ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2020 р. м.Львів Справа №914/2432/19

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.,

суддів: Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання І.Борщ

за участю представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Схід, смт.Славське, Сколівський район Львівська область, б/н від 10.04.2020

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2020, (головуючий суддя: Сухович Ю.О. м.Львів, повний текст рішення складено 23.03.2020)

у справі № 914/2432/19

за позовом Антимонопольного комітету України, м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Схід, смт.Славське, Сколівський район Львівська область

про стягнення 631 182,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позову та рішення суду першої інстанції:

на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла справа за позовом Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Схід про стягнення 631 182,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що у передбачений законом термін та станом на час подання даного позову відповідачем не виконано резолютивну частину рішення Антимонопольного комітету України від 21.06.2018 № 315-р. про стягнення штрафу у розмірі 315 591,00 грн.

У зв`язку з неоплатою відповідачем штрафу, накладеного наведеним рішенням № 315-р від 21.06.2018 р., враховуючи те, що строк сплати штрафу, закінчився 19.09.2018 р., позивач також просить стягнути з відповідача 315 591,00 грн пені.

Як на правові підстави позову позивач посилається на норми ч. 2, ч.3, ч.5, ч.7, ч.8, ч.9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ст. ст. 22, 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», ст. ст. 20, 233, 327, 247 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 (суддя Сухович Ю.О. м.Львів, повний текст рішення складено 23.03.2020) у справі № 914/2432/19 позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішенням Антимонопольного комітету України (далі- АМКУ) №315-р від 21.06.18 визнано дії, зокрема, ТзОВ ОККО-Схід порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною третьою статті 6 Закону (пункт 1 рішення №315-р), які полягали у схожому підвищенні цін на склаплений вуглеводневий газ (далі- СВГ) при його реалізації у роздріб у серпні 2017 року, при тому, що аналіз ситуації на ринку спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення відповідачем таких дій, що призвело до обмеження конкуренції. На підставі частини першої статті 52 Закону України ,,Про захист економічної конкуренції накладено на Товариство штраф у сумі 315 591,00 грн. Відповідачем не надано доказів сплати штрафу на виконання рішення № 315-р. від 21.06.18 та пені.

в апеляційній скарзі відповідач просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення повязаної справи №910/12490/18 в якій оскаржується рішення Антимонопольного комітету, невиконання якого стало підставою для звернення Комітету до суду з позовом у даній справі №914/2432/19 про стягнення штрафу та пені. Апелянт зазначає, що результат розгляду справи №910/12490/18 безпосередньо впливає на правові підстави позову у даній справі №№914/2432/19.

Судом першої інстанції також не враховано, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі №910/12490/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргую ГНГ ,,Інтернешнл Лімітед на рішення господарського суду м.Києва 12.03.19 у справі №910/12490/18, в якій апелянт просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.19, а також рішення господарського суду м.Києва від 12.03.19 у справі №№910/12490/18 та визнати недійсним п.1 резолютивної частини Рішення Антимонопольного комітету в частині що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Схід, а також пп.2.14 п.2 резолютивної частини Рішення Антимонопольного комітету № 315-р. від 21.06.18.

Апелянт зазначає, що на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Схід з клопотанням про зупинення провадження у справі №914/2432/19 (18.02.2020) та на момент його розгляду судом (19.02.2020), рішення господарського суду м.Києва від 16.01.19 у справі №910/12490/18, на яке посилається Антимонопольний комітет України в обгрунтування своїх позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Схід штрафу та пені, було (і на сьогодні є) таким, що не набрало законної сили, а розгляд справи №910/12490/18 (повязаної зі справою № 914/2432/19)- не завершено.

Крім цього, апелянт зазначає про те, що позивач звернувся з даним позовом з порушенням строку позовної давності, що вважає додатковою підставою для відмови в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги з тих мотивів, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обгрунтованим та винесене без порушень норм матеріального та процесуального права, за результатом всебічного та повного зясування всіх обставин справи.

Позивач зазначає, що ним до матеріалів справи було надано докази, які дозволяють суду першої інстанції самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що входять до предмету доказування а саме: копія рішення №315-р, яким на відповідача накладено штраф, докази отримання відповідачем копії рішення №315-р, а також на підтвердження періоду нарахування пені. Позивачем також надані копії судових рішень у справі №910/12490/18, якими встановлено законність рішення АМКУ №315-р від 21.06.18. Отже підстави для зупинення провадження у зв`язку із об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи визначені ст. 227 ГПК України - відсутні.

