ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

22.10.2020м. ДніпроСправа № 912/576/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.

та представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку підготовчого провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ультима" (м. Київ)

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія ВДЕ" (м. Дніпро)

про стягнення безпідставно одержаних коштів у розмірі 1 337 532 грн. 92 коп. Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ультима" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ВДЕ" (далі - відповідач), в якому просило суд стягнути безпідставно одержані кошти у розмірі 1 337 532 грн. 92 коп.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2020 вказану позовну заяву з додатками було направлено за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 02.04.2020.

В подальшому, ухвалами суду від 02.04.2020, від 28.04.2020 та від 21.05.2020 підготовче засідання було відкладено на 28.04.2020, 21.05.2020 та 09.06.2020, відповідно.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2020 було закрито провадження у справі, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультима" задоволено, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2020 у справі № 912/576/20 скасовано, справу направлено на розгляд суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 912/576/20 визначено суддю Фещенко Ю.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2020.

Отже, у зв`язку з наявністю підстав для прийняття справи № 912/576/20 до розгляду, ухвалою суду від 07.09.2020 справу було прийнято до свого провадження; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено повторне проведення підготовчого провадження та підготовче засідання на 30.09.2020.

У підготовче засідання 30.09.2020 представники позивача та відповідача не з`явилися, причин нез`явлення суду не повідомили. При цьому, судом було зауважено, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача та відповідача про день час та місце розгляду справи, оскільки поштові відправлення з ухвалою суду від 07.09.2020 були повернуті за зворотною адресою з довідками Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" форми 20 "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи, оскільки суд був позбавлений можливості вирішити питання, передбачені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України. Так, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, господарський суд вважав за необхідне відкласти підготовче засідання у справі.

Так, ухвалою суду від 30.09.2020, зокрема:

- відкладено підготовче засідання на 22.10.2020;

- викликано представників учасників справи в судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою;

- роз`яснено позивачу, що відповідно до частини 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Слід відзначити, що поштові відправлення на адресу як позивача так і відповідача, в яких містилися ухвали суду від 30.09.2020 були повернуті за зворотною адресою з довідками Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" форми 20:

- щодо позивача - "За закінченням терміну зберігання" (а.с.205-208);

- щодо відповідача - "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.209-212).

З цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси позивача та відповідача в матеріалах справи наявні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з яких вбачається офіційне місцезнаходженням позивача та відповідача (поштові адреси), на яке і була направлена кореспонденція господарського суду для позивача та відповідача.

При цьому, у своїх заявах, клопотаннях та апеляційній скарзі позивач зазначає саме юридичну адресу; будь-яких інших адрес позивач суду не повідомив.

Більше того, неотримання позивачем кореспонденції за вказаною адресою носить систематичний характер, оскільки ухвала суду від 07.09.2020 також була повернута за зворотною адресою з довідкою Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" форми 20 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.183-186).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

При цьому, суд окремо звертає увагу, що з 01.01.2020 набрали чинності зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку, внесені Постановою Кабінету Міністрів України № 1149 від 27.12.2019, відповідно до яких:

- рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 991 Правил);

- рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 992 Правил).

Таким чином, зберігання відділенням Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" поштових відправлень суду, які є "Судовими повістками" в розумінні чинного законодавства України в період більше, ніж три робочі дні, а також їх повернення із непередбачених для "Судових повісток" причин є неправомірним. Більше того, такі дії зумовлюють порушення права позивача на своєчасне вирішення справи судом.

Враховуючи викладене, не перебування позивача та відповідача за місцем їх державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відповідачем відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання позивачем та відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Позивач та відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинні були докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Суд приходить до висновку, що позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, а також зміст ухвали суду від 30.09.2020, виходячи також з наступного.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26.04.2007 у справі "Олександр Шевченко проти України" та від 14.10.2007 р. у справі "Трух проти України").

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004, постанова Верховного Суду від 19.08.2019 у справі № 922/3016/17).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (постанова Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 910/15330/19, від 31.03.2020 у справі №910/11383/19).

Так, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень, зокрема, і зі змістом ухвали суду від 30.09.2020, в якій окремо було роз`яснено позивачу наслідки неявки у судове засідання, а також неповідомлення суду відповідних причин неявки.

Отже, позивач протягом трьох тижнів мав можливість ознайомитись зі змістом ухвали суду від 30.09.2020. Більше того, позивач має цікавитись ходом розгляду даної справи судом, оскільки саме він ініціював вказане судове провадження.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України);

Про неналежне користування позивачем своїми процесуальними правами свідчить також одночасне направлення на адресу суду засобами електронного зв`язку без скріплення їх електронними підписами:

- клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі представника позивача, яке за змістом, підставами та формою звернення повністю відповідає поданому 02.04.2020 клопотанню (а.с.117);

- клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, яке за змістом, підставами та формою звернення повністю відповідає поданому 21.05.2020 клопотанню (а.с.131).

