СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" жовтня 2020 р. Справа №922/4367/19
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий: судді:Чернота Л.Ф. Гребенюк Н.В., Радіонова О.О.
За участю секретаря судового засідання: Телеснюк І.В.
за участю представників:
від позивача:Максіменко М.О. (в порядку самопредставництва) Витяг з наказу №194 від 22.10.2019 р., Посадова інструкція, довіреність №06 від 02.01.2020 року
від відповідача: від Міністерства Оборони України: Корда Р.С., Наказ №3442/к від 09.09.2020, довіреність б/н від 16.09.2020 року Мазур Л.Б., Витяг з ЄДР, довіреність №220/545/Д від 23.09.2019 року

розглянувши апеляційну скаргу (вх.№1899Х/3) Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків
на рішення Господарського суду Харківської області
від16.06.2020 року (повний текст рішення складено та підписано 23.06.2020 року)
у справі за позовом до про В судовому засідання був присутній вильний слухач:№922/4367/19 (суддя Л. В. Шарко) Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Харків зняття арешту Аббасова С.І. (представник АТ "Харківобленерго")
В С Т А Н О В И В:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків звернувся до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд зняти арешт з будівель за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, 54, накладений на підставі постанови №597 від 05.01.2005 року Жовтневим ВДВС Харківського МУЮ, та скасувати обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер 1643910 від 31.02.2005 року).

Ухвалою суду від 02.01.20 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року (повний текст рішення складено та підписано 23.06.2020 року) у справі №922/4367/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків 24.07.2020 року звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №3026 від 10.07.2020 року та клопотанням б/н, б/д про поновлення строків на подання апеляційної скарги.

В зазначеній апеляційній скарзі позивач просить суд поновити строки на подання апеляційної скарги; прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року у справі №922/4367/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач, який здійснює діяльність у сфері оборони Держави Україна, не погоджується з рішенням господарського суду від 16.06.2020 року та вважає, що судом було невірно застосовано норми матеріального права, а також не взято до уваги доводи позивача, у зв`язку з чим неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

На думку апелянта, відмова суду у задоволенні позову з підстав недоведеності реєстрації за позивачем в установленому законом порядку права власності на нежитлові будівлі, з якої просить зняти арешт є недопустимою, оскільки право власності в установленому законом порядку не зареєстровано за жодною особою, і військова частина НОМЕР_1 , з вини якої накладався арешт також не мала права власності на вказані нежитлові будівлі.

Скаржник звертає увагу суду на приписи ст. 38 ЗУ "Про виконавче провадження", чинного на момент накладення арешту та закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, у зв`язку з завершенням виконавчого провадження, накладений арешт припинився. Крім того, державний виконавець повинен був у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначити про скасування арешту, та відповідно, зняти обтяження у реєстрі речових прав на нерухоме майно. Викладене вказує на законність та справедливість позовних вимог.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І. В., Радіонова О. О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 року апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року у справі №922/4367/19 залишено без руху та зобов`язано заявника усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання ухвали, встановлений при зверненні з апеляційною скаргою недолік шляхом подання належних доказів направлення копії апеляційної скарги №3026 від 10.07.2020 року з додатками (клопотання б/н, б/д про поновлення строків на подання апеляційної скарги) на адресу відповідача.

17.08.2020 року на адресу Східного апеляційного господарського суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що апелянтом отримано ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху 14.08.2020 року, що свідчить про обізнаність останнього стосовно недоліків поданої ним апеляційної скарги.

