ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Дніпро Справа № 904/503/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 р.

( суддя Фещенко Ю.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 14.07.2020 р. )

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства

"Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

( м. Запоріжжя )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

( м. Дніпро )

про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажів у загальному розмірі 330 121 грн. 96 коп. ( з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог )

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до сду, просило суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" суму штрафу за прострочення доставки вантажів у загальному розмірі 353 469 грн. 68 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем ( Перевізником ) умов Договору про надання послуг № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 від 15.02.2018 р. в частині своєчасної доставки вантажу Позивачу ( Замовнику ) в період з серпня по вересень 2019 р., за накладними № № 46429049, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46535431, 46570792, 46835831, 46852372, 46853321, 46854501, 46935045, 46935102, 46969952, 46977559, 42363291, 42836544, 40145153, 35439728, 35640259, 35669126, 35669142, 35669191, 43812064, 43848183, 43870617, 43867993, 43879196, 43868363, 43914860, 51628014, 51628139, 51735116, 51735124, 34665133, 34669408, 34587972, 34616862, 34671875, 34642322, 34618157, 34786830, 34873315, 34862979, 34889113, 34935239, 34919241, 34929273, 34981472, 34981506, 34993691. За порушення терміну доставки вантажу, на підставі ст. 116 Статуту залізниць України, Позивач нарахував Відповідачу штраф у сумі 330 121 грн. 96 коп. ( з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог ).

Відповідач заперечував проти позову в частині позовних вимог про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів на суму 115 632 грн. 28 коп., посилаючись на неправильне нарахування Позивачем суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажів та наявністю підстав для застосування ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення штрафу на 50 %.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 р. позов задоволено у повному обсязі - стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 330 121 грн. 96 коп. штрафу за прострочення доставки вантажів, 4 951 грн. 83 коп. частину витрат по сплаті судового збору. Повернуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" частину сплаченого судового збору у сумі 350 грн. 22 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким у позовних вимогах Позивача в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 68 203 грн. 16 коп. відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не враховані доводи Відповідача щодо безпідставності нарахування штрафу за залізничними накладними № № 34993691, 34889113, 34935239, 34873315, 43848183, 43812064, 34981506, 34981472, 34929273, 34919241, 34862979, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351,46570792, 46835831, 46854501, 35640259, 35669142, 35669191, 43870617, 34786830, 34671875, 34616862.

Зокрема, Скаржник зазначає, що з наявних у справі залізничних накладних вбачається, що розкредитування перевізних Документів здійснено Позивачем понад добу після отримання повідомлення про прибуття.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги безпідставно погодився з доводами Позивача, що добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати не з часу повідомлення залізницею вантажоодержувача про надходження вантажу на станцію Запоріжжя-Лiвe, а з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії.

Скаржник посилається на те, що приймаючи рішення, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст. 116 Статуту залізниць України, п. п. 2.8, 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 6444.

В обгрунтування своїх доводів Скаржник посилається на правову позицію, викладену у постанові ВГС від 11.04.2017 р. по справі 904/7792/16.

Від Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких останній не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою та просить апеляційний суд залишити рішення без змін.

Обґрунтовуючи свої заперечення Позивач посилається на те, що Відповідачем не доведено за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів відсутність його вини в простроченні доставки вантажів за перевізними документами зазначеними в позовній заяві.

Зокрема, Товариство посилається на те, що дата та час, зазначені в графі 49 накладної, не є повідомленням про прибуття вантажу в розумінні Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів і, відповідно, не може бути використані як момент відліку строку на видачу та розкредитування вантажу.

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що відмітка в цій графі свідчить лише про прибуття вантажу на станцію призначення і жодним чином не свідчить про видачу вантажу та подачу вантажу під приймально-здавальні операції. Таким чином, доставка вантажу засвідчується відмітками в графах 56, 52 залізничних накладних, а не в графах 51, 49 накладних.

Товариство також вказує на те, що належних та допустимих доказів повідомлення вантажоодержувача про час подавання вагонів під вивантаження ( повідомлення форми ГУ-2, пам`ятки ) і не прийом даного вантажу вантажоодержувачем відповідачем не надано.

Крім того, Товариство зазначає про те, що відповідно до норм ЄТП та умов укладеного між сторонами Договору, ПАТ «Запоріжсталь», яке є Вантажоодержувачем, позбавлене можливості отримати вантаж до виконання залізницею обов`язку з подачі вагонів своїм локомотивом на приймально- здавальні колії, а також підтвердити факт одержання вантажу ( розкредитувати ).

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.08.2020 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 р. у справі № 904/503/20 було залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 7 427 грн. 72 коп..