Однак, враховуючи положення чинного законодавства, приймаючи до уваги відсутність на вказаних документах кваліфікованого електронного підпису особи, що їх підписала, а також відсутність оригіналів таких заяв, суд відзначає, що обидва клопотання не носять офіційний характер та не можуть прийматися до розгляду судом, враховуючи їх суперечливий зміст, а також одночасне направлення їх електронною поштою - 22.10.2020 о 10:01 год., що не дозволяє суду дійти висновку щодо дійсних намірів позивача.

В той же час, в даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 183 та 202 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

До вказаного висновку суд прийшов з огляду на наступне:

- відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

- в даному випадку неявка у судове засіданні є повторної (представник позивача не з`явився у судове засідання 30.09.2020), більше того, у самому клопотанні позивач не вказав конкретну причину неявки у судове засіданні 22.10.2020, пославшись лише на запровадження карантину;

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з урахуванням змін і доповнень) судочинство в Україні здійснюється і в умовах карантину;

- окрім цього, згідно з частиною 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ) під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України;

- на виконання Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 №169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду;

- тобто, позивач, бажаючи взяти участь у судовому засіданні, проте позбавлений такої можливості у зв`язку з карантинними заходами, відповідно до приписів статті 197 Господарського процесуального кодексу України мав право взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, а також поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду може бути здійснено за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon";

- проте відповідного клопотання позивачем заявлено не було.

Суд вважає, що позивач та відповідач не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні їх представників та вважає можливим провести судове засідання за відсутності представників.

З огляду на те, що розгляд даної справи вже відкладався, у зв`язку з нез`явленням представників позивача та відповідача у судове засідання, а також враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ВДЕ" із позовом про стягнення безпідставно одержаних коштів у розмірі 1 337 532 грн. 92 коп., позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ультима" посилався на те, що зазначені кошти були отримані відповідачем без достатньої правової підстави, оскільки між сторонами не існувало і не існує жодних договірних правовідносин та зобов`язань, а тому ці кошти повинні бути повернуті позивачу.

21.05.2020 позивачем надано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами, яке обґрунтовано тим, що позивачем після подання позову було з`ясовано, що між сторонами існували договірні правовідносини, пов`язані з наданням ТОВ "Компанія ВДЕ" послуг ТОВ "Ультима", що виключає застосування до спірних правовідносин приписів статті 1212 Цивільного кодексу України і є підставою для закриття провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Закриваючи провадження у справі у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд виходив з того, що закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), можливо, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Разом з цим, оскільки договірні відносини існували між сторонами до звернення позивача до суду, клопотання про закриття провадження у справі суд першої інстанції розцінив, як відмову від позову.

Із вказаним висновком не погодився апеляційний суд, з приводу чого у постанові було зазначено, зокрема, наступне:

- як вбачається з матеріалів справи, виходячи з позовної заяви, предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача безпідставно одержаних коштів у розмірі 1 337 532 грн. 92 коп., які були перераховані позивачем помилково, а відповідачем одержані без належних правових підстав;

- правовим обґрунтуванням своїх вимог позивач зазначив положення статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки між сторонами були відсутні договірні правовідносини та зобов`язання, які були б підставою для перерахування грошових коштів;

- у подальшому, позивач у клопотанні про закриття провадження у справі пояснив, що між сторонами існували договірні відносини, пов`язані з наданням ТОВ "Компанія ВДЕ" послуг ТОВ "Ультима", за виконання яких ТОВ "Ультима" і здійснила перерахування грошових коштів, що є предметом розгляду даної справи;

- пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору;

- господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

- отже, розгляд вимог позивача по суті мав би наслідком підтвердження або спростування права позивача на повернення грошових коштів в сумі 1 337 532 грн. 92 коп.;

- разом з цим, лише одне посилання позивача на відсутність предмету спору у зв`язку із існуванням між сторонами договірних правовідносин, які стали підставою для перерахування грошових коштів, за відсутності доказів існування таких правовідносин та виконання відповідачем своїх зобов`язань з надання відповідних послуг, оплачених позивачем, не свідчить про відсутність предмету спору;

- у зв`язку із викладеним, оскільки закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору можливе у разі, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, тоді як позивач фактично змінив лише правову кваліфікацію спірних правовідносин, не надавши доказів відсутності між сторонами спору неврегульованих питань та припинення існування предмета спору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для закриття провадження за пунктом 2 частини 1 статті Господарського процесуального кодексу України;

- оскільки позивач не звертався до суду із відповідним клопотанням про відмову від позову, у суду першої інстанції не було відповідних законних підстав ототожнити клопотання позивача про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору з відмовою від позову;

- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2020 суд першої інстанції відклав підготовче засідання на 09.06.2020 з метою надання позивачу часу для надання доказів на підтвердження обставин щодо відсутності предмету спору у справі;

- проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав відповідних доказів на підтвердження відсутності предмету спору, не спростував та/або не підтвердив наявності у нього права на отримання від відповідача зазначених коштів в сумі 1 337 532 грн. 92 коп. за достатніх правових підстав, а тому суд першої інстанції за відсутністю заяви позивача про відмову від позову, та відсутністю підстав для закриття провадження за відсутністю предмету спору, повинен був або залишити позов без розгляду у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, або встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В той же час, після встановлених Центральним апеляційним господарським судом обставин щодо не підтвердження матеріалами справи відсутності предмета спору, а також враховуючи невизначеність, яка існує з приводу актуальності позовних вимог та правового їх обґрунтування, позивач вчиняє ще більш суперечливі дії, подаючи одномоментно (22.10.2020 о 10:01 - за півтори години до початку підготовчого засідання) два клопотання, які за змістом суперечать один одному, більше того, з порушенням норм процесуального законодавства, не наділяючи вказані клопотання реквізитами документів офіційного характеру, шляхом скріплення їх електронним підписом заявника або подання їх через систему "Електронний суд", яка на теперішній час надає таку можливість.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Водночас порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами пункту 2 частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Господарський суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частини 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, суд залишає позов без розгляду з двох підстав:

1) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; та/або

2) позивач (його представник) без поважних причин не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Слід зазначити, що на відміну від пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній до 15.12.2017, яка як підставу залишення позовної заяви без розгляду передбачала неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, або неявку представника позивача на виклик у засідання господарського суду, якщо його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору, наведені положення статей 202, 226 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції не пов`язують можливість залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами в разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, однак звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Як було вказано вище, у судові засідання 30.09.2020 та 22.10.2020 представник позивача не з`явився, про причини неявки 30.09.2020 суд не повідомив, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином; клопотання про розгляд справи за його відсутності, закриття підготовчого провадження та призначення розгляд справи по суті, а також клопотання про закриття провадження у справі суд відхиляє, з огляду на таке:

- позивач не надав відповідних доказів на підтвердження відсутності предмету спору, не спростував та/або не підтвердив наявності у нього права на отримання від відповідача зазначених коштів в сумі 1 337 532 грн. 92 коп. за достатніх правових підстав;

- при цьому, на вказані обставини звертав увагу як суд першої інстанція під час першого її розгляду, так і апеляційний суд, однак позивач вказані зауваження ігнорує та подає клопотання аналогічного змісту, не наводячи будь-яких аргументів з цього приводу;

- після встановлених Центральним апеляційним господарським судом обставин щодо не підтвердження матеріалами справи відсутності предмета спору, а також враховуючи невизначеність, яка існує з приводу актуальності позовних вимог та правового їх обґрунтування, позивач вчиняє ще більш суперечливі дії, подаючи одномоментно (22.10.2020 о 10:01 - за півтори години до початку підготовчого засідання) два клопотання, які за змістом суперечать один одному;

- більше того, обидва клопотання подані з порушенням норм процесуального законодавства та не наділені реквізитами документів офіційного характеру (не скріплені електронним підписом заявника або подані через систему "Електронний суд", яка на теперішній час надає таку можливість;

- враховуючи невизначеність з приводу предмету та підстав позову, суд позбавлений можливості закрити підготовче провадження та вирішити питання, наведені у статті 182 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника позивача у судовому засіданні, оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 статті 177 завданням підготовчого провадження, зокрема, є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, що за фактичних обставин справи є неможливим без надання позивачем пояснень (усних чи письмових, яких до суду не надходило).

При цьому, слід зауважити, що кожною з ухвал суду явку представника позивача у судові засідання 30.09.2020 та 22.10.2020 судом було визнано обов`язковою.

Більше того, ухвалою суду від 30.09.2020 було викликано представників учасників справи в судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою, а також роз`яснено позивачу, що відповідно до частини 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультима" без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічні висновки містяться у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15 та від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 102 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (735 700 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становила 1 337 532 грн. 92 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 20 062 грн. 99 коп. (1,5 відсотка ціни позову). Під час звернення із позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 20 062 грн. 10 коп. згідно з платіжним дорученням № 142888 від 09.09.2019 (а.с.8).

При цьому, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе в порядку, визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ультима" сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 20 062 грн. 10 коп., оскільки позов залишається без розгляду з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 182, 226, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультима" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ВДЕ" про стягнення безпідставно одержаних коштів у розмірі 1 337 532 грн. 92 коп. - залишити без розгляду.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ультима" (04107, м. Київ, вулиця Татарська, будинок 21, офіс 3; ідентифікаційний код 39368611) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 20 062 (двадцять тисяч шістдесят дві) грн. 10 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням № 142888 від 09.09.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ультима", що після усунення обставин, що зумовили залишення позовної заяви без розгляду, позивач має право знову звернутися з нею до господарського суду в загальному порядку.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 23.10.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 23.10.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко