РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2020Справа № 910/10175/19

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Мазура В.М. в порядку загального позовного провадження

справу № 910/10175/19

За позовом Громадянина України ОСОБА_1

до 1) НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED)

2) публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України"

3) акціонерного товариства "Асвіо банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - приватне акціонерне товариство "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал"

про визнання недійсними договорів, визнання права власності на акції та зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: Таран О.М., ордер № АА1015233 від 14.01.2020;

від відповідача 2: Панчугін Д.О., довіреність № 1823/09-1 від 21.12.2019;

від відповідача 3: Шуліка С.О., довіреність № 15 від 05.02.2020;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Новаліс Груп Лімітед (Novalis Group Limited), публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України", акціонерного товариства "Асвіо Банк" про:

- визнання недійсним договору-доручення №БД-13/15 на продаж цінних паперів від 16 березня 2015 року, який укладено ОСОБА_1 та акціонерним товариством "ACBIO БАНК";

- визнання недійсним Договору №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16 березня 2015 року, який укладено ОСОБА_1 , акціонерним товариством "ACBIO БАНК" та компанією з обмеженою відповідальністю "НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД";

- визнання права власності ОСОБА_1 на 3 917 000 штук простих бездокументарних іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал" (код ISIN (Міжнародний ідентифікаційний номер) UA, форма існування - бездокументарна, номінальна вартість: 0 грн 50 копійок кожна акція, загальна кількість зареєстрованих акцій: 3 917 000 штук);

- витребування з чужого незаконного володіння 3 917 000 штук простих бездокументарних іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал" (код ISIN (Міжнародний ідентифікаційний номер) UA, форма існування - бездокументарна, номінальна вартість: 0 грн 50 копійок кожна акція, загальна кількість зареєстрованих акцій: 3 917 000 штук).

- зобов`язання депозитарної установи - акціонерного товариства "ACBIO БАНК" провести в депозитарній системі України операцію списання з рахунку (рахунків) в цінних паперах депонента - НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД № НОМЕР_1 , відкритий у депозитарній установі акціонерне товариство "ACBIO БАНК", акцій приватного акціонерного товариства "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал" у кількості 3 917 000 штук простих бездокументарних іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал" (код ISIN (Міжнародний ідентифікаційний номер) UA, форма існування - бездокументарна, номінальна вартість: 0 грн 50 копійок кожна акція, загальна кількість зареєстрованих акцій: 3 917 000 штук) на рахунок у цінних паперах депонента - ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритий у депозитарній установі акціонерне товариство "ACBIO БАНК";

- зобов`язання центрального депозитарія - публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНИЙ ДЕПОЗИТАРІЙ УКРАЇНИ" виконати операцію списання 3 917 000 штук простих бездокументарних іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал" (код ISIN (Міжнародний ідентифікаційний номер) UA, форма існування - бездокументарна, номінальна вартість: 0 грн 50 копійок кожна акція, загальна кількість зареєстрованих акцій: 3 917 000 штук) з рахунку НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД № НОМЕР_1 депозитарної установи акціонерне товариство "ACBIO БАНК", відкритого в центральному депозитарії публічному акціонерному товаристві "НАЦІОНАЛЬНИЙ ДЕПОЗИТАРІЙ УКРАЇНИ" на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритий акціонерним товариством "ACBIO БАНК" в центральному депозитарії публічному акціонерному товаристві "НАЦІОНАЛЬНИЙ ДЕПОЗИТАРІЙ УКРАЇНИ";

- зобов`язання депозитарної установи - акціонерного товариства "ACBIO БАНК" здійснити зарахування 3 917 000 штук простих бездокументарних іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал" (код ISIN (Міжнародний ідентифікаційний номер) UA, форма існування - бездокументарна, номінальна вартість: 0 грн 50 копійок кожна акція, загальна кількість зареєстрованих акцій: 3 917 000 штук) на рахунок у цінних паперах депонента № НОМЕР_2 ОСОБА_1 ;

- зобов`язання депозитарної установи - акціонерного товариства "ACBIO БАНК" надати депоненту № НОМЕР_2 ОСОБА_1 виписку про виконану операцію - зарахування 3 917 000 штук простих бездокументарних іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал" (код ISIN (Міжнародний ідентифікаційний номер) UA, форма існування - бездокументарна, номінальна вартість: 0 грн 50 копійок кожна акція, загальна кількість зареєстрованих акцій: 3 917 000 штук).

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 не підписував жодних договорів щодо продажу 3 917 000 штук простих бездокументарних іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал" та грошових коштів за продаж 3 917 000 штук простих бездокументарних іменних акцій емітента приватного акціонерного товариства "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал" не отримував.

Ухвалою від 05.08.2019 відкрито провадження у справі; поставлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.02.2020. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - приватне акціонерне товариство "Інвестиційна Група "Регіон-Капітал". Одночасно, вказаною ухвалою постановлено звернутися до уповноваженого органу Британських Віргінських островів - The Registrar of the Supreme Court, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, з судовим дорученням про вручення компанії Новаліс Груп Лімітед ухвали Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 та позовної заяви з доданими до неї документами. Зобов`язано позивача надати суду у строк до 02.09.2019 належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову ухвали Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 про відкриття провадження у справі № 910/10175/19, доручення про надання правової допомоги від 06.08.2019, а також позовної заяви з доданими до неї документами у 4 (чотирьох) примірниках. Зупинено провадження у справі. у зв`язку із зверненням із судовим дорученням про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення.

19.08.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача-2 подано відзив на позов.

02.09.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача-3 подано клопотання про поновлення строку на надання відзиву та відзив на позов.

23.10.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

15.01.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою від 05.02.2020 поновлено провадження у справі.

06.02.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог; представником відповідача-1 - відзив на позов.

В підготовчому засіданні 06.02.2020 було відкладено розгляд справи на 20.02.2020 за клопотанням представника позивача, оскільки останній не отримав відзиви відповідачів та з ними не ознайомлений.

20.02.2020 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у судове засідання.

В підготовчому засіданні 20.02.2020 було відкладено розгляд справи на 05.03.2020.

24.02.2020 через канцелярію суду від представника відповідача-3 надійшло клопотання про долучення доказів.

05.03.2020 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Присутній у підготовчому засіданні 05.03.2020 представник позивача підтримав подане клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Представники відповідачів-1,3 проти клопотання позивача заперечили.

Крім того, представник відповідача-3 подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, наданого відносно справжності підпису ОСОБА_1 на спірних договорах.

Суд відклав розгляд справи на 26.03.2020, зобов`язавши представника позивача забезпечити в наступне судове засідання явку ОСОБА_1 для надання вільних зразків підпису та подати оригінали додаткових документів зі зразками підпису ОСОБА_1 , що є необхідним, у випадку призначення судової почеркознавчої експертизи відповідно до питань, наведених у клопотанні позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2020 повідомлено сторін про перенесення судового засідання на 14.05.2020, у зв`язку з виконанням постанови КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, Указу Президента України №87/2020 від 13.03.2020 щодо введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20.

05.05.2020 і 07.05.2020 від представника відповідача-2 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

13.05.2020 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовчому засіданні 14.05.2020 було відкладено розгляд справи на 18.06.2020.

Присутні в підготовчому засіданні 18.06.2020 представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити раніше подане клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Представники відповідачів-1, 3 заперечили щодо призначення у справі судової експертизи та просили закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду.

Представник третьої особи правом на участь в судовому засіданні не скористався.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, відмовив у його задоволенні, оскільки ОСОБА_1 для надання вільних зразків підпису в засідання суду не з`явився та оригінали додаткових документів зі зразками підпису ОСОБА_1 суду надано не було. Водночас, в матеріалах справи наявні докази, що ОСОБА_1 поштову кореспонденцію за місцем проживання не отримає, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що у випадку призначення у справі судової почеркознавчої експертизи неможливо буде забезпечити експерта необхідним обсягом документів та вільними зразками підпису ОСОБА_1 , що фактично призведе до неможливості проведення судової почеркознавчої експертизи і лише викличе затягування розгляд справи, чим буде порушено права інших учасників судового процесу на вирішення спору у розумний строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2020 закрито підготовче провадження у справі № 910/45/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.07.2020.

16.07.2020 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій адвокат Мусієнко О.І. просить відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки представники позивача адвокати Река Є.І. та Мусієнко О.І. необхідно бути присутні в судовому засіданні по кримінальній справі № 761/2461/20, яка розглядається в Київському апеляційному суді.

Представники відповідачів-1,3 заперечили проти відкладення розгляду справи, оскільки у позивача два представника і один з них міг взяти участь у даній справі. Фактично представники позивача весь час розгляду справи намагаються затягнути розгляд справи, що є порушенням прав відповідачів.

