ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020м. ДніпроСправа № 904/3014/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 2 419,91 грн

СУТЬ СПОРУ

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулося 04.06.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" збитків у сумі 2 419,91 грн в порядку відшкодування вартості нестачі вантажу.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані нестачею вантажу у вагоні № 57639783, прийнятого до перевезення за залізничною накладною № 51494375.

У відзиві на позов, що надійшов до суду 09.07.2020, відповідач позов не визнає, просить у його задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідач стверджує, що позивач не надав допустимого доказу щодо вартості прийнятого до перевезення за залізничною накладною № 514904375 вантажу - коксового горішку. Посилаючись на статтю 115 Статуту залізниць України, відповідач вважає, що таким доказом може бути довідка відправника вантажу, яким є ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», а не долучена до позову довідка про вартість коксового горішку, яку підписав інженер комерційно-претензійного бюро АТ "Запорізький завод феросплавів".

Крім того, відповідач у відзиві стверджує, що позивач пропустив шестимісячний строк позовної давності для звернення до суду.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду від 22.06.2020.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд судом вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (далі - покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі - постачальник) укладено договір поставки № 012/19-07/633 від 01.04.2019 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити на умовах цього договору вугільну продукцію.

Згідно зі специфікацією № 1 від 30.08.2019 (далі - специфікація) до цього договору сторони узгодили поставку горішку коксового 10-25 мм, марки ОК 1, ОК 2, ОК 3 ТУУ 19.1-0:2012 код УКТ ВЕД у кількості 2800 т (+/-5%) за ціною 6737,02 грн за тонну у сухій вазі (без ПДВ) на загальну суму 22 636 387,20 грн (з ПДВ).

За змістом пункту 3 цієї специфікації базова ціна на умовах поставки CРТ становить 267,00 дол США/тонну сухої ваги без ПДВ у національній валюті за курсом НБУ долара США станом на 30.08.2019 - 25,232299 грн і становить 6737,02 грн без ПДВ.

У разі зміни ціни товару на дату оплати, а також при корегуванні ціни згідно з пп.5.2.3 договору постачальник виставляє покупцю корегувальні рахунки й розрахунки корегувань до податкових накладних.

Відповідно до підпункту 5.2.3 пункту 5.2 договору сторони встановили наступний порядок застосування знижок у разі, якщо за результатом вхідного контролю на території покупця будуть виявлені відхилення показників якості від установлених договором та відповідними нормативними документами:

- у разі поставки товару - коксового горішка фракції 10-25 мм з перевищенням фракції 0-10 мм більше 15% застосовуються знижки у розмірі 0,25% від ціни за кожний 0,1% перевищення;

- у разі поставки товару з перевищенням вмісту попелу більше 15% застосовуються знижки у розмірі 0,25% від ціни за кожні 0,1% перевищення.

Оплата зазначеного вугілля здійснена позивачем на підставі рахунку-фактури Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» № 92785669 від 08.09.2019, що підтверджується платіжним дорученням № 339242 від 23.10.2019 (а.с.11, 13).

На виконання умов договору та в межах специфікації на адресу позивача зі станції відправлення Сартана Донецької залізниці до станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за залізничною накладною № 51494375 було прийнято до перевезення вагон № 57639783 вантажопідйомністю 70,0 т з горішком коксовим. Відправник - Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь».

На станцію призначення вагон із вантажем прибув 11.09.2019 поїздом 2538 з наступною видачею одержувачу зі складанням комерційного акта № 460005/1238 від 12.09.2019.

У комерційному акті зафіксовано, що на підставі актів загальної форми № 36501 від 09.09.2019 станції Волноваха, № 35817 від 11.09.2019 станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці комісією у складі: приймальник поїздів ОСОБА_1 , прийомоздавальник заводу ОСОБА_2 , слідчий Заводського ВП ОСОБА_3, у присутності заступника начальника станції ОСОБА_4 було проведене зважування вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 0120, гос-повірка - 04.03.2019.