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2020 р. відкрито апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 р. призначено в судове засідання на 01.10.2020 р.

В судовому засіданні 01.10.2020 р. по справі оголошено перерву до 20.10.2020 р.

У судовому засіданні 20.10.2020 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.02.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" ( Замовник ) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" ( Перевізник ) укладено Договір про надання послуг № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях ( експорт, імпорт ) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги ( пункт 1.1. договору ).

Перевезення - це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 р. № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 р. за № 340/16356 ( далі - Збірник тарифів ), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002р. № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009р. за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно (п. 1.2. договору).

Згідно з пунктом 1.3. договору, надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Пунктом 2.3.2. договору передбачено, що перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів, перелік яких визначається в додатках до цього договору.

У п. 12.1. договору сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ" або вчинення Замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 р. до 31.12.2018 р.. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

На виконання умов вказаного договору, Перевізником надані Замовнику послуги залізничного перевезення вантажів, які були оформлені залізничними накладними: № № 46429049, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46535431, 46570792, 46835831, 46852372, 46853321, 46854501, 46935045, 46935102, 46969952, 46977559, 42363291, 42836544, 40145153, 35439728, 35640259, 35669126, 35669142, 35669191, 43812064, 43848183, 43870617, 43867993, 43879196, 43868363, 43914860, 51628014, 51628139, 51735116, 51735124, 34665133, 34669408, 34587972, 34616862, 34671875, 34642322, 34618157, 34786830, 34873315, 34862979, 34889113, 34935239, 34919241, 34929273, 34981472, 34981506, 34993691.

Під час здійснення вказаних перевезень вантажів, Перевізником допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на кожній зі спірних залізничних накладних, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 ( далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу ).

При цьому, відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України штраф передбачено за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними.

Відтак, на підставі ст. 116 Статуту залізниць України Позивач нарахував та просить суд стягнути з Відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.03.2020 р., у загальному розмірі 330 121 грн. 96 коп.

Відповідач з розміром штрафу не погоджується, у добровільному порядку штраф не сплатив, що і стало причиною спору.

Судом також встановлено, що вивантаження здійснювалося на під`їзній колії, що належать ПАТ "Запоріжсталь". Акти загальної форми ГУ-23, які б свідчили про затримку вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника Відповідачем не складалися.

В основу оскаржуваного рішення щодо стягнення штрафу в сумі 330 121 грн. 96 коп. покладено висновок місцевого господарського суду про те, що добовий термін вивантаження та вивезення вантажу необхідно розраховувати не з часу повідомлення залізницею вантажоодержувача про надходження вантажу на станцію Запоріжжя-Ліве, а з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії, оскільки у разі повідомлення про прибуття вагонів без фактичної подачі їх на приймально-здавальні колії станції вантажовласник не має можливості виконати вимоги статті 116 Статуту та вивезти/розкредитувати вантаж у термін, встановлений цією нормою.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що сторонам не узгоджено порядок повідомлення про прибуття вантажу, що підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1150/18 від 21.08.2018 р., залишеним в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 р. Разом з тим, залізницею не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної подачі вагонів за залізничними накладними № № 46429049, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46535431, 46570792, 46835831, 46852372, 46853321, 46854501, 46935045, 46935102, 46969952, 46977559, 42363291, 42836544, 40145153, 35439728, 35640259, 35669126, 35669142, 35669191, 43812064, 43848183, 43870617, 43867993, 43879196, 43868363, 43914860, 51628014, 51628139, 51735116, 51735124, 34665133, 34669408, 34587972, 34616862, 34671875, 34642322, 34618157, 34786830, 34873315, 34862979, 34889113, 34935239, 34919241, 34929273, 34981472, 34981506 та 34993691 на приймально-здавальні колії в порядку і строки, визначені у п. 5, 6 договору № ПР/М-16-3/1-НЮ від 30.09.2016 р. за вищезазначеними накладними.

Також, місцевий господарський суд зазначив, що усі акти загальної форми не розкривають фактичну причину затримки, з чиєї вини вона трапилась, не мають фактичних дат початку та кінця затримки, а також жоден акт не містить відомостей про продовження строку доставки вантажів. Крім цього, Відповідачем не надано суду доказів існування будь-яких конвенційних заборон на перевезення вантажів залізницями України. З огляду на викладене, відсутні правові підстави брати до уваги зазначені у графі 49 залізничних накладних акти для продовження строку доставки вантажів.