Позивач заперечив, щодо посилання відповідача на пропущення строку позовної давності у даній справі, оскільки відносини сторін даного спору не є цивільно-правовими у розумінні ст.1 ЦК України, а тому позовна давність як інститут саме цивільного права до цих відносин не застосовується.

19.06.20 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому відповідач просить зупинити провадження у справі №914/2432/19 за позовом Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Схід про стягнення 631 182,00 грн. до завершення розгляду справи №910/12490/18, а саме - до набрання законної сили остаточним судовим рішенням, ухваленим за результатами розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ГНГ Інтернешнл Лімітед (GNG International Limited) на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі № 910/12490/18.

Клопотання про зупинення провадження у даній справі відповідач обґрунтовує тим, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГНГ Інтернешнл Лімітед (GNG International Limited) на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі № 910/12490/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Схід до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення АМКУ №315-р від 21.06.18 в частині, що стосується Товариства.

Судова колегія апеляційного суду зазначає, що статтями 227 та 228 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі.

У відповідності до п.5 ч.1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коди зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вивчивши клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі в сукупності з матеріалами та обставинами справи, судова колегія апеляційного суду встановила, що рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі №910/12490/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 та постановою Верховного Суду від 31.10.2019 ТОВ «ОККО-Схід» в задоволенні позовних вимог відмовлено. Відповідно до чого, рішення Антимонопольного комітету України №315-р від 21.06.2018 є законним та відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання, а відтак відсутніми є підстави для зупинення провадження в даній справі. Крім цього, слід зазначити, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГНГ Інтернешнл Лімітед (GNG International Limited) на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі №910/12490/18 закрито, у зв"язку із тим, що скаржник не є учасником справи, судом першої інстанції не було вирішено питання про його права та обов`язки.

В судове засідання 13.10.2020 сторони участі уповноважених представників сторін не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 16.09.2020.

Станом на 13.10.2020 додаткових доказів та клопотань про відкладення розгляду справи не поступало, відтак, судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, поясненнях сторін в судових засіданнях, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Рішенням Антимонопольного комітету України №315-р від 21.06.2018 р. «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (надалі - рішення № 315-р від 21.06.2018 р.), прийнятим за результатами розгляду справи № 128-26.13/102-17 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції було визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОККО-Рітейл» разом з Приватним підприємством «ОККО-Бізнес Контракт», Приватним підприємством «ОККО-Контракт», Товариством з обмеженою відповідальністю «ОККО-Схід» (надалі група «ОККО»), Приватним підприємством «Компанія «Надежда», Товариством з обмеженою відповідальністю «Євростандарт-Автогаз», Товариством з обмеженою відповідальністю «Л.В.», Товариством з обмеженою відповідальністю «Газ постачання», Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтажналадка», Товариством з обмеженою відповідальністю «Надежда Ритейл», Товариством з обмеженою відповідальністю «Надежда-Закарпаття» (надалі група «Надежда»), Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Транс Сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОГ Ритейл», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтотрейд Ресурс» (надалі група «WОС» або «ВЕСТ ОІЛ ГРУП ХОЛДІНГ Б.В.»), Товариством з обмеженою відповідальністю «Авантаж 7», Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторінг Груп» (надалі разом «Оператори»), вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі Закон №2210) у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які полягали у схожому підвищенні цін на скраплений вуглеводневий газ при його реалізації у роздріб у серпні 2017 року, при тому, що аналіз ситуації на ринку спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення Операторами у справі таких дій, що призвели до обмеження конкуренції.

Підпунктом 2.14. пункту 2 резолютивної частини рішення № 315-р від 21.06.2018 р. за вищенаведене порушення на відповідача -Товариство з обмеженою відповідальністю «ОККО-Схід» накладено штраф у розмірі 315 591,00 грн.

13.07.2018 р. Антимонопольний комітет України супровідним листом від 12.07.2018 р. № 143-26.13/06-8532 надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю «ОККО-Схід» витяг з рішення №315-р від 21.06.2018 р., прийнятого за результатами розгляду справи № 128-26.13/102-17 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

У вказаному супровідному листі позивач повідомив відповідача про те, що відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Комітету документи, що підтверджують сплату штрафу (копію платіжного доручення з відміткою банку). Також, у супровідному листі позивач повідомив відповідача про те, що згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОККО-Схід» 19.07.2018 р. отримало лист позивача від 12.07.2018 № 143-26.13/06-8532.

