Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/875/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Ножняк Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Правнича компанія "Справа" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Тучинське" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України"

про стягнення 3 933 681,66 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Правнича компанія "Справа" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державного підприємства "Дослідне господарство "Тучинське" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" про стягнення 3 933 681,66 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №27-02/2020 від 27.02.2020 року в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/875/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 23.09.2020 року.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі №918/875/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.10.2020 року.

У судове засідання 13.10.2020 року представник позивача не з`явився, однак 23.09.2020 року від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судове засідання 13.10.2020 року відповідач також не з`явився, однак 23.09.2020 року від останнього надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача та визнання позову.

Явка учасників справи у судове засідання судом обов`язковою не визнавалась.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у судовому засіданні без участі сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав заявлених вимог учасників судового процесу, дотримуючись принципів об`єктивної істини, добросовісності, розумності та справедливості суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

27 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Правнича компанія "Справа" (далі - позивач, постачальник, продавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Тучинське" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної Академії Аграрних Наук України" (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки №27-02/2020 (далі - Договір) (а.с. 9-13).

Згідно з п.п. 1.1. Договору на підставі та у порядку, визначеному цим Договором, протягом його дії, Продавець зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця Товар, а Покупець, в свою чергу, зобов`язується прийняти його та сплатити його вартість.

У відповідності до п. 1.2. Договору Товаром для цілей цього Договору є, зокрема (але не виключено): - засоби захисту рослин; - посівний матеріал; - мінеральні добрива; - тощо.

Перелік найменувань товару, його асортимент, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару узгоджується Сторонами в Додатках до цього Договору, які складають його невід`ємну частину, та оформлюються окремо на кожну партію Товару. (п.1.3. Договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що ціна Товару, що поставляється за цим Договором, встановлюється у національній валюті України - гривні. Ціна за одиницю Товару кожного найменування в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США) зазначається у додатках до цього Договору.

Відповідно до п.2.2. Договору ціна Товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати Товару на умовах цього Договору.

Так, покупцю поставився постачальником, згідно Додатку 1 від 05.05.2020 року до Договору товару загальною вартістю 2 148 714, 00 грн. (а.с.14).

Додатком 2 від 08.05.2020 року до Договору товару загальною вартістю 266 418, 00 грн. (а.с.15).

Додатком 3 від 10.05.2020 року до Договору товару загальною вартістю 53 760, 00 грн. (а.с.16).

Додатком 4 від 18.05.2020 року до Договору товару загальною вартістю 535 023, 00 грн. (а.с.17).

Крім того, у підписних Додатках 1, 2, 3 та 4 позивач та відповідач погодили такий строк оплати: 100% загальної вартості поставленого Товару сплачується Покупцем протягом 30 (тридцять) календарних днів з моменту поставки Товару.

Пунктом 3.9. Договору передбачено, що під час прийняття Покупець зобов`язаний оглянути Товар і перевірити його на відповідність заявленому вигляду та комплектності Товару, а також перевірити цілісність упаковки. У разі відсутності претензії до поставленого Товару Покупець розписується у видатковій накладній, що підтверджується одержання Товару. Підпис свідчить про те, що претензій до Товару Покупцем не заявлено, Продавець повністю і належним чином виконав свій обов`язок щодо передачі Товару Покупцю.

Як вбачається з матеріалів справи, факт отримання Покупцем Товару підтверджують такі видаткові накладні:

- №65 від 05.05.2020 року, підписана Позивачем та представником Відповідача за довіреністю №11/3 від 05.05.2020 року на суму 2 148 714,00 грн. (а.с. 19, 23);

- №67 від 08.05.2020 року, підписана Позивачем та представником Відповідача за довіреністю №11/4 від 05.05.2020 року на суму 266 418, 00 грн. (а.с. 18, 24);

- №69 від 10.05.2020 року, підписана Позивачем та представником Відповідача за довіреністю №11/5 від 10.05.2020 року на суму 53 760, 00 грн. (а.с. 20, 22);

- №74 від 18.05.2020 року, підписана Позивачем та представником Відповідача за довіреністю №13/2 від 18.05.2020 року на суму 535 023, 00 грн. (а.с. 21, 25).

Вартість поставленого Продавцем Товару мала би бути сплачена Покупцем до 04.06.2020 року (видаткова накладна №65 від 05.05.2020 року) - до 07.06.2020 року (видаткова накладна №67 від 08.05.2020 року) - до 09.06.2020 року (видаткова накладна №69 від 10.05.2020 року) - до 17.06.2020 року (видаткова накладна №74 від 18.05.2020 року).

Відтак, судом встановлено, що наявність заборгованості Відповідача перед Позивачем у розмірі 3 003 915, 00 грн. підтверджується підписаним ними Актом звірки взаєморозрахунків №01-06/2020/01 від 01.06.2020 року за Договором (а.с. 34).

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що у випадку зміни середньозваженого курсу продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку за даними сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/ більш ніж на 1 (один) % відносно курсу, обрахованого у відповідному додатку до Договору, до завершення Покупцем остаточних розрахунків за Товар Продавець має право без підписання додаткових угод до Договору змінити ціну та загальну вартість неоплаченого товару (в гривневому еквіваленті), повідомивши про це Покупця. Повідомлення про зміну загальної вартості Товару здійснюється шляхом направлення на пошту та/або електронну адресу Покупця, зазначену у реквізитах даного Договору, рахунку-фактури із зазначенням нової ціни та загальної вартості Товару.

Станом на 20.07.2020 року курс продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку за даними сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/ є більшим відносно курсу, обрахованого у Додатках № 1, 2, 3 від 05, 08, 10 та 18 травня 2020 року відповідно до Договору, на 2,485163205% (ВН №65 від 05.05.2020р.), 3, 020134228 % (ВН №67 від 08.05.2020р.), 2, 943368107 % (ВН №69 від 10.05.2020р.), 3, 75516335 % (ВН №74 від 18.05.2020р.).