За документом значиться: тара 23 350 кг, нетто 49 700 кг. Фактично виявилось: брутто 71 700 кг, тара з документа 23 350 кг, нетто 48350 кг, що менше документа на 1350 кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкою, вище рівня бортів 30-40 см. Вантаж маркований поперечними смугами вапняним розчином, що відповідає перевізному документу. Маркування не порушене. Праворуч над 1-м люком виїмка довжиною 100 см, шириною 100 см, глибиною 50 см. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг. У технічному відношенні вагон справний, бездверний, люки зачинені, просипу вантажу нема. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Причиною спору є нестача вантажу у вагоні, відповідальність за яку позивач покладає на відповідача за незбереження вантажу під час перевезення.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з належним виконанням/невиконанням відповідачем зобов`язань щодо перевезення вантажу.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, а тому мають регулюватися також Статутом залізниць України (далі - Статут), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (із змін. і доп.) та визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Згідно зі статтею 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Указані в комерційному акті № 460005/1238 від 12.09.2019 відомості свідчать про незбереження вантажу під час перевезення.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що вагон з вантажем був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень до відправника, вантаж прибув у технічно справному вагоні, враховуючи дані, наведені в комерційному акті щодо порушення цілісності вантажу, відповідальність за його збереження з часу прийняття до перевезення й до моменту видачі одержувачу покладається на залізницю.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу. Зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, - при перевезенні вантажів у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, - для мінерального палива.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

Вартість нестачі вантажу визначена позивачем у сумі 2 419,91 грн (з ПДВ) з урахуванням нестачі вантажу у кількості 1350 кг, природної втрати ваги 2% - 994 кг (49700 х 2% = 994), відповідальної нестачі вантажу - 356 кг (1350 - 994 = 356) та вартості спірного вантажу у сумі 6 633,52 грн (без ПДВ) за 1 т (з урахуванням корегування №92888125 від 23.10.2019 та зменшення вартості вантажу у сумі 6757,94 грн за рахунком-фактурою вантажовідправника № 92785669 від 08.09.2019 на 124,42 грн).

За результатом перевірки здійсненого розрахунку правові підстави для зменшення визначеної позивачем до стягнення суми вартості нестачі вантажу відсутні.

Доводи відповідача щодо порушення позивачем статті 115 Статуту в частині порядку розрахунку вартості нестачі вантажу не відповідають дійсності й спростовуються викладеним.

Відносно заяви відповідача про сплив строку позовної давності суд зазначає таке.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом частини першою статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Частиною третьою статті 925 Цивільного кодексу України, яка є загальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Що стосується перевезення вантажів залізницею, то відповідно до пункту 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути пред`явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, яким передбачено також і 6-місячний строк для пред`явлення претензії, з визначенням певних умов, обставин, підстав та строку його обчислення.

За приписами пункту 134 Статуту залізниць України претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зокрема, згідно з п. "а" частини другої цієї статті зазначені терміни обчислюються з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

Частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується із частиною дев`ятою статті 909 та статтею 920 Цивільного кодексу України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, пункти 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності за позовами про відшкодування збитків внаслідок недостачі вантажобагажу. Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 №1973.

Господарський кодекс України прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за №436-IV і набрав чинності 01.01.2004. Статтею 315 цього Кодексу передбачено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення. Ця норма також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права, як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення строків позовної давності.

Відтак, положення пунктів 134, 136 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням статті 315 Господарського кодексу України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого частиною третьою статті 315 ГК України для відповіді на претензію. Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч.ч. 2, 3 ст. 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

При цьому відсутність відомостей щодо звернення позивача до відповідача з претензією не впливає на порядок обчислення позовної давності, оскільки визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 11.04.2019 у справі № 905/729/18 та від 13.08.2019 у справі № 910/11614/18 та у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04.03.2020 у справі № 905/487/20.

Враховуючи викладене, позов до перевізника у даній справі може бути пред`явлений протягом 6 місяців після спливу 6-місячного строку, передбаченого для пред`явлення претензії та 3-місячного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію.

Видача вантажу позивачу відбулася 11.09.2019, тому перебіг шестимісячного строку для пред`явлення позову починається після спливу дев`яти місяців з дня видачі вантажу, а саме 11.06.2020 й закінчується 11.12.2020.

За таких обставин позов подано позивачем у межах строку позовної давності, а заявлені вимоги є законними й обґрунтованими.

Судовий збір у сумі 2102,00 грн покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у сумі 2 419,91 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815; місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40081237; місцезнаходження: 49602, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (ідентифікаційний код 00186542; місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11) збитки у сумі 2 419,91 грн, судовий збір у сумі 2 102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.09.2020.

Суддя І.І. Колісник