ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/585/18(916/1051/20)

Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Майданик Ю.В.

дослідивши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Французький бульвар-Еліт"

до відповідачів:1) Акціонерного товариства "Альфа-Банк";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Автостайл"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ "Альфа-Банк": Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Астер-Фінанс"

третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування рішень реєстратора, скасування записів про право власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу

у відкритому судовому засіданні за участю

представників сторін:

від позивача: Салімоненко О.С. на підставі ордеру серії ОД №306385 від 26.05.2020р. та за довіреністю від 21.05.2020р.; Чухрай Т.Р. на підставі ордеру серії ОД №270892 від 26.05.2020р. та за довіреністю від 21.05.2020р.; ліквідатор ТОВ "Французький бульвар-Еліт" арбітражний керуючий Степаненко І.Є.;

від відповідача 1): Мус В.П. за довіреністю № 011157/19 від 28.10.2019р.;

від відповідача 2): Кочмар В.В. на підставі ордеру серії ОД №208411 від 21.05.2020р. та договору про надання послуг адвоката від 18.05.2020р.;

від третіх осіб: не з`явились.

СУТЬ СПОРУ: про визнання протиправним та скасування рішень реєстратора, скасування записів про право власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу

У судовому засіданні 16.10.2020р. оголошувалась перерва до 19.10.2020р. у відповідності до ст. 216 ГПК України.

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт» (далі - ТОВ «Французький бульвар-Еліт») звернулося із позовною заявою (вх. № 1089/20 від 14.04.2020р.) (т. 1 а.с. 1-18) з врахуванням заяви про усунення недоліків (т.1 а.с.136-139) до відповідачів реєстратора Іскрова О.В., Одеської обласної філії КП "Центр державної реєстрації", Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі - АТ «Альфа-Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю "Автостайл" (далі - ТОВ «Автостайл») про:

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37407015 від 04.10.2017р.;

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №22661492;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, а саме: незавершеного будівництва курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена), будівельною готовністю-15%, розмір загальної площі (фактично) - 793, 7 кв.м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна 1, реєстраційний номер 10 від 20.12.2017р., укладеного між АТ "Укрсоцбанк" та ТОВ "Автостайл", зареєстрованого в реєстрі за №3294;

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за №24056980.

В подальшому ТОВ «Французький бульвар-Еліт» зверталося із заявами від 06.07.2020р. (вх. № 17371/20 від 06.07.2020р.) (т. 4 а.с. 29), від 17.07.2020р. (вх. №ГСОО 18850/20 від 17.07.2020р.) (т.4.а.с.59-62) про уточнення позовних вимог та про збільшення позовних вимог від 23.07.2020р. (вх. № 19596/20 від 24.07.2020р.) (т.4.а.с.82-85), вказавши відповідачів АТ «Альфа-Банк», ТОВ «Автостайл» та третіх осіб ТОВ «Фінансова компанія «Астер Фінанс» та державного реєстратора Іскрова О.В., в якій викладено прохання:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37407015 від 04.10.2017р., прийняте державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В.;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №22661492, внесений 04.10.2017р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В. за АТ «Укрсоцбанк»;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, а саме: незавершеного будівництва курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена), будівельною готовністю-15%, розмір загальної площі (фактично) - 793, 7 кв.м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна 1, реєстраційний номер 10 від 20.12.2017р., укладеного між АТ "Укрсоцбанк" та ТОВ "Автостайл", зареєстрованого в реєстрі за №3294;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за №24056980, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С. 20.12.2017р. за ТОВ «Автостайл».

Доводи позивача

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.05.2007р. між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Французький бульвар-Еліт» укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №660/007-516, в якості забезпечення виконання умов якого 23.05.2007р. між тими ж самими сторонами укладено іпотечний договір, згідно якого позивач передає відповідачу АТ «Укрсоцбанк» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку цільове призначення для будівництва курортно-рекреаційного комплексу, яка належить ТОВ «Французький бульвар-Еліт»

Позивач вказує, що в подальшому укладалися договори про внесення змін до іпотечного договору від 23.05.2007р.; відповідно до п. 1 договору про внесення змін №3, укладеного 31.07.2008р., внесено зміни до іпотечного договору від 23.05.2007р., а саме: іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно: земельну ділянку, загальною площею, цільове призначення для будівництва курортно-рекреаційного комплексу; майнові права на нерухомість, будівництво якої незавершене та що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, після укладання цього договору, а саме: курортно-рекреаційний комплекс сімейного типу, що будується за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/14 звернуто стягнення в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Французький бульвар-Еліт» перед АТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту №660/007-516 від 17.05.2007р. на належний ТОВ «Французький бульвар-Еліт» предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.05.2007р., а саме: земельну ділянку, загальною площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, кадастровий номер :35:002:0009, цільове призначення для будівництва курортно-рекреаційного комплексу, майнові права на нерухомість, будівництво якої незавершено та що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме: курортно-рекреаційного комплекс сімейного типу, що будується за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, та визнано право власності АТ «Укрсоцбанк» на земельну ділянку, загальною площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, кадастровий номер земельної ділянки :35:002:0009, цільове призначення - для будівництва курортно-рекреаційного комплексу.

Позивач вказує, що 20.12.2017р між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Автостайл» укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва за реєстраційним номером 3294, на час вчинення якого нерухоме майно належало АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/14, яке набрало законної сили 18.08.2016р., довідки щодо відсотку готовності об`єкта незавершеного будівництва №483215.72.17 від 28.03.2017р., технічного паспорту, виготовленого станом на 28.03.2017р., декларації про початок виконання будівельних робіт від 14.09.2011р., та проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37407015 від 04.10.2017р., про що 04.12.2017р. ОСОБА_1 видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106146091.

