РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.10.2020Справа № 910/9452/20
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 19 071, 59 грн

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (надалі - відповідач) про стягнення 19 071, 59 грн страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в силу положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 відкрито провадження в справі №910/9452/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

17.07.2020 від МТСБУ на виконання вимог ухвали суду надійшли відомості щодо умов укладеного відповідачем страхового договору (полісу).

17.07.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ним було повністю виконані свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, а саме: 25.09.2018 ТОВ СП «Нібулон» у розмірі 22 535, 47 грн та 28.02.2019 позивачу в розмірі 23 011, 42 грн.

05.08.2020 від представника позивача на виконання ухвали суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи акту виконаних робіт №ЛВ-0000089 від 08.08.2018 та доказів оплати відповідачем частини страхового відшкодування, а також зазначив, що станом на 04.08.2020 ціна позову не змінилася та повне чи часткове погашення заборгованості відповідачем не здійснювалося.

У зв`язку з перебуванням судді Карабань Я.А. в період з 08.09.2020 по 16.10.2020 на лікарняному, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, в перший робочий день - 19.10.2020.

Відповідно до ч.4 ст.240 статті 252 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 між позивачем (страховик) та ТОВ "ОТП Лізинг" (страхувальник) укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України та пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, зокрема транспортним засобом "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 . При цьому сторонами погоджено, що застраховані об`єкти вказані в додаткових угодах до цього договору передані страхувальником у фінансовий лізинг третім особам (п.2.1.1. договору).

Додатковою угодою №CAS0037248 від 31.07.2017 до вказаного договору (пункт 3.1.) строк його дії встановлено з 31.07.2017 по 31.07.2018 та розмір франшизи по пошкодженню ТЗ - 0, 5 % від страхової суми (п.3.3.).

Страхова сума транспортного засобу "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску складає 789 398, 98 грн (п.10 доповнення №1 до додаткової угоди №CAS0037248 від 31.07.2017).

24.04.2018 по вул.. Весела в с. Ольгопіль Єланецького району Миколаївської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "КАМАЗ 5215", державний номер НОМЕР_2 з причепом «Spierawl 290» державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області в справі № 390/631/18 від 12.06.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль марки "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 .

24.04.2018 лізингоодержувач - ТОВ СП «НІБУЛОН» "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 звернулося до позивача з повідомленням № 5261/3-18/24 про настання страхового випадку.

Відповідно до звіту №87/05-18 від 24.05.2018 вартість збитків завданих пошкодженням транспортного засобу "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 на дату оцінки складає 46 045, 89 грн.

Згідно із рахунком-фактурою №ЛВ-0000168 від 16.05.2018, складеним ФОП Гіль Л.В. вартість ремонту автомобіля "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 становить 46 030, 00 грн.

19.06.2018 ТОВ «ОТП Лізинг» сплачено на рахунок ФОП Гіль Л.В. 46 030, 00 грн вартість ремонту автомобіля "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 згідно з рахунком-фактурою №ЛВ-0000168 від 16.05.2018, що підтверджується копією платіжного доручення №30959 від 18.06.2018.

Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт №ЛВ-ООООО89 від 08.08.2018, підписаного ФОП Гіль Л.В. та ТОВ «ОТП Лізинг» вартість ремонту автомобіля "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 склала 46 030, 00 грн

16.08.2018 позивачем на підставі страхового акту № від 14.08.2018 було виплачено страхове відшкодування на рахунок ТОВ «ОТП Лізинг» у розмірі 42 083, 01 грн (- 3 046, 99 грн франшиза), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 500059189 від 16.08.2018.

Відповідно до ст. 993 ЦК України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у страховика в межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить ст. 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу "КАМАЗ 5215", державний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем на підставі полісу № АК/7295101 з лімітом відповідальності по майну в сумі 100 000,00 грн та франшизою 500, 00 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля "КАМАЗ 5215", державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №13805 від 30.10.2019 про виплату страхового відшкодування в сумі 42 083, 01 грн, у якій просив останнього в добровільному порядку врегулювати спір та здійснити виплату страхового відшкодування.

14.03.2019 відповідачем виплачено позивачу 23 011, 42 грн страхового відшкодування.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що ним повністю виконано свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування, враховуючи таке.

23.05.2020 до відповідача звернулося ТОВ «ОТП Лізинг» з заявою про виплату страхового відшкодування, а саме витрат пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 у ДТП, яке відбулося 24.08.2018 та відповідальним за вчинення кого є водій автомобіля "КАМАЗ 5215", державний номер НОМЕР_2 . цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем на підставі полісу № АК/7295101. Виплату страхового відшкодування просило провести на рахунок ТОВ СП «Нібулон».

25.09.2018 відповідачем на підставі страхового акту №ОЦ/173/000/18/0131 від 25.09.2018 було виплачено страхове відшкодування на рахунок ТОВ СП «Нібулон» у розмірі 22 534, 47 грн (- 500, 00 грн франшиза), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №1646 від 25.09.2018.

14.03.2019 відповідачем на підставі страхового акту №ОЦ/173/000/18/0313 від 14.03.2019, у зв`язку з пред`явленням позивачем претензії було виплачено на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 23 011, 42 грн, з урахуванням суми в розмірі 22 534, 47 грн раніше виплаченого страхового відшкодування на рахунок ТОВ СП «Нібулон», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №3475 від 14.03.2019.

Таким чином відповідачем, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 у ДТП, яке відбулося 24.08.2018 та відповідальним за вчинення кого є водій автомобіля "КАМАЗ 5215", державний номер НОМЕР_2 цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем на підставі полісу № АК/7295101 виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 45 545, 89 грн.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постановах Верховного суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17 з аналогічних спорів, в яких зазначено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводиться ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 28.01.2020 у справі №917/500/18, від 20.03.2018 у справі №911/482/17).

Отже, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується не звітом про оцінку, як попереднього оціночного документу, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Як встановлено судом вище вартість ремонту автомобіля "Ford Transit" державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з пошкодженням його у ДТП 24.04.2018 склала 46 030, 00 грн.

Відповідачем, у зв`язку з пошкодженням вказаного автомобіля було виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 45 545, 89 грн (- 500, 00 грн), тобто навіть у більшому розмірі чим сплачено позивачем своєму страхувальнику.

Отже, враховуючи встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем повністю виконані свої зобов`язання по сплаті страхового відшкодування в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу "Ford Transit", державний номер НОМЕР_1 у ДТП, яке відбулося 24.08.2018 та відповідальним за вчинення кого є водій автомобіля "КАМАЗ 5215", державний номер НОМЕР_2 цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем на підставі полісу № АК/7295101, а задоволення позову призведе до подвійного стягнення.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86, 129, 232-234, 240, 250-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань