ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.10.2020 м. Ужгород Справа № 907/530/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача Фізичної особи-підприємця Готри Тетяни Федорівни, м. Ужгород

про стягнення 91055,52 грн.

секретар судового засідання - Штундер Д.Л.

сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.

Позивач звернувся з позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Готри Тетяни Федорівни заборгованість за Договором №12 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода в розмірі 85345,59 грн. Крім того, в зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, позивачем нараховано та поставлена вимога про стягнення 5709,93 грн пені. Позов заявлено з посиланням на ст. ст. 11, 530, 526, 610, 612, 626 ЦК України, ст. ст. 193, 283, 291, 230-232 ГК України та п. 4.1 Договору.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 2102,00 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу, та отримана ним 06.08.2020, про що зроблено відмітку на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТІ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплачував належним чином обумовлену укладеним з позивачем Договором орендну плату, внаслідок чого у нього за період з вересня 2018 року до жовтня 2019 року виникла заборгованість на суму 85345,59 грн. У зв`язку з простроченням платежів позивачем заявлено вимогу про стягнення 5709,93 грн. пені за період з грудня 2019 до травня 2020 року.

Заперечення відповідача.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради (орендодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем Готрою Тетяною Федорівною (відповідач, орендар) 05.06.2015 укладено Договір №12 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою суб`єкту господарювання комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода, предметом якого є надання Орендодавцем Орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою - кам`яної бруківки площею 86, 0 кв. м. за адресою: м. Ужгород, наб. Незалежності, 1 для розміщення відкритого літнього майданчика для здійснення підприємницької діяльності на умовах оренди.

Позивач передав майно відповідачеві, що підтверджується актом приймання-передачі конструктивного елементу благоустрою (кам`яної бруківки) загальною площею 86 кв.м за адресою: м. Ужгород, наб. Незалежності, 1.

Розділом 3 Договору сторони погодили порядок і терміни розрахунків. Так, пунктом 3.2 Договору, орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування Об`єктом (в сезонний період з 01 квітня до 01 листопада) щомісячно до 15 числа поточного місяця у розмірі 3612,00 грн. за місяць, в тому числі ПДВ 602,00 грн.

Розрахунок орендної плати за користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності площею 86 кв. м. проведений у п. 8 Договору.

Відповідно до пункту 3.2 Договору ставка плати за користування конструктивними елементами благоустрою та розміри орендованої площі встановлені сторонами при укладенні зазначеного договору і не можуть бути нижчими від розрахункових ставок та розмірів площі, визначених у його пункті 3.2.

Сторони також погодили, що у разі зміни розрахункових ставок та розмірів об`єкта користування, внесення плати орендарем здійснюється у розмірі нових ставок з дати набрання ними чинності, орендар зобов`язаний не пізніше 3-х днів з цієї дати підписати з орендодавцем зміни до цього договору. Відсутність або не підписання змін орендарем не звільняє його від внесення плати у розмірі і за ставками згідно з цим пунктом, у тому числі за зміненими, як це встановлено цим абзацом.

Звертаючись до суду позивач стверджував, що відповідач не здійснював у встановлених розмірі та строк внесення орендних платежів, внаслідок чого його борг за період вересня 2018 року до жовтня 2019 року склав 85345,59 грн. При здійснені розрахунку, зважаючи на зміну розрахункових ставок орендної плати, здійснені рішенням Ужгородської міської ради № 1346 від 13.12.2018, за 2019 рік позивачем застосований новий місячний розмір плати.

Крім того, оскільки пунктом 4.1. Договору оренди визначено, що у разі протермінування платежів, передбачених у пункті 3.2 цього договору Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню від суми протермінованого платежу за кожен день протермінування згідно з діючим на цей період законодавством, але не вище подвійної облікової ставки Національного банку України, позивачем заявлена вимога про стягнення 5709,93 грн пені, нарахованої за період грудень 2019-травень 2020 року.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Між сторонами у справі виникло цивільно-правове зобов`язання за договором найму (оренди) в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 3.1. Договору встановлений обов`язок внесення орендної плати, яку орендар сплачується Орендарем щомісячно до 15 числа поточного місяця.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що відповідач не вносив орендну плату в установленому розмірі за заявлений період.

При досліджені доказів, суд встановив, що додаткова угода до Договору щодо збільшення розміру місячних платежів відповідачем підписана не була, хоча за положенням пункту 3.4 Договору обов`язок підписання такої покладено саме на орендаря. Зважаючи, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, беручи до уваги безумовний обов`язок сплати нової ставки плати у випадку такої, яка не ставиться в залежність від наявності чи відсутності підписаних до основного договору змін, та з огляду на вжиття орендодавцем (позивачем) всіх можливих заходів для приведення Договору у відповідність (надіслання відповідачу пропозиції про внесення змін до договору від 25.02.2019 №3201-12/445 разом з проектом Додаткової угоди), суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість заявленої до стягнення суми.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 85345,59 грн. боргу по орендній платі є обґрунтованими, доведеними, відтак, підлягають до задоволення.

Щодо пені.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4.1. договору оренди визначено, що у разі протермінування платежів, передбачених у пункті 3.2 цього договору Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню від суми протермінованого платежу за кожен день протермінування згідно з діючим на цей період законодавством, але не вище подвійної облікової ставки Національного банку України.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що заявлена до стягнення сума вирахувана за останні шість місяців зі суми боргу відповідача, розрахованого валовим способом прочинаючи з вересня 2018 року, до того ж за повні місяці, тоді як договором визначений строк оплати до 15 числа поточного місяця.

Окрім того, нарахування позивачем відповідачеві пені повинно відповідати встановленим правилам. Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Умовами Договору сторони не погодили інший період нарахування пені.

Судом здійснено перерахунок пені за кожен місяць окремо, з врахуванням встановленого договором строку оплати - до 15 числа поточного місяця, та обмежено нарахування шістьма місцями, сума пені, що підлягає до задоволення складає 3830,62 грн , в решті ж - позивачу належить відмовити.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, суд дійшов висновку про його часткове задоволення.

Розподіл судових витрат.

Оскільки судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на відповідача належить покласти витрати на оплату судового збору в розмірі 2058,62 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 231, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Готри Тетяни Федорівни ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) суму 89176,21 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят шість гривень 21 копійку), в т. ч. 85345,59 грн. боргу по орендній платі та 3830,62 грн. пені, а також 2058,62 грн. (дві тисячі п`ятдесят вісім гривень 62 коп.) на відшкодування судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Андрейчук