Позивач вважає, що зазначене рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є незаконним та протиправним з наступних підстав. Посилаючись на положення п. 2 ч. 3 ст. 10, ч.ч.1-4 ст. 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вказує, що реєстратором було порушено наступне: зареєстровано право власності за АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/14, тоді як згідно резолютивної частини останнього за АТ «Укрсоцбанк» не визнавалося право власності на об`єкт незавершеного будівництва, на який була проведена реєстрація права власності; дозвільні документи у сфері будівництва, а саме: дозвіл на виконання будівельних робіт №387/07 від 31.08.2007р., декларації про початок виконання будівельних робіт від 14.09.2011р. видані на ім`я ТОВ «Французький бульвар-Еліт», а тому реєстратор не мав права проводити реєстрацію за третьою особою у зв`язку із відсутністю правових підстав; при реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк» було взято до уваги дані, які не відповідають дійсності, оскільки згідно довідки щодо відсотку готовності об`єкту незавершеного будівництва №483215.72.17 від 28.03.2017р. відсоток будівельної готовності курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу складає 15%, тоді як відповідно до довідки КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за №120739.58 від 11.12.2009р., з якої вбачається, що згідно інвентаризації від 03.11.2009р. - 55 % готовності. Посилаючись на положення п. 3 ч. 1 ст. 2, п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач зазначає, що на час проведення реєстрації документи були подані посадовою особою АТ «Укрсоцбанк», яка не мала повноважень, оскільки у АТ «Укрсоцбанк» не виникло будь-яких прав на спірний об`єкт незавершеного будівництва.

Позивач вважає п.п.1.1.1. договору №1 від 14.12.2007р., договору №2 від 31.03.2008р., №3 від 31.07.2008р., якими вносились зміни до іпотечного договору щодо зміни предмета іпотеки, нікчемними та такими, що не підлягають визнанню недійсними з врахуванням Закону України «Про іпотеку» у редакції на час укладення вищезазначених договорів, яким встановлено, що до 25.12.2008р. майнові права не могли бути предметом іпотеки, ст. 215 ЦК України, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Державний реєстратор, на думку позивача, провів державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» не дивлячись на те, що рішенням суду не визнавалося право власності на об`єкт незавершеного будівництва, за відсутності договору про задоволення вимог іпотекодержателя, акту про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів, тобто за відсутності вичерпних правових підстав, передбачених ст.ст. 37-43 Закону України «Про іпотеку»; зазначені факти були встановлені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000405, що вбачається з повідомлення про підозру від 16.07.2019р. у відношенні ОСОБА_1 .

На думку позивача, державним реєстратором при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 37407015 та внесенні запису про право власності 22661492 порушено ч.3 ст. 10, п.4 ст. 18, п.2.3.4 ст. 24, ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 27-41 Закону України «Про іпотеку».

Щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Автостайл» 20.12.2017р. позивач вказує, що майнові права на нерухомість, будівництво якої незавершене у ТОВ «Французький бульвар-Еліт», випливають із рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №887 від 26.12.2006р. «Про надання дозволу ТОВ «Французький бульвар-Еліт» на проектування та будівництва курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського», договору на право забудови від 26.12.2006р., дозволу на виконання будівельних робіт 387/07 від 31.08.2007р.; з договорів про внесення змін до іпотечного договору, укладеного між ТОВ «Французький бульвар-Еліт» та АТ «Укрсоцбанк», вбачається, що позивач будував об`єкт на належній йому земельній ділянці, а тому оспорюваний договір, який укладений за відсутності права власності на об`єкт у АТ «Укрсоцбанк» прямо порушує права та законні інтереси позивача, який за власні кошти збудував об`єкт та у встановлений законом спосіб не передав його будь-яким третім особам.

Позивач вважає, що визнання недійсним договору купівлі-продажу є похідною вимогою від скасування права власності АТ «Укрсоцбанк», зазначає, що на момент укладення оспорюваного договору за АТ «Укрсоцбанк» було зареєстровано право власності на спірне майно, воно не було власником зазначеного майна, оскільки згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийняття рішення про проведення державної реєстрації не є підставою для набуття права власності, а є лише реєстрацією такого права. Предмет договору є істотною умовою договору купівлі-продажу, тому відсутність у продавця права на предмет договору має наслідком визнання недійсним , у зв`язку із порушенням с вимог ст. 203 ЦК України.

У відповіді на відзив АТ «Альфа-Банк» від 31.07.2020р. (т. 4 а.с. 123-127) викладено прохання про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Стосовно порушення правил юрисдикції позивач зазначає, що у справі спір виник з приводу порушення права власності позивача на нерухоме майно внаслідок подання заяви АТ «Укрсоцбанк» реєстратору та подальшої реєстрації права власності за ним на незавершене будівництво, задоволення позову вплине на право власності власника, тому спір має приватно-правовий характер та повинен розглядатись у порядку господарського судочинства. Посилання відповідача на той факт, що достатньо тільки рішення суду щодо звернення стягнення на земельну ділянку для реєстрації права власності на земельну ділянку та окремо на об`єкт незавершеного будівництва є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Щодо майнових прав, вказує, що оскільки Законом «Про іпотеку» встановлено що до 25.12.2008р. майнові права не могли бути предметом іпотеки, договори №1,2,3 до іпотечного договору №2819 є нікчемними у цій частині та не потребують визнання їх недійсними.

У відповіді на відзив ТОВ «Автостайл» (вх. №20328/20 від 31.07.2020р.) (т.4 а.с.132-134) позивач звертає увагу на те, що згідно рішення суду у справі №916/2909/14 не визнавалось право власності на об`єкт незавершеного будівництва, на який була проведена реєстрація права власності, що оскаржується; в рамках справи №916/367/18 не встановлювався факт проведення неправомірної та протиправної реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» та не розглядалося питання скасування запису про право власності за нимё у зазначеному рішенні не були предметом розгляду підстави і предмет позову, що розглядаються у цій справі; ТОВ «Французький бульвар -Еліт» має право звернутись до суду за захистом свого права чи порушеного інтересу як замовник майна, який згідно законодавства є власником незавершеного будівництва.