20.08.2020 року (в межах встановленого процесуального строку) від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на поштову адресу суду надійшло клопотання №3926 від 20.08.2020 року про усунення недоліків апеляційної скарги з доданими доказами направлення копії апеляційної скарги №3026 від 10.07.2020 року разом із клопотанням б/н, б/д про поновлення строків на подання апеляційної скарги на адресу відповідача.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Зубченко І. В., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 року, на підставі доповідної записки головуючого судді Черноти Л. Ф., було призначено повторний автоматизований розподіл справи №922/4367/19, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Чернота Л. Ф., судді: Гребенюк Н. В., Радіонова О. О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 року Квартирно-експлуатаційному відділу м. Харків поновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року (повний текст рішення складено та підписано 23.06.2020 року) у справі №922/4367/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року у справі №922/4367/19; встановлено учасникам справи строк до 10.09.2020 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі; зобов`язано позивача надіслати на адресу Міністерства оборони України копію позовної заяви (з додатками), копію оскаржуваного рішення Господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року у справі №922/4367/19, копію апеляційної скарги №3026 від 10.07.2020 (з додатками) та надати суду належні докази такого направлення; встановлено Міністерству оборони України строк до 10.09.2020 року для подання до суду письмових пояснень щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Також у відповідача витребувано документи, зазначені у п. 7 резолютивної частини вищевказаної ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду від 25.08.2020 року, від Міністерства оборони України до канцелярії суду 08.09.2020 року надійшли письмові пояснення №936 від 04.09.2020 року, за змістом яких останнє зазначає, що підтримує апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків у повному обсязі та вважає рішення Господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року у справі №922/4367/19 таким, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи та істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Станом на 11.09.2020 року відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2020 року розгляд апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року у справі №922/4367/19 призначено на "15" жовтня 2020 р. о 15:00 год.

15.10.2020 року від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу (поза межами, встановленого ухвалою від 25.08.2020 року строку). В якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 16.06.2020 у справі №922/4367/19 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції. Дане судове засідання розглядати без участі представника міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.161 ГПК відзив є одним із видів заяв по суті справи.

При цьому, апеляційний суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач-Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції з 13.08.2020 року (а.с.143 поштове повідомлення) був обізнаний про розгляд даної справи, але не скористався своїми правами у строки встановлені судом, а подав відзив лише 13.10.2020 р.

Враховуючи, що відповідачем пропущено строк встановлений судом для подання відзиву на апеляційну скаргу, останній не довів поважності причин неподання відзиву. Суд апеляційної інстанції залишає відзив на апеляційну скаргу відповідача без розгляду.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції виникло питання щодо виконання наказу у справі №16667/3-12, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанцій вважає за необхідне зобов`язати АТ (АК) «Харківобленерго» надати письмові пояснення щодо погашення заборгованості у справі №16667/3-12 за позовом Прокурора м. Харкова в особі АК «Харківобленерго», м. Харків до Військової частини НОМЕР_1 , м. Харків.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 року оголошено перерву у розгляді справи №922/4367/19 до "23" жовтня 2020 р. об 11:00 год. Явку учасників справи визнано обов`язковою. Зобов`язано АТ (АК) «Харківобленерго» надати до дати судового засідання письмові пояснення щодо погашення заборгованості у справі №16667/3-12 за позовом Прокурора м. Харкова в особі АК «Харківобленерго», м. Харків до Військової частини НОМЕР_1 , м. Харків.

Представник позивача (апелянта), в судовому засіданні 23.10.2020 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Крім того, пояснив, що виконавче провадження було закрити ще у 2007 році. Сукупна вартість оскаржуваних приміщень не співрозмірна з сумами виконавчого збору та виконавчого провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що виконавче провадження передано в архів, але наявна заборгованість з виконавчого збору та виконавчого провадження. Просить суд апеляційної інстанції інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 16.06.2020 у справі №922/4367/19 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції. Рішення господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року у справі №922/4367/19 залишити без змін.