Представник відповідача-2 залишив питання відкладення розгляду справи на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача про відкладення судового засідання, яке оформлене заявою про уточнення позовних вимог, дійшов висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одночасно суд наголошує, що відкладення розгляду заяви є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Явка представників сторін у судове засідання 16.07.2020 не визнавалась судом обов`язковою.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

А тому, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання, призначене по справі № 910/10175/19 на 16.07.2020, не визнавалась обов`язковою, а також представниками позивача у своєму клопотанні про відкладення розгляду справи належними засобами доказування не доведено, що вони є представниками юридичних осіб ТОВ «Укртехніка» і ТОВ «Сучасні ринкові іновації» по кримінальній справі № 761/2461/20 та їх участь в судовому засіданні визнавалась обов`язковою, суд дійшов висновку про відсутність поважності причин нез`явлення представників позивача у судове засідання та можливість розгляду заяви за відсутності представника позивача.

Присутні представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечували з посиланням на обставини, наведені у відзивах.

Представник третьої особи правом на участь в судовому засіданні не скористався. Зав та клопотань на адресу суду від третьої особи не надходило .

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 16.07.2020, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

16.03.2015 між Публічним акціонерним товариством "Асвіо банк" (за договором - повірений) та ОСОБА_1 (за договором - довіритель) було укладено Договір-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15, за змістом якого повірений надає довірителю посередницькі послуги з продажу цінних паперів, а саме здійснити продаж цінних паперів Приватного акціонерного товариства "Інвестиційна група "Регіон-Капітал" в кількості 3 917 000 штук, загальною вартістю 1 958 500 грн.

16.03.2015 між ОСОБА_1 (за договором - продавець) та Новаліс Груп Лімітед (за договором - покупець) було укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ-13/15-1, згідно з умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця цінні папери приватного акціонерного товариства "Інвестиційна група "Регіон-Капітал" у бездокументарній формі, міжнародний ідентифікаційний номер ЦП , кількістю 3 917 000 штук, загальною вартістю 1 958 500 грн.

Відповідно до п.3.1. договору купівлі-продажу, продавець зобов`язався не пізніше 25.03.2015 підписати та надати Депозитарній установі розпорядження на виконання облікової операції (переказ) про перехід права власності на вищезазначені цінні папери на користь покупця.

Згідно виписки про операції з цінними паперами за період з 20.03.2015 по 20.03.2015р. було здійснено переказ цінних паперів ПрАТ "Інвестиційна група "Регіон-Капітал" з рахунку ОСОБА_1 в кількості 3 917 000 штук на рахунок у депозитарній установи НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED).

Позивач, звертаючись з позовом до суду, як на підстави визнання Договору-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15від 16.03.2015 недійсним посилався на те, що не було дотримано письмової форми договору, оскільки останній не підписувався стороною договору - ОСОБА_1 , та відповідно правочин вчинено без волевиявлення учасника договору, що є безумовними підставами для його визнання недійсним.

Щодо підстав визнання недійсним Договору №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16 березня 2015 року, позивач послався на приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України, оскільки у разі визнання недійсним Договору-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15від 16.03.2015, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, а відтак Договору №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16 березня 2015 року також є недійсним.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14).

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 655 ЦК України визначає договір купівлі-продажу, як договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, обов`язок щодо оплати за придбане майно законодавцем повністю покладається на покупця. Таким чином, договір купівлі-продажу є оплатним та встановлює взаємні обов`язки сторін.

Загальними приписами законодавства передбачено, що правовими наслідками договорів купівлі-продажу є отримання стороною певного майна на умовах відплатності. Суд відзначає, що у розумінні принципів Цивільного кодексу України, таке майно має відповідати за своїм змістом та характеристикам ознакам, визначеним у договорі.

За приписами ч. 4, 5 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Обіг цінних паперів регулюється Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок» (в редакції станом на день укладення спірних правочинів), який регулює відносини, що виникають під час розміщення, обігу цінних паперів і провадження професійної діяльності на фондовому ринку, з метою забезпечення відкритості та ефективності функціонування фондового ринку.

Згідно п. 11 ст. 1 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (в редакції станом на день укладення спірних правочинів) обіг цінних паперів - вчинення правочинів, пов`язаних з переходом права на цінні папери і прав за цінними паперами, крім договорів, що укладаються у процесі емісії, при викупі цінних паперів їх емітентом та купівлі-продажу емітентом викуплених цінних паперів.

Статтею 17 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (в редакції станом на день укладення спірних правочинів) визначалось, що професійна діяльність з торгівлі цінними паперами на фондовому ринку провадиться торговцями цінними паперами, які створюються у формі господарського товариства та для яких операції з цінними паперами та іншими фінансовими інструментами є виключним видом діяльності, крім випадків, передбачених цим Законом, а також банками. Професійна діяльність з торгівлі цінними паперами включає: брокерську діяльність.

Брокерська діяльність - укладення торговцем цінними паперами цивільно-правових договорів (зокрема на підставі договорів комісії, доручення) щодо цінних паперів та інших фінансових інструментів від свого імені (від імені іншої особи), за дорученням і за рахунок іншої особи.

Таким чином, згідно з положеннями законодавства України, яке діяло на дату укладання спірних договорів, купівля/продаж цінних паперів (обіг цінних паперів) здійснюється виключно через торговця цінними паперами.

Як встановлено судом, 16.03.2015 ПАТ «АСВІО БАНК» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «АСВІО БАНК») на підставі Ліцензії Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку серії АЕ № 294462 від 21.10.2014р. терміном дії з 22.10.2014 р. необмежено, на право здійснення професійної діяльності на фондовому ринку: діяльність з торгівлі цінними паперами (брокерська діяльність) 16.03.2015 уклав Договір-доручення №БД-13/15 з Довірителем ( ОСОБА_1 ) та взяв на себе виконання разового замовлення з надання Довірителю - ОСОБА_1 посередницьких послуг з продажу цінних паперів: акція проста імена, емітент ЦП ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» (ідентифікаційний код 34531727) форма випуску та існування ЦП без документарна; кількість ЦП 3 917 000 штук, загальна вартість ЦП: 1 958 500 гривень.

16 березня 2015 року між НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED), як покупцем, та ОСОБА_1 , як продавцем, за участі відповідача-3, було укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ-13/15-1, згідно з умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця цінні папери ПрАТ "Інвестиційна група "Регіон-Капітал" у бездокументарній формі, міжнародний ідентифікаційний номер ЦП UA , кількістю 3 917 000 штук, загальною вартістю 1 958 500 грн.

Відповідно до п.2.1 Договору №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів покупець зобов`язується не пізніше 16.03.2018 року здійснити оплату цінних паперів шляхом перерахування на поточний рахунок Продавця за № НОМЕР_3 в ПАТ "АСВІО БАНК", МФО 353489 грошової суми, визначеної у п.1.2 цього Договору як загальна продажна вартість ЦП.

За Актом прийому-передачі цінних паперів від 16.03.205 року до Договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ-13/15-1 від 16.03.2015 року Сторони підтверджують, що відповідно до договору Продавець передав, а Покупець прийняв нижчезазначені цінні папери: вид та категорія ЦП: акція проста іменна, емітент ЦП: Приватне акціонерне товариство "Інвестиційна група "Регіон - Капітал", ідентифікаційний код 34531727, форма випуску та існування ЦП бездокументарна; міжнародний ідентифікаційний номер ЦП UA ; номінальна вартість одного ЦП 0,50 грн.; кількість ЦП 3917000 штук; загальна вартість ЦП 1 958 500 грн. Продавець підтверджує, що зобов`язання Покупця по сплаті вартості цінних паперів, зазначених у п.1.2 Договору, виконані у повному обсязі.

Також, відповідачами до матеріалів справи було додано копію заяви ОСОБА_1 від 02.09.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. за реєстровим №965, зі змісту якої вбачається, що він отримав від Шилова Б.Г., який діяв від імені та в інтересах НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) грошові кошти у розмірі 1958000 грн. 00 коп., як повний розрахунок за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ-13/15-1 від 16.03.2015 р., укладеного між ОСОБА_1 та компанією НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED).

Перехід прав на цінні папери підтверджено Випискою про операції з цінними паперами за період з 20.03.2015 р. по 20.03.2015 р., згідно з якою здійснено переказ цінних паперів ПрАТ "Інвестиційна група "Регіон-Капітал" з рахунку ОСОБА_1 в кількості 3 917 000 штук на рахунок у депозитарній установі НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED).

Відповідно до обмеженої виписки про стан рахунку в цінних паперах на 11.05.2017 р. та на 24.05.2017 р., власником цінних паперів ПрАТ "Інвестиційна група "Регіон-Капітал" в кількості 3917000 штук (100 % частки у статутному капіталі) є НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED).

Крім того, на підтвердження реальності укладання та волевиявлення учасників договірних відносин як за Договором-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15від 16.03.2015, так і за Договором №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16 березня 2015 року, відповідачем-3 до матеріалів справи долучено Звіт повіреного про виконання договірних зобов`язань до Договору доручення № БД-13/15 від 16.03.2015 р. та Акт виконання зобов`язань до Договору доручення № БД-13/15 від 16.03.2015 р., підписані між позивачем та відповідачем-3.