Доводи відповідачів

Відповідачем АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», надано відзив на позов від 29.06.2020р. (вх. № 16703/20 від 30.06.2020р.) (т. 3 а.с. 140-149), в якому викладено прохання відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що правовідносини, які виникли із рішення державного реєстратора, не є правовідносинами лише між позивачем та банком; спір виник і існує між позивачем та реєстратором як суб`єктом владних повноважень. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37407015 від 04.10.2017р. прийняте на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/14. АТ «Альфа-Банк» вважає, що за наявності нескасованого судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким визнано право власності за відповідачем, позовні вимоги ТОВ «Французький бульвар-Еліт» пов`язуються не з поведінкою позивача чи банка, а з діями державного реєстратора, який представляє державу та реалізує покладені на нього державою відповідні владні функції з реєстрації речових прав. Предметом позову фактично є не наявність або відсутність права на предмет іпотеки позивача або у відповідача, а порушення реєстратором суб`єктом владних повноважень порядку здійснення державної реєстрації речових прав та визнання укладеного у наступному договору купівлі-продажу недійсним як наслідок протиправної реєстрації права власності.

Щодо наявності підстав для проведення реєстраційних дій відповідач, посилаючись на положення Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на дату ухвалення судового рішення по справі №916/2909/14, вказує, що звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, які розташовані на земельній ділянці, що передана в іпотеку, здійснюється шляхом звернення стягнення на вказану земельну ділянку, а тому державний реєстратор при ухваленні оскаржуваного рішення про реєстрацію права власності за банком на підставі зазначеного рішення суду не порушив норми матеріального права.

Стосовно посилань позивача на оформлення дозвільних документів у сфері містобудування на ТОВ «Французький бульвар-Еліт» відповідачем зазначено, що оскаржуване рішення було прийнято на підставі рішення суду про визнання права власності за банком, тобто у процедурі примусового стягнення; жодним нормативним актом не передбачено обов`язку стягувача при зверненні стягнення на предмет іпотеки переоформлювати дозвільні документи у сфері містобудування, які були видані боржнику. Відповідач вказує, що посилання позивача на порушення державним реєстратором положень ст. 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки така норма не могла регулювати правовідносини із Державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва з тієї причини, що станом на 04.10.2017р. зазначені правовідносини були врегульовані іншою нормою права.

Щодо іпотеки майнових прав відповідач, посилаючись на положення ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення іпотечного договору), ч.3 ст. 4 Закону України «Про заставу», ст. 526 ЦК України, іпотечного договору від 23.05.2007р. із внесеними змінами відповідними договорами, зазначає, що за іпотечним договором було передано нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця; позивач, виступивши іпотекодавцем майнових прав, тим самим дав згоду на передачу в заставу (іпотеку) майнових прав на не завершену будівництвом нерухомість, яка в майбутньому стане його власністю.

Відповідач вважає, що жоден із перелічених доводів не є обґрунтованим та підкріпленим відповідними доказами; повідомлення про підозру не може бути доказом вини особи у вчиненні кримінального правопорушення з огляду на положення ст.ст. 17, 42 КПК України, ч. 6 ст. 75 ГПК України; заява про визнання винуватості не є доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення та не свідчить про порушення державним реєстратором вимог закону при прийнятті оскаржуваного рішення про реєстрацію права власності.

Відповідачем реєстратором Іскровим О.В. подано заяву (вх. № 12956/20 від 22.05.2020р.) (т. 2 а.с. 30-34), в якій зазначено про визнання у повному обсязі позову ТОВ «Французький бульвар-Еліт» в частині скасування рішень реєстратора, скасування записів про право власності, в іншій частині вимоги позивача вважає такими, що потребують задоволенню. Відповідач вказує, що ним в порушення вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було проведено реєстрацію права власності та прийнято рішення за №37407015 про реєстрацію права власності на користь АТ «Укрсоцбанк» на курортно-рекреаційний комплекс сімейного типу; рішення про державну реєстрацію права власності було прийнято всупереч того, що АТ «Укрсоцбанк» не було надано жодних документів, а саме: за відсутності договору про задоволення вимог іпотекодержателя, акту про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів, судового рішення про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Відповідачем ТОВ «Автостайл» надані заперечення на позовну заяву від 19.05.2020р. (вх. № 13127/20 від 25.05.2020р.) (т. 2 а.с. 37-41), в яких викладено прохання відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилаючись на положення договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №660/007-516 від 17.05.2007, іпотечного договору від 23.05.2007р., укладених між ТОВ «Французький бульвар-Еліт» та АТ «Укрсоцбанк», та на рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/14, відповідач зазначає, що АТ «Укрсоцбанк» стало власником земельної ділянки та розташованому на ній незавершений будівництвом курортно-рекреаційний комплекс. Відповідачем зазначено, що після проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку та розташований на ній об`єкт незавершеного будівництва АТ «Укрсоцбанк» у 2017р. прийнято рішення про продаж вказаного майна. ТОВ «Автостайл» придбало зазначене майно шляхом укладання та нотаріального посвідчення відповідних договорів купівлі-продажу, а тому жодних вимог стосовно цих об`єктів та підстав їх набуття у позивача до відповідачів не може бути, оскільки АТ «Укрсоцбанк» продав належну йому нерухомість. Посилаючись на рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2018р. по справі №916/367/18, відповідач вказує, що ним була підтверджена законність набуття ТОВ «Автостайл» права власності на земельну ділянку та об`єкт незавершеного будівництва. У рішенні зазначено, що не визначено в чому конкретно полягає неправомірність дій сторін, та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний договір, та які права та інтереси позивача при цьому порушені, тому судом відмовлено у задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу від 20.12.2017р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Автостайл» недійсним.