На підставі п. 2.4 Договору Позивач направив на адресу Відповідача рахунки № 20,21, 22 та 25 від 21.07.2020 року із зміною вартості неоплаченого Товару, згідно з якими вартість поставленого Товару становить 3 087 033, 38 грн. (а.с. 30-33).

Згідно з 4.3. Договору за порушення строків виконання зобов`язання за Договором Сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій Стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки (з 04.06.2020 по 10.08.2020 року).

Таким чином, розмір пені, нарахованої відповідно до п. 4.3. Договору, складає 66 956, 08 грн.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що у разі порушення строку оплати Товару Покупець відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України сплачує Продавцю 30 % річних. Зазначені річні нараховуються на суму простроченого зобов`язання з оплати Товару з моменту виникнення такого прострочення до дати повного розрахунку за поставлений Товар. Продавець здійснює нарахування річних шляхом виставлення Покупцю рахунку. Покупець зобов`язаний сплатити річні протягом 2 (двох) робочих днів з дати виставлення рахунку Продавцем. Для уникнення непорозумінь Сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 ЦК України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Період прострочення грошового зобов`язання складає 68 дні за видатковою накладною №65 від 05.05.2020 року, 65 днів за видатковою накладною №67 від 08.05.2020 року, 63 днів за видатковою накладною №69 від 10.05.2020 року та 55 днів за видатковою накладною №74 від 18.05.2020 року.

Таким чином, 30 % річних за період з 04.06.2020 року по 10.08.2020 року складає 162 285, 53 грн.

На підставі пункту 4.5 Договору, Позивач 10.08.2020 року вручив Відповідачу вимогу про сплату 30 % річних за порушення грошового зобов`язання разом з відповідним рахунком, однак протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання такого рахунку сума річних Відповідачем не сплачена (а.с. 35-37).

Пунктом 4.6. Договору передбачено, що у разі порушення строку оплати Товару понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів Покупець, крім пені, сплачує Продавцю штраф в розмірі 20 % (двадцять відсотків) від загальної вартості неоплаченого товару.

У зв`язку з порушенням Відповідачем строку оплати Товару понад 15 календарних днів (з 04.06.2020 року) останній зобов`язаний сплатити 617 406, 67 грн. штрафу (3 087 033, 38 *20% = 617 406, 67 грн.

Таким чином, Відповідач у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань за договором має сплатити на користь Позивача 3 933 681, 66 грн., а саме: 3 087 033, 38 грн. - основна заборгованість; 66 956, 08 грн. - пеня у розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу; 162 285, 53 грн. - 30% річних; 617 406, 67 - 20 % штрафу.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем та дослідженими судом матеріалами справи.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з неналежним виконанням умов договору поставки № 27-02/2020 від 27.02.2020 року в частині своєчасної оплати поставленого товару, регулювання яких здійснюється ГК України, ЦК України, тощо.

Таке врегулювання створює в цих відносинах правовий порядок, який вимагає від їх суб`єктів певної правової поведінки.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Стаття 173 ГК України визначає, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

На підставі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказано у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення боргу за поставлений товар в сумі 3 087 033,38 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено правові наслідки за порушення зобов`язання, одним з яких є сплата неустойки (штраф, пеня), а порушенням зобов`язання є його невиконання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позивач нарахував відповідачу з 04 червня 2020 року по 10 серпня 2020 року 66 956, 08 грн. - пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу, 162 285, 53 грн. - 30% річних, відповідно до положень п. 4.5. Договору та 617 406, 67 - 20 % штрафу, згідно п. 4.6 Договору.

Нарахування пені, 30% річних та 20 % штрафу судом перевірено, та визнано такими, що відповідають положенням ст. 625 ЦК України та Договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідач, скористався наданим йому законом правом і визнав обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі (визнав позов).

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Як встанодлено судом, відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб, відтак, у суду наявні законні підстави для прийняття рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, в повній мірі дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Правнича компанія "Справа" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Тучинське" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної Академії Аграрних Наук України" про стягнення заборгованості у розмірі 3 933 681, 66 грн., з яких: 3 087 033, 38 грн. - основна заборгованість; 66 956, 08 грн. - пеня у розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу; 162 285, 53 грн. - 30% річних; 617 406, 67 грн. - 20 % штрафу, є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, а тому підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Товариством з обмеженою відповідальністю "Правнича компанія "Справа", заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, було сплачено 59 005 грн. 22 коп. судового збору.

Згідно з правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд врахував, що згідно з нормами статті 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, оскільки сторонами не заявлено клопотання про застосування положень частини 1 статті 130 ГПК України, суд керуючись положеннями статті 129 ГПК України покладає судові витрати на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 130, 191, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Тучинське" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної Академії Аграрних Наук України" (35415, Рівненська область, Гощанський р-н, с. Тучин, вул., С. Наливайка, буд.13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Правнича компанія "Справа" (23213, Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Мізяківські Хутори, вул. Центральна, буд. 1А, ) 3 933 681 (три мільйони дев`ятсот тридцять три тисячі шістсот вісімдесят одна) грн. 66 коп., з яких - 3 087 033 (три мільйони вісімдесят сім тисяч тридцять три) грн. 38 коп. - основна заборгованість, 66 956 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 08 коп. - пеня, 162 285 (сто шістдесят дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн. 53 коп. - 30 % річних, 617 406 (шістсот сімнадцять тисяч чотириста шість) грн. 67 коп. - 20 % штрафу та 59 005 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ять) грн. 22 коп. - судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.uа

Рішення суду складено та підписано 20 жовтня 2020 року.

Суддя Романюк Ю.Г.