Відповідач не погоджуючись з вказаним рішенням звернувся до Господарського суду м.Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України №315-р від 21.06.2018 р. «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Схід».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 р. у справі №910/12490/18 в задоволенні позовних вимог ТзОВ «ОККО-Схід» відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 р. у справі №910/12490/18 апеляційну скаргу ТзОВ «ОККО-Схід» залишено без задоволення, а зазначене рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 без змін.

Постановою Верховного Суду від 31.10.2019 р. у справі №910/12490/18 касаційну скаргу ТзОВ «ОККО-Схід» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.19 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.19 без змін.

Станом як на момент подання позовної заяви до Господарського суду Львівської області так і на момент прийняття рішення (11.03.2020 р.) відповідач доказів сплати штрафу, накладеного рішенням АМКУ № 315-р від 21.06.2018 р. не надав.

У зв`язку з неоплатою відповідачем штрафу, беручи до уваги те, що строк сплати штрафу, закінчився 19.09.2018 р., позивач звернувся з позовом до суду, яким просить стягнути з відповідача 315 591,00 грн штрафу та 315 591,00 грн пені нарахованої за прострочення сплати штрафу.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист економічної конкуренції», Законом України «Про захист від недобросовісної конкуренції», Законом України «Про Антимонопольний комітет України».

Згідно з частинами першою та шостою статті 40 Господарського кодексу України, державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 р. N 3659-XII (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту - Закон України «Про Антимонопольний комітет України») Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

В свою чергу, положеннями ст. 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 р. N 2210-III (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту - Закон України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має зокрема наступні повноваження: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частин першої - третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Згідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі- Закон), рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Положеннями ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач не погоджуючись з рішенням АМКУ, звернувся до Господарського суду м.Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України №315-р від 21.06.2018 р. «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Схід».

12.03.2019 р. Господарським судом м.Києва прийнято рішення у справі №910/12490/18 яким в позові ТОВ «ОККО-Схід» відмовлено повністю. Вказане рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 р.

Постановою Верховного суду від 31.10.2019 р. рішення Господарського суду м.Києва від 12.03.19 та постанову Північного апеляційного господарського суду 15.07.19 залишено без змін.

Постанова Верховного суду від 31.10.2019 р. у справі №910/12490/18 набрала законної сили 31.10.2019 р.

У відповідності із ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (надалі - Закон), особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Судами встановлено, що рішенням №315-р від 21.06.2018 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/102-17, зокрема визнано дії, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Схід», які полягали у схожому підвищенні цін на СВГ при його реалізації у роздріб у серпні 2017 року, при тому, що аналіз ситуації на ринку спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення відповідачем таких дій, що призвело до обмеження конкуренції, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною третьою статті 6 Закону (пункт 1 рішення №315-р); на підставі частини першої статті 52 Закону накладено на Товариство штраф у розмірі 315 591,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Комітету, сплачує його у двомісячний строк від дня одержання рішення про накладення штрафу.

Рішення №315-р від 21.06.2018 надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Схід» супровідним листом від 12.07.2018 №143-26.13/06-8532, яке згідно з рекомендованим повідомленням отримано відповідачем 19.07.2018. У вказаному супровідному листі від 12.07.2018 № 143-26.13/06-8532 позивач повідомив відповідача про те, що відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Комітету документи, що підтверджують сплату штрафу (копію платіжного доручення з відміткою банку).

Також, позивач повідомив відповідача про те, що згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Отже, строк сплати штрафу, накладеного рішенням АМКУ № 315-р, закінчився 19.09.2018 р.

Рішення АМКУ № 315-р від 21.06.2018 р. є чинним, отже відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ОККО-Схід» станом на 26.11.2019 - день подання позовної заяви (як і на час прийняття рішення у даній справі) не сплатило штраф у добровільному порядку; доказів протилежного до матеріалів справи не подано.

У частині п`ятій статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зазначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

У пункті 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» роз`яснено, що абз. 3 - 5 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.

Судом першої інстанції підставно зазначено, що нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням № 315-р, зупинялось з 24.09.2018 до 12.03.2019 (розгляд справи №910/12490/18 Господарським судом міста Києва), з 20.05.2019 до 15.07.2019 (розгляд справи № 910/12490/18 Північним апеляційним господарським судом) та з 22.08.2019 до 31.10.2019 (розгляд справи № 910/12490/18 Верховним Судом).