У запереченнях на заяву про уточнення позовних вимог від 22.07.2020р. (т. 4 а.с. 66) ТОВ «Автостайл» зазначено, що положеннями ГПК України не передбачено права або можливості позивача по справі подавати заяву про уточнення позовних вимог; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Додаткові пояснення відповідача (вх. 27372/10 від 13.10.2020р.) судом залишаються без розгляду у порядку ч.2 ст. 207 ГПК України , оскільки не були заявлені в підготовчому засіданні.

Третя особа

У заяві від 02.07.2020р. (вх. № 17377/20 від 06.07.2020р.) (т. 4 а.с. 26) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача АТ «Укрсоцбанк» ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» повідомила про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог, просить слухати справу за його відсутності.

Клопотання учасників

Відповідач ТОВ «Автостайл» звернувся із клопотанням від 19.06.2020р. (вх. № 16043/20 від 22.06.2020р.) про винесення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_1 позову (т. 3 а.с. 82-84), оскільки вважає її безпідставною та такою, що порушує його права та інтереси як законного власника земельної ділянки та об`єкту незавершеного будівництва та може призвести до значних матеріальних збитків з боку ТОВ «Автостайл» з аналогічних підстав, зазначених у запереченнях на позовну заяву з наступним доповненням. Відповідач вважає, що дії відповідача ОСОБА_1 порушують його законні права та інтереси, як законного власника земельної ділянки та об`єкту незавершеного будівництва та можуть привести до значних матеріальних збитків, що за попередніми розрахунками, виходячи з договору купівлі-продажу від 20.12.2017р., договору №02/02/1 від 02.02.2018р. на виконання експертизи, договору від 18.06.2019р. на розробку документації, договору від 02.08.2019р. на виконання проектної документації, складають орієнтовно 30 570 431, 14 грн.

Позивачем надано клопотання від 30.06.2020р. (вх. № 16989/20 від 01.07.2020р.) (т. 3 а.с. 88) про виключення Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» з кола відповідачів у справі у зв`язку з її припиненням.

Відповідачі ТОВ «Автостайл» та АТ «Альфа-Банк» звернулося із клопотаннями від 06.07.2020р. (вх. № 17378/20 від 06.07.2020р.) (т. 4 а.с. 23-24) від 02.07.2020р. (вх. № 17329/20 від 03.07.2020р.) (т. 4 а.с. 12-13) про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до державного реєстратора Іскрова О.В. та Одеської філії КП «Центр державної реєстрації», оскільки в матеріалах справи наявні докази припинення останньої, з якої державний реєстратор Іскров О.В. перебував у трудових відносинах, що унеможливлює його процесуальний статус як відповідача у справі.

Відповідач ТОВ «Автостайл» звернувся до суду із клопотанням (вх. №24440/20 від 15.09.2020р.) (т.5 а.с.21-22) про залишення позову в частині визнання недійсним договору від 20.12.2017р. на підставі п.3 ч.1 ст. 26 ГПК України, оскільки у провадженні суду є справа між тими ж сторонами про той же предмет із тих саме підстав (справа №916/1901/18).

Позивач подав заяву (вх. №25679/20 від 28.09.2020р. ) (т.5 а.с.41) в якій просить залишити без розгляду уточнення позовних вимог від 17.07.2020р.

Позивач подав заяву (вх. №25680/20 від 28.09.2020р. ) (т.5 а.с.42) в якій просить залишити без розгляду заяву про збільшення позовних вимог від 23.07.2020р.

Рух справи

Ухвалою від 15.04.2020р. відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Французький бульвар-Еліт» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво (т.1 а.с.127-131).

Ухвалою від 21.04.2020р. позовну заяву ТОВ «Французький бульвар-Еліт» суд залишив без руху (т.1 а.с.132-134).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.05.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1051/20; ухвалено розглядати справу №916/1051/20 за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження в межах справи про банкрутство №916/585/18 (т. 2 а.с. 20-22).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.05.2020р. залучено ТОВ "Фінансова компанія "Астер-Фінанс" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" (т. 2 а.с. 136-139) за заявою позивача (т. 2 а.с.96-97).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2020р. заяву АТ"АЛЬФА-БАНК" про заміну сторони - задоволено; замінено сторону - відповідача АТ "Укрсоцбанк" на його правонаступника АТ "АЛЬФА-БАНК" (т. 4 а.с. 4-6).

Ухвалами суду від 01.07.2020р., від 03.08.2020р. продовжено строк проведення підготовчого провадження до 03.08.2020р. та до 28.09.2020р (т. 4 а.с. 7-8, 142-145 ).

Ухвалою суду від 03.08.2020р. (т.4 а.с.189-196) заяву про забезпечення позову ТОВ «Французький бульвар-Еліт» задоволено частково, заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проведення будь-яких реєстраційних дій, в тому числі щодо відчуження, передачі в оренду чи під час заставу, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна: незавершеного будівництва курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу належного ТОВ «Автостайл».

Ухвалою суду від 28.09.2020р. (т. 5 а.с.45-47) закрито провадження у справі частині позовних вимог до Одеської філії КП «Центр державної реєстрації».

Ухвалою суду від 28.09.2020р. (т. 5 а.с.48-49) закрито провадження у справі частині позовних вимог до реєстратора Іскрова О.В.

Ухвалою суду від 28.09.2020р. (т. 5 а.с.50-51) залучено громадянин ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 28.09.2020р. (т. 5 а.с.52-53) залишено без розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог від 23.07.2020р. (вх. №19596/20 від 24.07.2020р.)

Ухвалою суду від 28.09.2020р. (т. 5 а.с.54-55) залишено без розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог від 17.07.2020р. (вх. №18850/20 від 17.07.2020р.)

Ухвалою суду від 28.09.2020р. (т. 5 а.с.56-58) закрито підготовче проведення призначено справу до судового розгляду по суті.

Обставини, встановлені судом

31.08.2007р. Інспекцією держархбудконтролю Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради видано дозвіл на виконання будівельних робіт №387/07 по вул. Дача Ковалевського (т.1 а.с.33) ТОВ «Французький бульвар-Еліт».

В декларації про початок виконання будівельних робіт від 14.09.2011р. (т. 1 а.с. 29-32) вказано інформацію про замовника будівництво курортно-рекреаційного комплексу по вул. Дача Ковалевського сімейного типу а саме ТОВ „Французький бульвар-Еліт".

У довідці КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" №120739.58 від 11.12.2009р. (т. 2 а.с 97) повідомлено про ведення будівництва курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу на земельній ділянці площею 5291 кв.м., яка належить ТОВ „Французький бульвар-Еліт", готовність 55%.

Рішенням Господарського суду Одеської області 15.09.2014р. у справі №916/2909/14 (т.1 а.с.81-90), залишеним без змін постановою ОАГС від 18.08.2016р., задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Французький бульвар-Еліт», звернуто стягнення в рахунок часткового погашення (у сумі 18 135 400,00 грн.) заборгованості ТОВ „Французький бульвар - Еліт" перед ПАТ „Укрсоцбанк" за договором кредиту №660/007-516 від 17.05.2007р., загальний розмір якої становить 166 744 612,04 гривень що еквівалентно 14 038 620,38 доларів США на належний ТОВ „Французький бульвар - Еліт" предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.05. 2007 р. посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. та зареєстрований у реєстрі за № 89 а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,5291 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (район пляжу Свято - Успенького чоловічого монастиря), кадастровий номер земельної ділянки :35:002:0009, цільове призначення: для будівництва курортно - рекреаційного комплексу (2- 3 поверхи), яка належить ТОВ „Французький бульвар - Еліт" на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку №915253, виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради 18 вересня 2006 року, зареєстрованого 18 вересня 2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №37 майнові права на нерухомість, будівництво якої незавершене та що стане власністю Іпотекодавця в майбутньому, а саме: курортно - рекреаційний комплекс сімейного типу, що будується за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (район Свято - Успенського чоловічого монастиря); визнано право власності ПАТ „Укрсоцбанк" на земельну ділянку, загальною площею 0,5291 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (район пляжу Свято - Успенького чоловічого монастиря), кадастровий номер земельної ділянки :35:002:0009, цільове призначення: для будівництва курортно - рекреаційного комплексу (2- 3 поверхи).

Таким чином рішенням суду звернуто стягнення на майнові права та земельну ділянку, однак визнано право власності тільки на земельну ділянку.

Зі змісту іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за №89, укладеного 23.05. 2007р. (т. 2 а.с.3-6) з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між Банком та ТОВ „Французький бульвар - Еліт" вбачається, Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором, наступне майно: земельну ділянку, загальною площею 0,5291 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (район пляжу Свято - Успенського чоловічого монастиря), кадастровий номер земельної ділянки :35:002:0009, цільове призначення: для будівництва курортно - рекреаційного комплексу (2- поверхи), яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку №915253, виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради 18 вересня 2006 року, зареєстрованого 18 вересня 2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №37.

Згідно договору про внесення змін до іпотечного договору №1 (т.2 а.с.7) п.1.1 договору щодо предмета іпотеки змінено та викладено у новій редакції та з доповненням п.п.1.1.1, про передачу в іпотеку додатково до вказаної земельної ділянки, майнових прав на нерухомість, будівництво якої незавершено та що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, після укладення цього договору, а саме: курортно - рекреаційний комплекс сімейного типу, що будується за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (район Свято - Успенського чоловічого монастиря). Майнові права випливають з рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №887 від 26.12.2006 року „Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю „Французький бульвар - Еліт" на проектування та будівництво курортно - рекреаційного комплексу сімейного типу за адресою м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (район Свято - Успенського чоловічого монастиря); Договору на право забудови, укладеного між Іпотекодавцем та виконавчим комітетом Одеської міської ради 26.12.2006року, Дозволу на виконання будівельних робіт 387/07 від 31.08.2007 р.

П.4.1, 4.2., 4.6. Іпотечного договору передбачено, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріусу або шляхом продажу передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки впорядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку"; або продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку").

П. 4.7 Іпотечного договору передбачено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішення суду: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Договорами про внесення змін №2 від 31.03.2008р., №3 від 01.07.2008р. до іпотечного договору вносились зміни до п.п.п.1.1.1 щодо ціни предмета іпотеки. (т.2 а.с.8,9).

Державну реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на об`єкт нерухомого майна за № 101 незавершене будівництво, курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу за адресою м. Одеса, вул., Дача Ковалевського, місце розташування земельна ділянка кадастровий номер :35:002:0009, реєстраційний номер 01 загальною площею 793,7 кв.м, будівельною, готовністю 15% в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено Іскровим О.В. державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Одеської області згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37407015 від 04.10.2017р., про що свідчить Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у довідці №214922227 від 03.07.2020р. (т.4 а.с.30-32). Підставою державної реєстрації у Довідці визначені: довідка видана 28.03.2017р. КП «БТІ ОМР», технічний паспорт, виданий 28.03.2017р, КП «БТІ ОМР», рішення суду 916/2909/14 15.09.2014р. Господарського суду Одеської області; Декларація про початок виконання будівельних робіт серія №ОД2 виданий 19.09.2011 ДАБК в Одеській області.

20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" був укладений договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва (т. 2 а.с.43-48, т.43 а.с.113-118), відповідно до п. 1.1. якого за цим договором ПАТ „Укрсоцбанк" зобов`язується продати та передати у власність ТОВ „Автостайл", а ТОВ „Автостайл" зобов`язується сплатити обумовлену грошову суму в обумовлені строки та прийняти у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: незавершене будівництво, курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена), будівельною готовністю - 15%, розмірі загальної площі (фактично) - 793, 7 кв.м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна I, реєстраційний номер 101.

П. 1.1.1. зазначеного договору передбачено, що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, цільове призначення земельної ділянки - Е.07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; категорія земель - землі рекреаційного призначення; вид використання земельної ділянки - для будівництва курортно-рекреаційного комплексу (2-3 поверхи), кадастровий номер земельної ділянки :35:002:0009. Одночасно з посвідченням цього договору посвідчується договір купівлі-продажу земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно.

Відповідно до п.1.2. вказаного договору нерухоме майно належить ПАТ „Укрсоцбанк" на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р., справа №916/2909/14, рішення набрало законної сили 18.08.2016р.; довідки щодо відсотку готовності об`єкту незавершеного будівництва №483215.72.17 від 28.03.2017р., виданої Комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради; технічного паспорту, виготовленого за станом на 28.03.2017р., виданого 31.10.2017р., Комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради; декларації про початок виконання будівельних робіт від 14.09.2011р., зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області 19.09.2011р. №ОД2. Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПАТ „Укрсоцбанк" в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено Іскровим О.В., державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства „Центр державної реєстрації" Одеської області згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37407015 від 04.10.2017р., номер запису про право власності: 22661492, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, про що 04.12.2017р. Іскровим О.В., державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства „Центр державної реєстрації" Одеської області видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106146091.

Згідно п. 1.4. зазначеного договору ПАТ „Укрсоцбанк" стверджує, що відчужуване нерухоме майно належить йому на праві власності, на момент укладення цього договору нікому іншому не продане, не подароване, як внесок до статутного капіталу господарських товариства не передане, не відчужене іншим способом, не заставлене, під податковою заставою, під забороною (арештом) не перебуває, прихованих недоліків не має, а також прав щодо неї у третіх осіб (у тому числі за договорами найму, тощо) як в межах, так і за межами України не має, судової суперечки у відношенні до нерухомого майна не має, самовільних переобладнань не має.

П. 1.5. вказаного договору ПАТ „Укрсоцбанк" погоджується, що володіє інформацією про нерухоме майно, що набувається в тому об`ємі, яка надана ПАТ „Укрсоцбанк", що зазначена в даному договорі, задоволений станом нерухомого майна, встановленим шляхом належного огляду до укладення цього договору.

Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору сторони дійшли домовленостей, що вартість вказаного в цьому договорі нерухомого майна загалом становить 223 074, 43 грн.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №108407980 від 20.12.2017р. (т. 2 а.с.49-50) вбачається, що власником об`єкту нерухомого майна, а саме незавершеного будівництва, курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена) є ТОВ „Автостайл" на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р.

Одночасно з договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва 20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки (т. 3 а.с. 105-110), відповідно до п. 1.1. якого за цим договором ПАТ „Укрсоцбанк" передає у власність ТОВ „Автостайл", а ТОВ „Автостайл" приймає у власність належну ПАТ „Укрсоцбанк" на праві власності земельну ділянку площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, та сплачує за неї погоджену грошову суму.

П. 1.4. зазначеного договору передбачено, що відчужувана земельна ділянка належить ПАТ „Укрсоцбанк" на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р., справа №916/2909/14, рішення набрало законної сили 18.08.2016р.

Рішенням Господарського суду Одеської області по справі №916/367/18 від 21.06.2018р. (т. 2 а.с.65-72), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2018р. (т. 2 а.с.74-85), відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Французький бульвар-Еліт" до ТОВ "Автостайл" про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва (будівельні матеріали). Судом встановлено, що відповідачем за ТОВ "Автостайл" на підставі договорів купівлі-продажу від 20.12.2017 р. зареєстровано право власності на об`єкта незавершеного будівництва та земельну ділянку кадастровий номер :35:002:0009.

У вказаному рішенні суд критично оцінив доводи позивача про те, що фактично в рамках одного об`єкту нерухомого майна та однієї земельної ділянки має місце наявність двох власників - ТОВ "Автостайл" та ТОВ "Французький бульвар-Еліт", оскільки позивачем не надано доказів належності ТОВ "Французький бульвар-Еліт" об`єктів незавершеного будівництва (будівельні матеріали). Та напроти судом встановлено, що відповідач ТОВ "Автостайл" є законним власником об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки кадастровий номер :35:002:0009 на підставі договорів купівлі-продажу від 20.12.2017р.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.06.2019р. у справі №916/1901/18 (т.2 а.с. 51-64), яке залишено без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 22.09.2020р. відмовлено у задоволенні позову ТОВ „Французький бульвар-Еліт" до ТОВ „Автостайл" та ПАТ „Укрсоцбанк" про визнання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва серія НМІ №713018 від 20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" недійсним, скасування реєстрації права власності ТОВ „Автостайл" на об`єкт незавершеного будівництва, ступінь готовності - 15%, загальною площею 793, 7 кв.м., курортно-рекреаційного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, номер запису про право власності 24056980 від 20.12.2017р. повністю.

У рішенні суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами того, яким чином договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р., укладений між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" на підставі державної реєстрації об`єкта незавершеного будівництва за ПАТ „Укрсоцбанк" станом на час пред`явлення позову може порушувати права та законні інтереси позивача, який не будучи стороною оспорюваного договору заявив про його неправомірність на тій підставі, що були допущені порушення при реєстрації вказаного майна за ПАТ „Укрсоцбанк" (продавцем) іпотекодержателем без оскарження дій державного реєстратора та визнання їх незаконними в установленому Законом порядку. Крім того, не визначено в чому конкретно полягає неправомірність дій сторін, та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний договір. Доводи позивача зведені до оцінки неправомірності дій державного реєстратора при проведенні реєстрації об`єкта за ПАТ „Укрсоцбанк", що не є предметом дослідження у справі та не заявлено позивачем в якості вимоги.

Предметом позову у цій справі №916/1051/20 є вимога про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора про реєстрацію права власності; записів про право власності; визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Підставою вказаного позову є факти, якими позивач обґрунтовує вимогу про захист, а саме відсутність підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за ПАТ „Укрсоцбанк", порушення державного реєстратора при реєстрації права власності та відповідно відсутність права ПАТ «Укрсоцбанк» на продаж майна та укладення договору купівлі-продажу, невідповідність договору нормам чинного законодавства.

Норми права, що застосовуються судом та висновки суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Ч. 1 ст. 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Ч.ч.1-3 ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України право на судовий захист та звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ч.ч.1-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції, що діяла на час укладення договору іпотеки та внесення змін до нього предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Підставою звернення стягнення на предмет іпотеки за положеннями ст.33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на дату прийняття рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки визначались рішення суду, виконавчий напис нотаріуса, або договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Ст. 39 цього Закону визначено порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду.

Ч.1 ст. 331 ЦК України визначає, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена ) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором бо законом.

Проаналізувавши положення ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України, можна зробити висновок, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення вимог кредитора на виконання забезпечених іпотекою зобов`язань шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (ч.1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку»).

Таким чином, законодавство, що діяло на час прийняття рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлювало, що рішення мало бути виконано шляхом продажу вказаного активу (майнових прав). Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - майнові права не є підставою для набуття права власності на об`єкт - незавершене будівництво. Майнові права на незавершене будівництво та саме незавершене будівництво це різні об`єкти права.

Крім того, майнові права законодавець не включив до переліку об`єктів, які на час укладення договору про іпотеку зі змінами (14.12.2007р., 31.03.2008р., 31.07.2008р.) могли бути предметом іпотеки. Зміни до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» щодо включення до предмету іпотеки майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва були внесені Законом України від 25.12.2008р. №800-У1, тобто після підписання змін до договору іпотеки щодо передачі в іпотеку майнових прав на об`єкт.

Цим же Законом були внесені зміни до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», надано визначення об`єкту незавершеного будівництва - об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництва, понесені витрат на його спорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства; та до ст. 3, якими передбачено, що іпотечний договір, предметом іпотеки якого є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цю нерухомість.

Враховуючи те, що на час укладення іпотечного договору та змін до нього предметом іпотеки не могли бути майнові права на об`єкт нерухомості, п.п.1.1.1 договорів №1 про внесення змін від 14.12.2007р., №2 від 31.03.2008р., №3 від 31.07.2008р., про передачу в іпотеку майнових прав на нерухомість, будівництво якої незавершено та що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, після укладення цього договору є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

П.1 ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що діяв в редакції на день прийняття реєстратором рішення про державну реєстрацію прав, передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.9 ч.1 ст.2 Закону реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

П.3 ч.1 ст. 2 цього Закону вказує що заявник це власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав; іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають право власності на об`єкт незавершеного будівництва.

П.п.1,2 ч.3 ст. 10 Закону передбачає, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Ч. 1 ст. 12 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

За положеннями ч.4 ст. 18 цього Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Серед підстав для відмови в державній реєстрації прав, передбачених ч.1 ст. 24 Закону визначені наступні: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями

Ч. 2 цієї статті передбачає, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Згідно Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015р. №1127, в редакції що діяла на день проведення реєстрації об`єкта, яким визначено умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна передбачені окремо особливості проведення державної реєстрації прав державними, приватними виконавцями а також на підставі рішень судів. Так згідно п. 35 Положення державна реєстрація обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, державна реєстрація припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а також державна реєстрація прав на підставі рішень судів проводиться виключно державним реєстратором, визначеним законом, без подання заяви заявником.

Таким чином, подання заяви та будь-яких документів для реєстрації прав за рішенням суду не передбачена. Реєстрація права власності проведена державним реєстратором не на підставі рішення суду, в якому не визнавалось право власності на об`єкт незавершеного будівництва за ПАТ «Укрсоцбанк» та документів без правових підстав для цього.

Приймаючи до уваги викладене суд встановив, що державним реєстратором допущено неналежне виконання обов`язків під час розгляду заяви про державну реєстрацію права власності та прийняття рішення про таку реєстрацію за ПАТ «Укрсоцбанк» в порушення вимог п.3 ч.1 ст. 2, п.1 ч.3 ст. 10, п.4 ст. 18, п.п.2,3,4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 27-41 Закону України «Про іпотеку», п.35 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015р. №1127 в редакції, що діяла на час проведення реєстрації прав.

З цих причин рішення реєстратора визнається протиправним та підлягає скасуванню відповідно до положень ч. 3 ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, яка набрала чинності на 16.01.2020р. та діє на час прийняття судового рішення, передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. а п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Тому рішення суду про скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію прав є підставою для проведення державним реєстратором припинення речових прав на спірне майно - незавершене будівництво, курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу за адресою м. Одеса, вул., Дача Ковалевського, місце розташування земельна ділянка кадастровий номер :35:002:0009, реєстраційний номер 01 загальною площею 793,7 кв.м, за ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до умов цієї норми Закону.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. у справі № 925/1265/16).

Крім того Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018р. у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019р. у справі № 569/17272/15-ц.

Зміст норм п.1.2.3 ч.3 ст.26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" свідчить про те, що, на відміну від ч. 2 ст. 26 Закону про державну реєстрацію № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

- судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

- судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

- судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином з 16.01.2020р., тобто на час ухвалення рішення, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак скаржник помилково вважає неправильним застосування Позивачем такого способу судового захисту, оскільки цей спосіб захисту в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а тому не спроможний надати особі ефективний захист її прав. (Правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 23.06. 2020р. у справі № 922/2589/19).

Нормами п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", згідно з яким судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

За змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не входить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про скасування записів про право власності №22661492 внесеного 4.10.2017р. за АТ «Укрсоцбанк» №24056980 від 20.12.2017р. за ТОВ «Автостайл», як таких що не передбачені законом та не є належним способом захисту.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_1 судом до уваги не приймається, оскільки вказана особа змінила правовий статус та стосовно неї як відповідача закрито провадження у справі, та залучено її до справи як третю особу. Суд оцінює пояснення надані у вказаному документі на загальних підставах.

Щодо вимог позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р., суд зазначає.

Приписи ст. 4 ГПК України визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З огляду на те, що майнові права на нерухомість, будівництво якої незавершене у ТОВ «Французький бульвар-Еліт», випливають із дозволу на виконання будівельних робіт 387/07 від 31.08.2007р.; з договорів про внесення змін до іпотечного договору, укладених між ТОВ «Французький бульвар-Еліт» та АТ «Укрсоцбанк», позивач будував об`єкт на належній йому земельній ділянці, оспорюваний договір, який укладений за відсутності права власності на об`єкт у АТ «Укрсоцбанк» прямо порушує права та законні інтереси позивача, який за власні кошти збудував об`єкт та у встановлений законом спосіб не передав його.

У силу припису ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

У розумінні норм ст.ст. 203, 215 ЦК України оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, але на час розгляду справи судом має право власності чи інше речове право на предмет правочину та/або претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи також може полягати в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала (перебували) у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд встановлює наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №905/1227/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу за положеннями ч.1 ст. 656 ЦК України може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

У п.1 2 договору вказано про належність нерухомого майна (об`єкта незавершеного будівництва) ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення Господарського суду №916/2909/14 від 15.09.2014р. довідки щодо відсотку готовності, декларації про початок будівництва,технічного паспорту, що не відповідає фактичним обставинам та повністю спростовано вище.

Предмет договору є його істотною умовою, тому відсутність права власності продавця на цей предмет визнається порушенням ст. 203 ЦК України при укладенні договору.

Суд зазначає, що відповідно до положень Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності є дією, якою держава визнає наявні речові права на нерухоме майно, шляхом внесення відомостей до реєстру; скасування рішення реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкт за ПАТ «Укрсоцбанк» внаслідок відсутності прав останнього на це майно тягне за собою висновок про відсутність правових підстав для укладення останнім договору купівлі-продажу спірного об`єкта, а тому невідповідність цього договору нормам цивільного законодавства, а саме: ст.ст. ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 626 , ч.1 ст. 656 ЦК України.

За змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України неодмінною умовою її застосування є участь тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається. Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у справі де брали участь ті ж самі особи, що і у даній справі, а тому вони не повинні доводитися знову у даній справі. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Підставою вказаного позову є факти, якими позивач обґрунтовує вимогу про захист, а саме відсутність підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за ПАТ „Укрсоцбанк", так як наслідок відсутність права останнього на продаж майна та укладення договору купівлі-продажу.

Суд критично ставиться до доводів відповідачів стосовно преюдиційності рішень судів у справах №916/367/18 та №916/1901/18 за відсутності належних критеріїв для цього; різні предмети спору та підстави позовів у цих справах порівняно з цією справою та відсутність обставин, які були б встановлені у них, фактів, які б не підлягали доказуванню.

Заперечення відповідача щодо прийняття судом визнання позову відповідачем ОСОБА_1 суд відхиляє, оскільки стосовно вказаної особи під час підготовчого засідання суду провадження у справі закрито, та її залучено до участі у справі як третю особу. Тому відповідно судом не приймається до уваги визнання позову ОСОБА_1 , за відсутності у нього статусу відповідача.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ч.ч.1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ст. 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Ст. 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37407015, визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р., укладеного між Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автостайл».

Суд звертає увагу на те, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншої особи є цивільно-правовим, а тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Оскарження рішення про державну реєстрацію , яке є наслідком реалізації сторонами прав на спірне нерухоме майно підлягає розгляду за правилами господарського чи цивільного судочинства (Аналогічна позиція викладена у Постановах ВП ВС від 20.06.2018р. №820/4146, 18.09.2018р. у справі №823/235/16, від 29.08.2018р. у справі №807/719/15, 4.02.2020р. №910/7781/19).

Таким чином, з врахуванням складу сторін спір вирішено відповідно до положень ГПК за правилами у господарського судочинства.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі „Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітися як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Трофимчук проти України").

Позов розглянутий у межі справи про банкрутство №916/585/18 ТОВ «Французький бульвар -Еліт» відповідно до наступних положень законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частиною 6 ст.12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019р. введено у дію Кодекс України з процедур банкрутства, згідно ч.2 Прикінцевих і Перехідних Положень якого, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом втратив чинність з цього моменту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Вказана норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, яким визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Судові витрати

Відповідно до ст.123, п. 3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт» (65045, м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 47; ) до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Автостайл" (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 66/3, офіс №1; ) задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37407015 від 04.10.2017р., прийняте державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Віктровичем;

3.Визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р., укладений між Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автостайл", зареєстрований в реєстрі за №3294.

4.У задоволенні позову в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №22661492, внесеного 04.10.2017р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В. за АТ «Укрсоцбанк» та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за №24056980, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С. 20.12.2017р. за Товариством з обмеженою відповідальністю «Автостайл» відмовити.

5.Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт» 2102 грн. судового збору.

6.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автостайл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт» 2102 грн. судового збору.

7.Заходи забезпечення позову, вжиті у відповідності до ухвали Господарського суду Одеської області від 03.09.2020р., продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Повне рішення складено 27 жовтня 2020 р.

Копію рішення надіслати: ТОВ "Французький Бульвар-Еліт" (65044, м. Одеса, пров. О. Матросова, 5, оф. 501/3), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), АТ "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, 100), ТОВ "Автостайл" (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 66/3, офіс 1), ТОВ „Фінансова Компанія „Астер-Фінанс" (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, кімната 34).

Суддя Л.І. Грабован