ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2394/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Калашников Г.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" (85700, м. Волноваха, вул. Шевцової, буд. 22А)
до Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (64102, Харківська обл., м. Первомайський, вул. Комарова, буд. 1)
про стягнення 1683695,35 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

30.07.2020 на розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" (позивач) до Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (відповідач) про стягнення 1508178,75 грн. Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №1079(20)Е від 14.02.2020 в частині здійснення споживачем повної та своєчасної оплати електричної енергії у встановлені п. 5.6. договору строки. З підстав наведеного, позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу у розмірі 1502879,24 грн., 3 % річних у розмірі 4485,71 грн. та інфляційні втрати у розмірі 813,80 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається: зі сплати судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 22622,69 грн., зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1051,00 грн. та витрат про професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.08.2020 об 11:30

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.08.2020 клопотання позивача про відкладення розгляду справи (вх. № 19338 від 21.08.20) задоволено та підготовче засідання відкладено на 15.09.2020 на 11:30, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України.

10.09.2020 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 20993).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.09.2020 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 20993 від 10.09.2020) та відкладено підготовче засідання на 29.09.2020 об 11:00.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.09.2020 закрито підготовче провадження та вирішено призначити справу до судового розгляду по суті на 15.10.2020 на 14:00.

Позивач в судове засідання 15.10.2020 не з`явився, 15.10.2020 через загальний відділ діловодства суду надав заяву (вх. № 23985) про розгляд справи без участі представника позивача. Позивачем також зроблено заяву про наявність витрат на професійну правничу допомогу та про те, що докази таких витрат будуть подані до суду в строк, визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідач в судове засідання 15.10.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, господарським судом встановлено наступне.

14.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АС" (постачальник) та Первомайським комунальним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства (споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №1079(20)Е (далі - Договір) (а.с. 25-29), відповідно до умов п. 2.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2020 році електричну енергію (електрична енергія для потреб Первомайського КВУ ВКГ) (за ДК 021:2015- 09310000-5 - електрична енергія) (товар), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію на умовах Договору.

Розділом 5 Договору (з урахуванням змін, внесених сторонами у додаткових угодах №1 від 17.02.2020 , №2 від 26.03.2020, а.с. 31, 32) сторони визначили ціну, загальну вартість, порядок обліку та оплати електричної енергії.

Відповідно до умов п. 5.6. Договору передбачено, що споживач здійснює оплату електричної енергії протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі обсягів купівлі-продажу електричної енергії за розрахунковий період, на підставі отриманого у постачальника акту приймання-передачі та рахунку.

Згідно з п. 5.8. Договору плата вартості електричної енергії за Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника.

Розрахунковий період прирівнюється до календарного місяця (п. 5.10. Договору). Підпунктом 6.2.1. п. 6.2. Договору встановлено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Підпунктом 7.1.1. п. 7.1. Договору також встановлено, що постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.

Так, на виконання умов Договору позивач у період з березня 2020 року по липень 2020 року здійснив постачання електричної енергії відповідачу, а відповідач прийняв та використав електричної енергії на загальну суму 2498282,62 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актами приймання-передачі електричної енергії. А саме: акт приймання-передачі електричної енергії №610 від 31.03.2020 за березень 2020 р. на суму 669392,65 грн, акт приймання-передачі електричної енергії №781 від 30.04.2020 за квітень 2020 р. на суму 560729,29 грн, акт приймання-передачі електричної енергії №929 від 31.05.2020 за травень 2020 р. на суму 560263,44 грн, акт приймання-передачі електричної енергії №992 від 30.06.2020 за червень 2020 р. на суму 535715,80 грн., акт приймання-передачі електричної енергії №1200 від 10.08.2020 за липень 2020 р. на суму 172181,44 грн. (а.с. 33-36, 156). Ці акти підписаними сторонами без будь-яких претензій та зауважень.

Для оплати вказаних актів постачальником скеровані споживачу для оплати відповідні рахунки-фактури №610 від 31.03.2020 на суму 669392,65 грн, №781 від 30.04.2020 на суму 560 729,29 грн, №929 від 31.05.2020 на суму 560263,44 грн, №992 від 30.06.2020 на суму 535715,80 грн, № 1200 від 10.08.2020 на суму 172181,44 грн (а.с. 37-44, 197). На виконання вимог податкового кодексу України та п.5.11. Договору постачальним також складені та зареєстровані у встановленому порядку податкові накладні №180 від 30.04.2020, №119 від 31.05.2020, №82 від 30.06.2020.

Однак відповідачем оплату рахунку-фактури №610 від 31.03.2020 за отриману електроенергію в березні 2020 року на суму 669392,65 грн здійснено із порушенням встановлених договором строків. Також, часткову оплату рахунку-фактури №781 від 30.04.2020 за отриману електроенергію в квітні 2020 року в сумі 112029,29 грн. здійснено відповідачем із порушенням встановлених договором строків. Оплату рахунку № 1200 від 10.08.2020 на суму 172181,44 грн за отриману електроенергію у липні 2020 року на суму 172181,44 грн відповідачем не здійснив.

