ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р. Справа № 911/1083/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи
за позовом заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону

в інтересах держави в особі:
1. Міністерства оборони України

2. військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вартіс»

про стягнення 417200,00 грн штрафних санкцій за договором

за участю представників
прокуратури: Слісаренко В.В., службове посвідчення № 056344 видане 29.05.2020;

позивачів: не з`явилися;

відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:
До Господарського суду Київської області звернувся заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону (далі прокурор) з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (позивач 1) та військової частини НОМЕР_1 (позивач 2) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вартіс» (далі відповідач, ТОВ «Вартіс»), в якому просить суд стягнути з ТОВ «Вартіс» на користь військової частини НОМЕР_1 штрафні санкції у розмірі 417200,00 грн.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що відповідач, в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між позивачем 2 та відповідачем договору про закупівлю товарів за державні кошти № 92 від 03.10.2019, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару, що стало підставою для нарахування відповідачу 221200,00 грн пені та 196000,00 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 22.06.2020. Відповідачу також було встановлено строк для подання відзиву на позов до 19.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Підготовче засідання відкладено на 03.08.2020 та продовжено ТОВ «Вартіс» процесуальний строк на подання відзиву на позов до 31.07.2020.

На підставі ухвали суду від 03.08.2020 відповідачу продовжено строк на подання відзиву до 17.08.2020 та відкладено підготовче засідання на 17.08.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.09.2020.

Через систему «Електронний суд» 14.09.2020 представником позивача 2 подано клопотання за відсутності представника військової частини НОМЕР_1 за наявними у справі матеріалами. Позивач 2 підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Через канцелярію суду 14.09.2020 відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи, яке мотивоване обставинами погодження сторонами мирових угод.

До заяви відповідачем долучено копію листа військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2020 № 1262, за змістом якого вбачається, що позивач 2 не погоджується з проектом мирової угоди, наданим відповідачем, натомість пропонує відповідачу розглянути проект мирової угоди, розробленого військовою частиною НОМЕР_1 .

Присутній в судовому засіданні 14.09.2020 прокурор заперечував проти задоволення вказаної заяви. Мотивуючи свої заперечення прокурор зазначила, що з моменту відкриття провадження у справі відповідач не надав відзив на позовну заяву, на претензії позивача 2 не реагував, що, на думку прокурора, свідчить про відсутність наміру укладення мирової угоди.

Розглянувши заяву відповідача про відкладення розгляду справи та доданий до заяви лист військової частини, врахувавши усні заперечення прокурора, суд дійшов висновку, що відповідна заява не підлягає задоволенню з підстав її необґрунтованості.

Так, додана до заяви копія листа військової частини НОМЕР_1 № 1262, датованого 14.08.2020, жодним чином не свідчить про намір сторін укласти мирову угоду станом на дату розгляду справи по суті у даному судовому засіданні. Крім того суд бере до уваги вказане вище клопотання представника військової частини НОМЕР_1 , зміст якого свідчить про підтримання позивачем 2 позовних вимог та не містить жодних повідомлень про намір сторін укласти мирову угоду.

З огляду на викладене суд вирішив здійснити розгляд справи по суті в даному судовому засіданні виключно за наявними у матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 14.09.2020 прокурор обґрунтувала в усному порядку заявлені вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, 14.09.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
Між військовою частино НОМЕР_1 (замовник) та ТОВ «Вартіс» (постачальник) 03.10.2019 укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 92 (далі Договір), згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язався з дати укладання Договору до 30 листопада 2019 року поставляти замовнику товар для використання під час польових виходів військових частин, окремих підрозділів, а також під час проведення заходів бойової підготовки та відновлення боєздатності військ, зазначений у специфікації до договору (додаток 1), а замовник прийняти і оплатити товар, який постачається згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору обумовлено найменування товару: «Мобільний збірно-розбірний модульний клас з бойової підготовки спеціального призначення» (за кодом ДК021:2015-44210000-5 «Конструкції та їх частини»).

