2019.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області розпочало свою діяльність 03.09.2019 відповідно до наказу ГУ ДПС від 03.09.2019 № 17 "Про початок діяльності Головного управління ДПС у Дніпропетровській області".

Враховуючи викладене, Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2001,12грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 46, 73 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ідентифікаційний код 43145015) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд.18/14, офіс 311, ідентифікаційний код 34933742) 136 009,01 грн. (сто тридцять шість тисяч дев`ять гривень 01 коп.) - заборгованість за поставлений газ, 1 039,63 грн. (одна тисяча тридцять дев`ять гривень 63 коп.) - річних, 2 055,73 грн. (дві тисячі п`ятдесят п`ять гривень 73 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 26.10.2020.

Суддя І.Ф. Мельниченко