ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/723/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Коломийської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів

до відповідача: Івано-Франківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів

про стягнення заборгованості в сумі 308093,72 грн,

встановив: Коломийська міжрайонна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Івано-Франківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про стягнення заборгованості в сумі 308093,72 грн за договором від 02.04.2019 року №4.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

26.08.2020, позовну заяву Коломийської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вх. № 12393/20) прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив сторонам строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив надані позивачем послуги за період з жовтня по грудень 2019 р.

Позиція відповідача.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі від 26.08.2020 суд встановив відповідачу строк до 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних у нього доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

14.09.2020, до суду надійшов відзив Івано-Франківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що відповідач не заперечує наявності заборгованості перед позивачем, однак зазначає про неможливість її погасити у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування із Державного бюджету України.

Обставини справи, дослідження доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив таке.

2 квітня 2019 року між Івано-Франківською регіональною державною лабораторією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та Коломийською міжрайонною державною лабораторією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів був укладений Договір № 4 від 02.04.2019 (а.с. 9-10).

Згідно з розділом 2 цього Договору, вартість досліджень визначається згідно з нормативно-правовими актами, які встановлюють вартість цих досліджень. Оплата повинна бути проведена у строк до 30 календарних днів з дня підписання акту про надані послуги.

За період з квітня по грудень 2019 р. замовник доручив виконавцю виконати лабораторні дослідження, про що зазначив у відповідних заявках: від 09.04.2019р. № 1, від 19.04.2019р. №2, від 25.04.2019р. №4, від 06.05.2019р. № 6, від 08.05.2019р. №9, від 07.06.2019р. № 18, від 14.06.2019р. № 26, від 02.07.2019р. № 33, від 05.07.2019р. № 35, від 16.07.2019р. № 44, від 19.07.2019р. № 45, від 02.08.2019р. № 55, від 12.08.2019р. № 62, від 16.08.2019р. №64, від 23.08.2019р. № 69, від 02.09.2019р. № 76, від 09.09.2019р. № 82, від 12.09.2019р. № 83, від 29.10.2019р. № 92, від 11.11.2019р. № 96, від 13.11.2019р. № 98, від 21.11.2019р. № 105, від 02.12.2019р. № 111, від 09.12.2019р. № 116, від 11.12.2019р. № 118 (а.с. 11-35).

Протягом жовтня - грудня 2019 р. позивач надав відповідачу визначені договором від 02 квітня 2019 р. № 3 послуги на загальну суму 308093,72 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів здачі-приймання робіт (надання послуг): № 31 від 31.10.2019 р., № 32 від 04.11.2019 р., № 33 від 06.11.2019 р., № 34 від 12.11.2019 р., № 35 від 15.11.2019 р., № 36 від 20.11.2019 р., № 37 від 03.12.2019 р., № 38 від 05.12.2019 р., № 39 від 09.12.2019 р., № 40 від 12.12.2019 р., № 41 від 12.12.2019 р., № 42 від 16.12.2019 р., № 43 від 17.12.2019 р., № 44 від 19.12.2019 р., № 45 від 20.12.2019 р., № 46 від 23.12.2019 р., № 47 від 24.12.2019 р., № 48 від 26.12.2019 р. (а.с. 37-53).

Крім того, в акті звірки за період з 02 квітня до 31 грудня 2019 р. сторони погодили, що залишкова заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31 грудня 2019 р. становить 308093,72 грн (а.с. 54).

В липні 2020 р., позивач звернувся до відповідача із претензією про сплату наявної заборгованості, на яку отримав відповідь про неможливість погасити таку заборгованість у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування із Державного бюджету України.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено в ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно приписів статей 76, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання та надав відповідачу обумовлені договором від 02 квітня 2019 р. № 4 послуги на загальну суму 308093,72 грн, які відповідач не оплатив.

Позивачем доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

Враховуючи наведене, позов Коломийської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів слід задоволити.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно приписів п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 4621,41 грн.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 13, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Коломийської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до Івано-Франківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про стягнення заборгованості в сумі 308093,72 грн задоволити.

Стягнути з Івано-Франківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Берегова, 24; ідентифікаційний код 00699626) на користь Коломийської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вул. А. Міцкевича, буд. 56, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78203; ідентифікаційний код 32805931) - 308093,72 (триста вісім тисяч дев`яносто три гривні сімдесят дві копійки) заборгованості за виконані лабораторні дослідження за договором №4 від 02.04.2019 року та судовий збір в сумі 4621,41 (чотири тисячі шістсот двадцять одна гривня сорок одна копійка).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 23.10.2020.

Суддя Л.М. Неверовська