У зв`язку із наведеним, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка склала 1675060,68 грн, яка складається із:

- 406900,00 грн - заборгованість за актом приймання-передачі електричної енергії № 781 від 30.04.2020,

- 560263,44 грн - заборгованість за актом приймання-передачі електричної енергії № 929 від 31.05.2020 за травень 2020 року,

- 535715,80 грн заборгованість за актом приймання-передачі електричної енергії № 992 від 30.06.2020 року за червень 2020 року,

- 172181,44 грн - заборгованість за актом приймання-передачі електричної енергії №1200 від 10.08.2020 за липень 2020 року.

В обґрунтування здійсненого розрахунку суми боргу позивач посилається на довідку за вих. №1158/01 від 23.07.2020. Між сторонами також складено та підписано Акти звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2020 по 01.07.2020 (а.с. 120-121) та за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 (а.с. 198), де сторонами відображено поточну заборгованість відповідача перед позивачем.

Позивачем у позові наголошено, що останній, як постачальник за Договором належним чином виконав свої зобов`язання здійснивши споживачу поставку електричної енергії. Втім відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання, оскільки у строки, встановлені п. 5.6. Договору належну оплату не здійснив.

У зв`язку із наявною заборгованістю та з метою досудового врегулювання спору між сторонами, позивач звертався до відповідача з листами №671/03 від 27.04.2020, №718/03 від 07.05.2020, в яких вимагав здійснити оплату отриманої електроенергії та із попередженням останнього про ініціювання припинення постачання електричної енергії.

У відповідь на звернення та попередження про припинення постачання електричної енергії відповідач листом б/н від квітня 2020 р. просив відтермінувати погашення заборгованості та не припиняти постачання електроенергії з посиланням на те, що основним предметом діяльності споживача є надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню та іншим споживачам міста; що обсяги споживання населенням послуг з центрального водопостачання та водовідведення в загальному обсязі нарахувань щомісяця становить близько 95%, що фінансовий стан підприємства на 95% залежить від платежів населення. Також, Листом б/н від 08.05.2020 відповідач повідомив, що здійснить погашення заборгованості за спожиту електроенергію в квітні 2020 року до 29.05.2020.

Проте відповідач наявну заборгованість не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами шостою, сьомою статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог статей 525, 526, 629 ЦК України та статті 193 ГК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи підтверджують не здійснення відповідачем повної та своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії у розмірі 1675060,68 грн (за актами приймання-передачі електричної енергії: № 781 від 30.04.2020, № 929 від 31.05.2020, № 992 від 30.06.2020, №1200 від 10.08.2020).

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував та доказів належного виконання своїх зобов`язань зі своєчасної оплати заборгованості за електричну енергію до матеріалів справи не надав.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 1675060,68 грн є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 3 % річних у розмірі 7820,87 та інфляційних втрат у розмірі 813,80 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати отриманої електричної енергії підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене, з урахування вимог ст. 625 ЦК України надає право позивачу на нарахування 3% річних та інфляційних за таке прострочення.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 7820,87 та інфляційних втрат у розмірі 813,80 грн, суд визнав обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та таким, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи висновки господарського суду про задоволення позову, витрати зі сплати судового збору у розмірі 25255,43 грн у даному разі покладаються на відповідача.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 151) позивач просить покласти на відповідача витрати за подачу заяви про забезпечення позову.

Втім вимога позивача про відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову є безпідставною, оскільки суд вирішив заяву про забезпечення позову по суті та ухвалою від 30.07.2020 відмовив позивачу у її задоволенні, тому відсутні підстави для покладання на відповідача сплати таких витрат.

Відповідно до наданого позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, останній складається, із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Позивачем зроблено заяву про наявність витрат на професійну правничу допомогу (вх. №23985) та про те, що докази таких витрат будуть подані до суду в строк, визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

19.10.2020 позивачем подано заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу та подання доказів понесення таких витрат (вх. № 24190), тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У вказаній заяві представник позивача просить покласти на відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

За таких обставин суд вважає за доцільне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (64102, Харківська обл., м. Первомайський, вул. Комарова, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" (85700, м. Волноваха, вул. Шевцової, буд. 22А, ) - суму основного боргу у розмірі 1675060,68 грн; 3 % річних у розмірі 7820,87 грн; інфляційні витрати у розмірі 813,80 грн та 25255,43 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на "03" листопада 2020 р. об 10:00 год. в приміщенні Господарського суду Харківської області (61022, місто Харків, майдан Свободи 5, 8-й під`їзд, 2-й поверх, зал № 224).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "22" жовтня 2020 р.

Суддя Є.М. Жиляєв