Разом з цим, господарський суд погодився, що зміст вказаних актів не дає можливості визначити конкретні причини затримки, відповідно відмітка в перевізних документах не є підставою для збільшення строку доставки вантажу.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що тимчасова перерва в перевезенні за залізничними накладними № № 34993691, 34935239, 34889113, 34873315, 43879196, 43867993, 43848183, 43812064, 35439728, 40145153, 42363291 сталася з вини Відправника або Одержувача, тому така відмітка в графі 49 кожної з вказаних накладних не є підставою для збільшення строку доставки вантажу за ними.

З приводу клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафу до 50 %, господарський суд зазначив, що вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Разом з тим, у даній справі відсутні обставини та не надані Відповідачем належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання про зменшення штрафу.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 68 203 грн. 16 коп., за залізничними накладними № № 34993691, 34889113, 34935239, 34873315, 43848183, 43812064, 34981506, 34981472, 34929273, 34919241, 34862979, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46570792, 46835831, 46854501, 35640259, 35669142, 35669191, 43870617, 34786830, 34671875, 34616862, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволені позову.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Ст. 306 ГК України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами (частина перша); суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (частина друга); загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (частина п`ята).

Відповідно до положень частини 5 статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статей 908, 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 3 статті 909 ЦК України).

Як правомірно зазначено судом попередньої інстанції, умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються, зокрема Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативними актами.

Згідно положень 1 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт", перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах, що відповідно до розділу IV Статуту залізниць України передбачено і для взаємовідносин залізниці з підприємством, власником під`їзних залізничних колій.

Також, обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначені Статутом залізниць України. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (стаття 5 Статуту залізниць України).

Відповідно до положень статті 71 Статуту залізниць України, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

На одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом (стаття 46 Статуту).

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, передбачено стягнення з одержувача, який не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту залізниць України, плати за зберігання вантажу, встановленої тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Відповідно до пункту 8 Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо); при цьому термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки.

Отже, зазначені норми передбачають обов`язок вантажовідправників/ вантажовласників вносити плату за зберігання вантажу.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт", обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Порядок і умови користування вагонами і контейнерами визначаються Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за №165/3458 (далі - Правила користування вагонами і контейнерами).

Відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток № 6 до Правил користування), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці (пункт 9 Правил користування вагонами і контейнерами).

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією (пункт 10 Правил користування вагонами і контейнерами).

Правилами складання актів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (далі - Правил складання актів) передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (пункт 3 Правил складання актів).

Відповідно до положень пункту 9 Правил зберігання вантажів за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Отже, з врахуванням вище викладеного належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком № 6 до Правил користування вагонами і контейнерами.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5743/16 ( постанова від 04.07.2018 р. ).

Згідно з нормами ст. 131 Статуту залізниць України претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

В обгрунтування своїх доводів, Скаржник посилається на те, що розкредитування перевізних документів здійснено Позивачем понад добу після отримання повідомлення про прибуття за такими накладними: 34889113, 34993691, 34935239, 34873315, 43848183, 43812064, 34981506, 34981472, 34929273, 34919241, 34862979, 34786830, 34671875, 34616862, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46570792, 46735831, 46854501, 35640259, 35669142, 3566991, 43870617.

З приводу вказаних доводів Скаржника, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під`їзній колії визначаються договорами про експлуатацію під`їзних колій. При цьому договори розробляються з урахуванням технології роботи під`їзної колії і технології роботи станції примикання, а у відповідних випадках з урахуванням єдиних технологічних процесів.

Сторонами розроблений і затверджений Єдиний технологічний процес роботи під`їзної колії ВАТ "ЗМК "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (надалі - ЄТП), яким передбачені операції з вантажами (вагонами), що прибувають чи відправляються на/з під`їзної колії (а.с. 81-99 у томі 2).

Пунктами 5, 6 договору № ПР/М-16-3/1-НЮ від 30.09.2016р. про експлуатацію залізничної під`їзної колії ВАТ "ЗМК "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, передбачено, що усі вагони передаються на під`їзну колію через інтервал 1 година 40 хвилин, прийомо-здавальні операції проводяться на узгоджених коліях парків "А" і "Б" станції Запоріжжя - Ліве, вагони для під`їзної колії подаються локомотивами залізниці. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Окрім того, порядок приймально-здавальних операцій і оформлення документів, зокрема відомостей подачі вагонів, передбачені в пунктах 2.6, 2.7 ЄТП.

Згідно з п. 2.6 ЄТП вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-відправних колій парку "А" (колії 2-11) та на одну з сортувально-відправних колій парку "Б" (колії №№32-36) станції Запоріжжя-Ліве.

