ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" жовтня 2020 р. м. ХарківСправа № 922/46/20 (1543з-20)

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатого В.О.

Без виклику представників сторін,

розглянувши заяву (вх. 1543 з -20 від 19.10.2020) керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Борових І.А. про забезпечення позову (до подання позову) та пояснення (вх. 4017 від 19.10.2020) до неї в межах справи

за заявою ФО ОСОБА_1
до ФО ОСОБА_1
про неплатоспроможність ОСОБА_1
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.02.2020, крім іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство ФО ОСОБА_1 , м. Харків, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 12.02.2020.

Введено процедуру реструктуризації боргів боржника з 12.02.2020.

Призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Борових Ігора Авнеровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1154 від 02.07.2013).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.05.2020, крім іншого, визнано вимоги кредиторів :

ПАТ КБ "Приватбанк" у загальній сумі 3 599 770,57 грн, Головного управління ДПС у Харківській області у загальному розмірі 38439,90 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.05.2020 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (вх. 5876 від 05.03.2020) з кредиторськими вимогами до боржника.

До Господарського суду Харківської області надійшла заява керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Борових І.В. (вх. 1543 з-20), в якій просить суд: вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Поліс" (, вул. Шовковична, буд. 42-44, оф. 13-В, м. Київ, 01,99 грн

- шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 3051816,99 грн, що належать ТОВ "ФК "Поліс" у всіх банківських та фінансових установах та на рухоме і нерухоме майно;

- заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав, в тому числі державним та приватним нотаріусам та іншим особам, що мають право вчиняти реєстраційні та нотаріальні дії, вчинення будь-яких реєстраційних, нотаріальних та інших дій щодо зміни власника та обтяження щодо рухомого та нерухомого майна ТОВ "ФК "Поліс", а також заборони ТОВ "ФК "Поліс" використовувати (користуватись) та вчиняти будь-які правочини щодо рухомого та нерухомого майна.

В заяві вказує на те, що на його думку при розгляді справи судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "ФК "Поліс" задовольнив свої вимоги до боржника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Як вважає заявник, вартість предмета іпотеки, який отримав ТОВ "ФК "Поліс", значно вище розміру боргу ФО ОСОБА_1 перед ТОВ "ФК "Поліс". Заявник переконаний, що наведене дає йому право вимагати від ТОВ "ФК "Поліс" відшкодувати боржнику (ФО ОСОБА_1 , керуючим реструктуризації у справі про неплатоспроможність якої є арбітражний керуючий Борових І.А.) різницю у вартості предмета іпотеки, на який звернув стягнення ТОВ "ФК "Поліс", між боргом ФО ОСОБА_1 .

Різниця у вартості за розрахунком керуючого реалізацією становить 3051816,99 грн. Заявник вказує, що має намір звернутися із відповідним позовом до ТОВ "ФК "Поліс" про стягнення зазначеної суми грошових коштів, які у разі задоволення таких вимог будуть включені до ліквідаційної маси та спрямовані на погашення вимог інших кредиторів, що визнані судом та включені до реєстру.

Отже, вказана заява про забезпечення позову подається ним до подання відповідного позову.

Крім того, керуючим реструктуризацією подано пояснення до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вважає, що оскільки він є особою з інвалідністю (2 групи), то в силу вимог Закону України "Про судовий збір" він звільнений від сплати судового збору.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши її відповідність вимогам процесуального закону, суд зазначає про наступне.

Стаття 139 ГПК України містить вимоги до заяви про забезпечення.

Так, частиною 5 статті 139 ГПК України передбачено, що до заяви про забезпечення мають бути додані докази сплати судового збору.

Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" за звернення із заявою про забезпечення позову заявник повинен надати докази сплати судового збору у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 складає 2102 грн.

Отже, за звернення із заявою про забезпечення позову необхідно надати докази сплати судового збору у розмірі 1051 грн.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову (до подачі позову) заявником не додано доказів сплати судового збору, натомість додано пояснення, в яких заявник з посиланням на те, що він є інвалідом 2 групи, вважає, що він є особою, яка звільнена від сплати судового збору в силу закону.

Розглянувши наведені пояснення суд зазначає, що відповідно до п. 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Однак, суд вважає, що посилання заявника на зазначені положення Закону є помилковими, оскільки він звертається із заявою про забезпечення позову (до подання позову) не у власних інтересах і не як фізична особа, а на виконання обов`язків керуючого реструктуризацією.

Відповідно до статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією.

Витрати, пов`язані із провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Частинами 4 та 5 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Отже, з наведених положень Кодексу та Закону вбачається, що витрати арбітражного керуючого, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність, в тому числі зі сплати судового збору, не є такими, що пов`язані з його особистістю. Ці витрати пов`язані з провадженням у справі та з виконанням ним покладених на нього обов`язків, тому не є такими, які він несе як фізична особа. Законом передбачено певний порядок відшкодування таких витрат.

З урахуванням наведеного положення Закону України "Про судовий збір" в частині пільг (звільнень) такої сплати не розповсюджуються на звернення керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого із заявами (позовами) в межах справи про неплатоспроможність, які здійснюються останнім не як фізичною особою, а здійснюються ним як арбітражним керуючим на виконання покладених на нього повноважень.

Зважаючи на викладене, заява про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 139 ГПК України.

Відповідно до частини 7 статті 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Борових І.А. про вжиття заходів забезпечення позову (до подання позову) підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 30, 114 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 139, 140,232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву (вх. 1543 з-20) керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Борових І.А. про вжиття заходів забезпечення позову (до подання позову) її заявникові.

Роз`яснити заявникові, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою у встановленому Законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 254-258 ГПК України.

Додаток на адресу арбітражного керуючого Борових І.А. заява на 5 аркушах.

Суддя В.О. Усатий