20.03.2015 р. між ПАТ «АСВІО БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про обслуговування рахунка в цінних паперах № НОМЕР_4 - Ф, згідно якого депозитарна установа (ПАТ «АСВІО БАНК») зобов`язується у порядку, передбаченому законодавством, внутрішніми документами Депозитарної установи та цим Договором, надавати послуги щодо відкриття та обслуговування рахунку у цінних паперах Депонента, проводити депозитарні операції за рахунком у цінних паперах Депонента на підставі розпоряджень Депонента та в інший спосіб, передбачений законодавством. При цьому, відповідач-3 у своїх поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 на виконання Договору про обслуговування рахунка в цінних паперах № НОМЕР_4 - Ф було надано і підписано Анкету розпорядника рахунком у цінних паперах та Анкету рахунку у цінних паперах фізичної особи від 20.03.2015 р. з відміткою про те, що відповідальність за достовірність та правильність анкетних даних несе особа, яка підписала анкету, анкета, в свою чергу, підписана ОСОБА_1 .

Серед іншого, відповідачем-3 до матеріалів справи було долучено висновок експерта №17-3/1837 від 02.12.2019, складеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, згідно з заявою Голови Правління АТ «АСВІО БАНК». Перед експертом було поставлено, зокрема, питання справжності підпису ОСОБА_1 на оспорюваних Договорі-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15 від 16.03.2015 та Договорі №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16 березня 2015 року. На експертизу були представлені умовно-вільні зразки ОСОБА_1 , які містились в інших банківських документах, які в оригіналі знаходились в розпорядженні відповідача-3.

За результатами проведеної експертизи, судовий експерт Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України підтвердив справжність підписів ОСОБА_1 на оспорюваних Договорі-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15 від 16.03.2015 та Договорі №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16 березня 2015 року.

За змістом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Жодних належних і допустимих доказів на спростування обставин і доказів, повідомлених і наданих відповідачами, позивач суду не надав.

Крім того, під час підготовчого провадження у справі представники позивача на вимогу суду особисту участь в засіданні суду ОСОБА_1 для надання вільних зразків підпису з метою вирішення питання щодо призначення у справі судової почеркознавчої експертизи не забезпечили та оригінали додаткових документів зі зразками підписів ОСОБА_1 суду не надали, що виключало можливість суду призначити судову почеркознавчу експертизу для встановлення справжності підписів ОСОБА_1 на оспорюваних Договорі-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15 від 16.03.2015 та Договорі №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16 березня 2015 року.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які заперечення позивача відносно укладання Договору про обслуговування рахунка в цінних паперах № НОМЕР_4 -Ф від 20.03.2015, підписання Звіту повіреного про виконання договірних зобов`язань до Договору доручення № БД-13/15 від 16.03.2015 р. та Акту виконання зобов`язань до Договору доручення № БД-13/15 від 16.03.2015 р., підписані між позивачем та відповідачем-3, а також складання заяви від 02.09.2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. за реєстровим №965, відносно отримання коштів за продані цінні папери.

Також, в матеріалах справи відсутня відмова ОСОБА_1 від визнання встановлених вище обставин відносно підписання інших документів, які були безпосередньо пов`язані з фактичним виконанням оспорюваних договорів.

Відтак, виходячи з сукупності наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином не доведено відсутність його волевиявлення на укладення оспорюваних Договорі-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15 від 16.03.2015 та Договорі №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16 березня 2015 року.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, судом встановлено, що відповідно до наданих до матеріалів справи доказів відповідач-1 та відповідач-3 (як сторони оспорюваних правочинів) належним чином виконали всі, встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України вимоги закону, що виключає можливість визнання недійсними спірних договорів.

Всі інші вимоги, які були заявлені позивачем, мають похідний характер від вимог про визнання правочинів недійсними та спрямовані на відновлення становища, яке існувала до моменту укладення оспорюваних договорів, відповідно задоволенню не підлягають, оскільки суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для визнання Договору-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15 від 16.03.2015 та Договору №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16.03.2015 недійсними.

З огляду на викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Крім того, відповідачами-1,3 у відзивах на позовну заяву було заявлено про застосування строку позовної давності до вимог про визнання Договору-доручення на продаж цінних паперів №БД-13/15 від 16.03.2015 та Договору №БB-13/15-1 купівлі-продажу цінних паперів від 16.03.2015 недійсними.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст 261 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на встановлені вище обставини справи, у даній справі наслідки спливу позовної давності не можуть бути застосовані, оскільки судом було встановлено відсутність підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.10.2020.

Суддя А.І. Привалов