Відповідно до п. 1.3. Договору кількість, ціна за одиницю товару, строки поставки зазначається у Специфікації до Договору (додаток 1). Ціна товару є незмінною протягом дії договору, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Ціна Договору становить 2800000,00 грн з ПДВ 466666,67 грн (п. 3.1. Договору).

У пункті 4.1. Договору сторонами погоджено умови оплати: Розрахунки за фактично поставлений Товар здійснюються Замовником протягом 5 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок замовника за даним кодом видатків) з дати поставки товару, шляхом безготівкового банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі рахунку та видаткової накладної. Попередня оплата не передбачається.

Згідно з п. 5.1. Договору місце поставки (передачі) товару: 75113, Херсонська область, Олешківський район, с. Раденськ, вул. Миру, 24, військова частина НОМЕР_2 .

Поставка (передача) товару (в т.ч. його необхідної кількості) постачальником замовнику здійснюється в пункті поставки (п. 5.1 цього Договору) не пізніше 30.11.2019 (п. 5.2. Договору).

Пунктом 5.4. Договору обумовлено, що приймання товару за кількістю та якістю оформлюється видатковою накладною та актом приймання-передачі (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440), які підписуються представниками замовника і постачальника.

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором (пп. 6.3.1. Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але в будь-якому випадку не пізніше 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків та гарантійних зобов`язань до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, встановлених цим Договором.

Закінчення строку дії нього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 10.3. Договору).

Між сторонами було узгоджено та підписано невід`ємні частини Договору:

- додаток № 1 Специфікація на закупівлю «Мобільного збірно-розбірного модульного класу з бойової підготовки спеціального призначення» (за кодом ДК021:2015-44210000-5 «Конструкції та їх частини»);

- додаток № 2 Технічні вимоги «Мобільний збірно-розбірного модульного класу з бойової підготовки спеціального призначення».

Матеріали справи свідчать про те, що військова частина НОМЕР_1 зверталась до ТОВ «Вартіс» з претензіями № 2259 від 19.12.2019 та № 70 від 09.01.2020, у яких містились вимоги щодо негайного здійснення поставки обумовленого Договором товару та добровільної сплати штрафних санкцій за прострочення поставки товару.

Листом за вих. № 06/04-2020 від 06.02.2020 ТОВ «Вартіс» повідомило військову частину НОМЕР_1 , що поставка товару не відбулась у зв`язку з непередбачуваними обставинами та неможливістю виробити товар у запланований строк.

У зв`язку з тим, що ТОВ «Вартіс» жодних підтверджуючих документів настання обставин непереборної сили, внаслідок чого суб`єкт господарської діяльності не міг вчасно виконати взяте на себе зобов`язання, військовій частині НОМЕР_1 не надало, прокурор звернувся з до суду позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 за захистом інтересів держави шляхом стягнення з відповідача на користь військової частини 221200,00 грн пені та 196000,00 грн штрафу, нарахованих у зв`язку з не поставкою обумовленого Договором товару.

Щодо правомірності представництва інтересів держави у суді прокуратурою судом встановлено наступне.

Пред`явлення даної позовної заяви заступником військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 обгрунтовується необхідністю захисту інтересів держави, оскільки несвоєчасне постачання майна до військових частин в умовах особливого періоду негативно впливає на обороноздатність країни.

Прокурор зазначає, що забезпечення національної безпеки українського суспільства є однією з найважливіших функцій держави, основні завдання із захисту суверенітету і територіальної цілісності якої покладаються на Збройні Сили України. Успішні дії останніх безпосередньо залежать від рівня їх матеріально-технічного забезпечення.

Прокурор звертає увагу на те, що незважаючи на факт наявності несплачених штрафних санкцій за договором поставки військова частина НОМЕР_1 не вживала заходів із захисту порушених інтересів держави, оскільки військова частина НОМЕР_1 є державною установою та кошторисом по загальному фонду державного бюджету за КЕКВ 2800 фінансування на сплату судового збору для подачі відповідного позову не передбачено. Про порушення відповідачем умов договору поставки від 03.10.2019 № 92 та наявність підстав для застосування до останнього штрафних санкцій військовій частині НОМЕР_1 стало відомо ще у грудні 2019 року, про що свідчать претензії на адресу відповідача, які залишені відповідачем без задоволення.