Відповідно до п. 2.7 ЄТП передавальні (приймально-здавальні) операції при здачі вагонів на під`їзну колію ПАТ "Запоріжсталь" виконуються на одній із приймально-відправних колій №№2-11 парку "А" та на одній із сортувально-відправних колій №№32-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве. Передавальні 9 прийомо-здавальні) операції складаються з технічного обслуговування і комерційного огляду вагонів.

Відповідно до п.п. 1, 2 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р.№ 644, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо.

Інформація одержувачів про вантажі, які мають надійти на станцію призначення, надається за договорами, укладеними одержувачами з залізницею.

Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення.

Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458).

Відповідно до п. п. 8, 10 Правил видачі вантажів датою фактичної видачі вантажу вважається дата подачі вагону під вивантаження, якщо вона здійснюється на місцях загального або незагального користування. При подаванні вагонів на під`їзні колії передача їх провадиться у місцях, установлених договорами про подавання й збирання вагонів або договорами про експлуатацію під`їзної колії і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам`ятці про подавання/збирання вагонів.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458 передбачено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток № 6 до Правил користування), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Аналогічні вимоги містять також Правила складання актів, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 р. за № 567/6855, відповідно до пункту 1 яких при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6).

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства (п. 3 Правил складання актів).

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком № 6 до Правил користування.

В даному випадку вивантаження здійснювалося на під`їзній колії, що належать ПАТ "Запоріжсталь".

Акти загальної форми ГУ-23, які б свідчили про затримку вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника Відповідачем не складалися.

Отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд - добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати з часу фактичної подачі вагонів на прийомо-здавальні колії.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції сторонам не узгоджено порядок повідомлення про прибуття вантажу, що підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1150/18 від 21.08.2018 р., залишеним в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 р.

Разом з тим, залізницею не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної подачі вагонів за вказаними залізничними накладними на приймально-здавальні колії в порядку і строки, визначені у пунктах 5, 6 договору № ПР/М-16-3/1-НЮ від 30.09.2016 р.

Слід також відзначити, що з введенням в дію електронного перевізного документа (ЕПД) під час перевезення вантажів залізничним транспортом повідомлення про прибуття вантажу відображається у електронній накладній, отримувач дізнається про прибуття вантажів без додаткових повідомлень, шляхом отримання електронного варіанту залізничної накладної за допомогою комп`ютерної програми Клієнт-УЗ.

Аналогічні висновки із вказаного спірного питання містяться у постановах Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 р. по справі № 908/1150/18 та від 28.11.2019 р. по справі № 904/2845/19.

При цьому, слід зауважити, що встановлений ст. 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого ст. 116 Статуту штрафу відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 р. у справі № 905/64/18.

З матеріалів справи вбачається, що в період з серпня по вересень 2019 року на адресу позивача (одержувача) надійшли вагони за залізничними накладними № № 46429049, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46535431, 46570792, 46835831, 46852372, 46853321, 46854501, 46935045, 46935102, 46969952, 46977559, 42363291, 42836544, 40145153, 35439728, 35640259, 35669126, 35669142, 35669191, 43812064, 43848183, 43870617, 43867993, 43879196, 43868363, 43914860, 51628014, 51628139, 51735116, 51735124, 34665133, 34669408, 34587972, 34616862, 34671875, 34642322, 34618157, 34786830, 34873315, 34862979, 34889113, 34935239, 34919241, 34929273, 34981472, 34981506, 34993691.

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом встановлено, що накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Як вбачається з календарних штемпелів на вказаних накладних вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюється твердження Скаржника, що строк доставки вантажів по накладним зазначеним в апеляційній скарзі закінчився з моменту повідомлення вантажоодержувача ( відмітка в графі 49 накладних наступного змісту «Одержувач повідомлений» ), оскільки дата та час, зазначені в графі 49 накладної, не є повідомленням про прибуття вантажу в розумінні Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів і, відповідно, не може бути використані як момент відліку строку на видачу та розкредитування вантажу. Крім того відмітка в цій графі свідчить лише про прибуття вантажу на станцію призначення і жодним чином не свідчить про видачу вантажу та подачу вантажу під приймально-здавальні операції. Відмітка в графі 49 робиться в момент, коли вагон прибув в складі поїзда на станцію призначення. Однак, дата прибуття вагону з вантажем на станцію призначення не свідчить про передачу вагона на передавальні колії для передачі вантажоодержувачу. Після прибуття вантажу на станцію призначення залізниця здійснює операції пов`язані з розформуванням поїзда, технічним та комерційним оглядом вантажу та вагонів, які можуть тривати до трьох діб, і лише після цього здійснюється видача вантажу

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 р. у справі № 904/503/20 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Постанова складена у повному обсязі 26.10.2020 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.В. Чус