Представник Міністерства Оборони України підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі позивача.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від "03" лютого 2003 р. по справі №16667/3-12 за позовом Прокурора м. Харкова в особі АК "Харківобленерго" м. Харків до ВЧ А-1215 м. Харків про стягнення 27062,25 грн. стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 , м. Харків, Комсомольське шосе,54 на користь АК Харківобленерго, м. Харків, вул. Кооперативна, 12 основний борг у сумі 13783 грн. 02 коп., ЕКН у сумі 6169 грн. 40 коп. та ЕКС у сумі 631 грн. 65 коп. В решті позову провадження у справі припинено. Держмито 205 грн. 84 коп. стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 , м. Харків, Комсомольське шосе, 54 в доход держбюджету. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн. стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 , м. Харків, Комсомольське шосе, 54 на користь ДП "Судовий інформаційний центр", м. Київ, вул. Дарвіна, 6 (а.с. 115-116).

17.02.03 р. на виконання рішення суду від "03" лютого 2003 р. по справі №16667/3-12 видано відповідні накази та направлено їх стягувачам.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (далі - КЕВ м. Харків) є державною установою, яка створена Міністерством оборони України з метою забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, керівництва їх квартирно-експлуатаційними службами у зоні його відповідальності з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, розвитку системи технічної експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності. На сьогоднішній день на балансі КЕВ м. Харків обліковуються будівлі в/м №166 м. Харків, Григорівське шосе, 54.

В матеріалах справи міститься довіреність №3254 від 06.05.2019 р. а.с.13, з якої вбачається, що представники КЕВ м. Харків безпосередньо займаються реєстрацією права власності на будівлі та споруди військових містечок, які знаходяться на території Харківської області.

За даною справою вбачається, що представники КЕВ м. Харків зверталися до Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо реєстрації права власності на будівлі в/м №166 м. Харків, Григорівське шосе, 54 (а.с. 15-16).

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №30731286 від 02.08.2016 а. с. 40-41 було відмовлено в реєстрації права власності на зазначені приміщення, оскільки за адресою м. Харків, Григорівське шосе, 54 у Державному реєстрі речових прав та обтяжень існує запис про обтяження №1643910 - арешт нерухомого майна на нежитлову будівлю за зазначеною адресою накладений на підставі повідомлення ВДВС Жовтневого району м. Харкова № 597 від 25.01.2005 року, власником зазначено військову частину А-1215.

Для отримання детальної інформації стосовно накладеного арешту, а також з метою зняття такого арешту, представники звернулися листом №4742 від 16.08.2019 (а.с. 15-16) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

У відповідь, листом №58333 від 16.08.2019 (а.с.17) було повідомлено, що згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження, що забезпечує збирання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників встановлено, що система не містить даних (за 2005 рік), щодо примусового виконання виконавчого провадження, за яким боржником є Військова частина НОМЕР_1 та в рамках якого був накладений вказаний арешт.

Крім того, було повідомлено, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню.

Таким чином, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків відмовив Квартирно-експлуатаційному відділу м. Харків у знятті вказаного на приміщення за адресою м. Харків, Григорівське шосе, 54.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, враховуючи сутність правовідносин та їх суб`єктний склад, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спори щодо правомірності передання військового майна до сфери управління іншого органу мають приватноправовий характер, тому підлягають вирішенню в судах господарської юрисдикції.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №606- XІV від 21.04.1999 року (редакція станом на час накладення арешту) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі статтею 50 вищевказаного Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2, 6 ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на час накладення арешту) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, згідно ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 52 вищевказаного Закону стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.

У разі коли коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, виконавчий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, визначеному пунктом 6 частини першої статті 40 цього Закону.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час звернення до суду) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В матеріалах справи наявні копії Актів прийняття-передачі основних засобів військового містечка № 166, що розташоване за адресою: м. Харків, Комсомольське шосе, 54 (на даний час Григорівське шосе, 54) від 2006 року, а саме: будівлі казарми № 2 по г/п та будівлі учбового корпусу №17 по г/п. Підстава: сумісна директива Департаменту фінансів Міноборони від 09.12.2005 року №248/4/1837 та Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 09.12.2005 року №303/18/2050.