Отже, розрахунок пені станом на 06.11.2019 р. включно: з 20.09.2018 р. по 23.09.2018 р. включно, з 13.03.2019 р. по 19.05.2019 р. включно, з 16.07.2019 р. по 21.08.2019 р. включно та з 01.11.2019 р. по 06.11.2019 р. включно. Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 115 днів.

Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить: 315 591 х 1,5 % = 4 733,865 гривень, де 315 591 гривень - розмір штрафу, накладеного рішенням № 315-р; 1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції». За 115 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить: з 4 733,865 х 115 = 544 394,48 грн.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Комітету, отже, розмір пені становить 315 591,00 грн. Колегією суддів перевірено розрахунок та встановлено, що пеню в сумі 315 591,00 грн позивачем нараховано та заявлено правильно.

Відповідно до частин сьомої і дев`ятої статті 56 Закону, у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Комітет, територіальні відділення Комітету, у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов`язання виконати рішення органів Комітету та стягнення несплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Відповідно до ст. 327 ГПК України і п. 3 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції; наказ надсилається стягувачу після набрання судовим рішенням законної сили; за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи останнього, щодо пропуску позивачем строку позовної давності до заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне:

Позовна давність є самостійним інститутом цивільного права, що може бути застосована до вимог зі спорів, що виникають у цивільних та господарських відносинах. Тобто, можливість її застосування підлягає дослідженню в кожному окремому випадку та при наявності певних підстав, позовна давність може бути застосована до всіх правовідносин, крім визначених законом.

У випадку притягнення особи до відповідальності за недотримання вимог економічної конкуренції застосовуються строки давності, визначені спеціальними нормами, що регулюють відповідні правовідносини, а саме, згідно приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Стаття 42 Закону встановлює строки притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України. Крім того, зазначена стаття Закону встановлює строки притягнення саме до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тоді як Закон відносить до заходів відповідальності штраф і не визначає пеню як міру (захід) відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відносячи її сплату до порядку виконання рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України.

Відносини сторін, пов"язані із дотриманням антимонопольного законодавства, не є цивільно-правовими у розумінні статті 1 Цивільного кодексу України, а тому й позовна давність, як інститут саме цивільного права до цих відносин не застосовується. Чинне законодавство не містить такої підстави для відмови в позові органів АМК, як сплив строку давності на момент прийняття судом рішення зі справи (постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №922/4706/16).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що судом першої інстанції не було враховано, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі №910/12490/18 відкрито апеляційне провадження у справі №910/12490/18 за апеляційною скаргою ГНГ Інтернешнл Лімітед (GNG International Limited) в якій останній просив скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 повністю та ухвалити нове, яким визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України №315-р від 21.06.2018 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» в частині, що стосується ТОВ «Окко-Схід», а саме: п. 1 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України №315-р від 21.06.2018 в частині визнання дій ТОВ «Окко-Схід» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді анти конкурентних узгоджених дій, які полягали у схожому підвищенні цін на СВГ при його реалізації у роздріб у серпні 2017 року; пп. 2.14 п. 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України №315-р від 21.06.2018 щодо накладення на ТОВ «Окко-Схід» штрафу у розмірі 315 591, 00 грн.. Апелянт зазначає, що на момент звернення відповідача з клопотанням про зупинення провадження у даній справі №914/2432/19 та на момент його розгляду судом першої інстанції у даній справі рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі №910/12490/18 на яке посилається позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу та пені є таким, що не набрало законної сили, а розгляд справи №910/12490/18 не завершено.

Такі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави, визначені статтями 227 та 228 ГПК України та якими встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, рішення АМК є чинним, отже є законним і відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та ст.22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" - обов`язковим до виконання. Однак, штраф, накладений на відповідача цим рішенням, не сплачений, отже позовні вимоги про стягнення штрафу та пені є обґрунтованими, законними та такими, що належать до задоволення.

З огляду на вищенаведене, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені в сумі 631 182,00 грн.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі №914/2432/19 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, в той час як у відзивах наведені обґрунтовані доводи стосовно відсутності порушень матеріального та процесуального права судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Схід, смт.Славське, Сколівський район Львівська область, б/н від 10.04.2020 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі №914/2432/19 залишити без змін.

3.Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст.286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Т.Б.Бонк

Суддя С.М.Бойко

Суддя Г.Г.Якімець

Повний текст постанови складено та підписано 23.10.2020.