Однак, як зауважує прокурор, до цього часу на порушення вимог Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 744 від 30.12.2016, позов про стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов Договору не пред`являвся. Наведені вище обставини невжиття Міністерством оборони України заходів із захисту інтересів держави в судовому порядку стали підставою для звернення прокурором до суду із даним позовом.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Формою цього представництва є, зокрема, звернення до суду з позовами про захист прав та інтересів держави, а також участь у розгляді справ судами.

Згідно із ч. ч. 3, 4, 5 ст. 56 ГПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Так, Законом України «Про Збройні Сили України» визначено, що Україна, враховуючи необхідність забезпечення власної воєнної безпеки та оборони, усвідомлюючи свою відповідальність у справі підтримання міжнародної стабільності, як суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава має Збройні Сили України із необхідним рівнем їх бойової готовності та боєздатності.

Враховуючи, що Збройні Сили України перебувають у підпорядкуванні Міністерства оборони України, останнє, згідно з вимогами ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», забезпечує життєдіяльність Збройних Сил України, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил України в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил України.

Міністерство оборони України згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, до числа яких відноситься і військова частина НОМЕР_1 .

Неналежне виконання зобов`язань за договорами, укладеними зі Збройними Силами України в особі органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій в першу чергу впливає на рівень матеріально-технічного забезпечення, бойової готовності та боєздатності Збройних Сил України, внаслідок чого порушуються інтереси держави щодо забезпечення національної безпеки українського суспільства.

Таким чином, у зазначеному випадку наявний державний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норми ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів за державні кошти № 92 від 03.10.2019 в частині здійснення поставки товару в обумовлений договором строк.

Судом встановлено, що ТОВ «Вартіс», в порушення умов вказаного договору та норм чинного законодавства, належним чином не виконало взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної поставки товару, що не було спростовано відповідачем, а саме відповідачем не надано доказів поставки військовій частині НОМЕР_1 товару на суму 2800000,00 грн у строк до 30.11.2019.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.2. Договору обумовлено, що за порушення строків поставки товару, передбачених п. 5.2. цього Договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) % вартості товару.

Згідно з розрахунком штрафних санкцій, викладеним у позовній заяві, пеня за період з 01.12.2019 по 18.02.2020, нарахована на вартість непоставленого товару в розмірі 2800000,00 грн, склала 221200,00 грн. Штраф розраховано в розмірі 7% від вартості непоставленого товару, сума штрафу становить 196000,00 грн.

Перевіривши за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон» розрахунок пені, наданий прокурором, судом встановлено, що сума пені за заявлений період складає 224000,00 грн.

Оскільки заявлена прокурором до стягнення сума пені є меншою, ніж розрахована судом, та з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, підлягає до стягнення з відповідача сума пені, яка заявлена прокурором у розмірі 221200,00 грн.

Перевіркою розрахунку штрафу судом встановлено його правильність та відповідність умовам Договору, з огляду на що з відповідача підлягає до стягнення штраф у розмірі 196000,00 грн.

Враховуючи встановлення факту невиконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної поставки товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 92 від 03.10.2019, вимоги прокуратури про стягнення з ТОВ «Вартіс» на користь військової частини НОМЕР_1 пені в розмірі 221200,00 грн та 196000,00 грн штрафу визнаються судом обґрунтованими.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вартіс» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 21, корпус В, 1 поверх; ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ): 221200 (двісті двадцять одну тисячу двісті) грн 00 коп. пені та 196000 (сто дев`яносто шість тисяч) грн 00 коп. штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вартіс» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 21, корпус В, 1 поверх; ) на користь Військової прокуратури Південного регіону України (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пироговська, будинок 11; ) 6258 (шість тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн 00 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 19.10.2020.

Суддя О.В. Щоткін