Із вказаного вбачається, що Міністерством оборони України, як органом управління військовим майном було прийнято рішення щодо перезакріплення (передачу) будівель, що розташовані за адресою: м. Харків, Комсомольське шосе, 54 (на даний час Григорівське шосе, 54) від військової частини НОМЕР_1 до КЕВ м. Харків.

Отже, вказаним підтверджується той факт, що фактичним володільцем зазначеного військового майна є КЕВ м. Харків.

У відповідності до вимог статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України від 21.09.1999 року №1075-XIV врегульовано, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Вирішення питань щодо забезпечення Збройних Сил України військовим майном, а також визначення порядку вилучення і передачі його до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність (за згодою відповідних органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності") належить до компетенції Кабінету Міністрів України з урахуванням того, що озброєння та бойова техніка можуть передаватися лише до військових формувань, існування яких передбачено законом, а військова зброя та боєприпаси до неї також Державній спеціальній службі транспорту (згідно статті 2 Закону).

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Приписами статті 3 вищевказаного Закону унормовано, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо, згідно вимог статті 4 вищенаведеного Закону.

У порядку, передбаченому частиною першою цієї статті, ведеться облік майна, закріпленого за підпорядкованими військовими частинами, у службах забезпечення органів військового управління, органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, на які покладаються завдання щодо забезпечення військових частин майном відповідно до затверджених норм та організації його ефективного використання.

Враховуючи вимоги вказаного Закону, вбачається, що усі будинки та споруди закріплюються за військовими частинами (закладами, установами та організаціями Збройних Сил України) на праві оперативного управління і є військовим майном державної форми власності (Власник Держава Україна в особі Міністерства оборони України).

Таким чином, юридичним власником спірного майна є Держава України в особі Міністерства оборони України, а фактичним володільцем КЕВ м. Харків. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що власником спірного майна є Військова частина НОМЕР_1 . У даному випадку позивач є належним.

Законом України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України від 21.09.1999 року №1076-XIV передбачено, що перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам та порядок надання дозволу військовим частинам на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статей 317, 318 Цивільного кодексу України, власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

При цьому, колегія суддів враховує встановлені фактичні обставини про те, що будівля, яка є предметом спору, перебуває у державній власності і має статус військового майна та до моменту передачі позивачу перебувала в оперативному управлінні Військової частини НОМЕР_1 , тоді як відповідно до частини 3 статті 137 Господарського кодексу України (далі - ГК) право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності. І до теперішнього часу статус майна не змінено. Аналогічна правова позиція міститься у постанові великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 року №902/219/16.
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пунктів 2.1, 2.4 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 №448 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.09.2013 за №1590/24122, квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться: Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (далі - Головне КЕУ ЗС України); територіальні квартирно-експлуатаційні управління та Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - КЕУ); квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини) (далі - КЕВ (КЕЧ)); квартирно-експлуатаційні служби військових частин. Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин проводиться за схемами: Головне КЕУ ЗС України - КЕУ - КЕВ (КЕЧ)) - військові частини; Головне КЕУ ЗС України - види Збройних Сил України - військові частини (згідно з рішенням Міністра оборони України). КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності.

Таким чином, КЕВ м. Харкова є органом, на балансі якого перебуває військове майно та на який покладено відомчий контроль за його використанням.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що КЕВ м. Харкова обґрунтовує позов передусім порушенням своїх прав як балансоутримувача спірної будівлі, колегія суддів зауважує, що заявлена позивачем вимога не суперечить приписам чинного цивільного законодавства в частині встановлених способів захисту цивільних прав, оскільки узгоджується з таким способом захисту, як відновлення становища, яке існувало до порушення передбаченим пунктом 4 частини 2 статті 16 ЦК.

Апеляційним судом враховано положення статті 5 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» держаний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження згідно ізстаттею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу згідно ізстаттею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав згідно із статтю 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у справі №817/928/17.

Також, згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Отже, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах, м. Харків, завершуючи виконавче провадження (в рамках якого було накладено арешт на все майно позивача) і направляючи документи за належністю, не міг накласти арешт на все майно позивача.

Посилання відповідача на наявну заборгованість не доведена жодним доказом по справ, а тому, суд позбавлений можливості дослідити наявність та розмір такого боргу. Крім того, 23.10.2020 на поштову адресу суду від Акціонерного товариства "Харківобленерго" (особи на користь якої було відкрито виконавче провадження) надійшли пояснення та зазначено наступне.

Наказ господарського суду Харківської області №16667/3-12 перебував на виконанні Відділу державної виконавчої служби управління юстиції Жовтневого району м. Харкова. Станом на 24.05.2004 Військовою частиною № НОМЕР_1 було сплачено основний борг в сумі 6 873,86 грн. за рішенням і повідомлено листом ВДВС Жовтневого РУЮ м. Харкова (копію листа, останній додає).

Станом на 18.08.2005 року заборгованість за рішенням було сплачено у сумі 13 674,91 грн., а залишок заборгованності складав - 6 909,16 грн., про що повідомлено листом ВДВС Жовтневого РУЮ м. Харкова (копію листа останній додає).

Згідно листа АК «Харківобленерго» від 05.12.2007 року Військовою частиною НОМЕР_1 за рішенням господарського суду Харківської області по справі №16667/3-12 від 03.02.2003 заборгованість сплачена в повному обсязі.

Крім того, відповідачем не надано доказів щодо наявності будь-якого виконавчого провадження стосовно спірного майна.

Однак, за даною справою Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові повідомляє, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню.

Викладена інформація свідчить про завершення виконавчого провадження, оскільки відповідно до п. 10. Розділу III та п. 1 Розділу X Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року, передачі до архіву органу державної виконавчої служби підлягають лише завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.

Крім цього, відповідно до п. 1 Розділу XII Правил ведення діловодства в ДВС, у разі ліквідації або реорганізації органу державної виконавчої служби справи (документи) поточного діловодства та архів органу державної виконавчої служби, у тому числі передані до архіву виконавчі провадження, підлягають передачі органу державної виконавчої служби, визначеному Міністерством юстиції України.

Тобто, факт реорганізації ВДВС Жовтневого району м. Харкова в Міжрайонний відділ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові не звільняє відповідача належним чином обліковувати виконавчі провадження.

Вказане, підтверджує також той факт, що всі спірні правовідносини відбуваються не в рамках виконавчого провадження, оскільки останнє завершене, а поза ним.

Відповідно до ст. 38 ЗУ "Про виконавче провадження", чинного на момент накладення арешту та закінчення виконавчою провадження, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

У даному випадку, у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, накладений арешт припинився. Крім того, державний виконавець повинен був у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначити про скасування арешту, та відповідно, зняти обтяження у реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача та скасувати обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 1643910 від 31.01.2005 року.

У зв`язку із наведеним, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року по справі №922/4367/19 не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже підлягає скасуванню. Матеріалами справи повною мірою підтверджується законність та обґрунтованість позовних вимог КЕВ, м. Харків, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року по справі №922/4367/19 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору розподіляються у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року у справі №922/4367/19 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.06.2020 року у справі №922/4367/19 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зняти арешт з будівель за адресою м. Харків, Григорівське шосе, 54, накладений на підставі постанови №597 від 25.01.2005 р. Жовтневим ВДВС Харківського МУЮ, та скасувати обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 1643910 від 31.01.2005 року.

Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків (, 61004, м. Харків, вул. Москалівська, 58) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу (код , 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1921, 00 грн.

Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків (, 61004, м. Харків, вул. Москалівська, 58) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу (код , 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2881,50 грн.

Господарському суду Харківської області видати відповідні накази згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
У судовому засіданні 23.10.2020 р. оголошено вступну та резолютивну частину.
Повний текст постанови складено та підписано 23.10.2020 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.О. Радіонова