ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" жовтня 2020 р. Справа № 924/1118/20

Суддя господарського суду Хмельницької області Заярнюк І.В., розглянувши матеріали

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІЗОЛМОНТАЖ»

м. Одеса,

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗЕЛЕНИЙ ПАРК» м.Київ

про стягнення 400 087,82 грн.

ВСТАНОВИВ: до господарського суду області надійшла позовна заява ТОВ «ІЗОЛМОНТАЖ» м. Одеса до ТОВ «ЗЕЛЕНИЙ ПАРК» м.Київ про стягнення 400 087,82 грн.

Автоматизованою системою документообігу Господарського суду області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Заярнюк І.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, що є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів передбачено статтею 172 ГПК України. Так, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Тобто, при поданні позовної заяви має бути доданий фіскальний чек відділення поштового зв`язку, як доказ прийняття до пересилання, та опис вкладення з переліком всіх документів, що направляються учасникам справи.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «ЗЕЛЕНИЙ ПАРК» є : вул. Б. Хмельницького, 55, м. Київ, 01054.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачу відомі як юридична адреса відповідача, так і фактична адреса місцезнаходження відповідача.

Між тим, з поштової накладної та опису вкладення до цінного листа, який доданий до позовної заяви позивачем на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів, вбачається, що позивач надіслав позовну заяву і додані до неї документи на наступну адресу: вул. М. Микитюка, 106, м. Ізяслав, Хмельницька обл., 30300 тобто лише на фактичну адресу відповідача. Документального підтвердження направлення позивачем таких документів на адресу місцезнаходження юридичної особи відповідача на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до позовної заяви не додано.

Отже, позивачем не надано належних доказів на підтвердження відправлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів у порядку, встановленому ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України та п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Також позовна заява не відповідає вимогам ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

За вимогами ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, серед іншого, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, позовна заява не відповідає вимогам ст. 162 ГПК України, оскільки позивачем не підтверджено, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також у позовній заяві не вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи (п. 9 ст. 162 ГПК України).

Окрім цього, позивачем додано копію платіжного доручення про сплату судового збору.

У законодавстві не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Пунктом 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22 визначено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Додатками 2, 8 зазначеної інструкції визначено, що для заповнення реквізиту №40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Також, відповідно до інформаційного листа Державної судової адміністрації від 10.11.2011 року № 12-6621/11 щодо застосування ЗУ «Про судовий збір», документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: «Зараховано в дохід бюджету _ грн. (дата)». Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

При цьому, у відповідності до п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 року N 7, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 761/29994/16-ц.

Крім цього, відповідно до правових позицій Верховного Суду від 29.10.2018 року у справі № 757/7529/17-ц та від 30.07.2019 року у справі № 369/11592/17, документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, дублікати у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, надана позивачем суду копія платіжного доручення року не відповідає зазначеним вимогам законодавства, а тому не може бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу копії позовної заяви, докази сплати судового збору у встановленому законом порядку. Також позовна заява не містить, серед іншого, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивачем не підтверджено, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, не вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи (п. 9 ст. 162 ГПК України). А тому суд приходить до висновку про те, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача на те, що приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача. Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Позивач при зверненні до суду із даним позовом не обґрунтував територіальну підсудність справи Господарському суду Хмельницької області. В позові посилається на договори підряду із зазначенням місця виконання робіт: Хмельницька область, м.Ізяслав. Однак із доданих до позовної заяви доказів не вбачається, що сторонами погоджено місця виконання робіт: Хмельницька область, м. Ізяслав.

Також предметом позову у даному спорі є вимога саме про стягнення грошових коштів за договорами підряду. При цьому, умовами договорів підряду (доданих до позову) не врегульовано питання щодо місця виконання грошового зобов`язання. Спір про стягнення коштів безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання угоди, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про виконання робіт за вказаною в позові адресою. Зобов`язання з оплати коштів по договорам підряду не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці. Враховуючи викладене , особливість виконання грошових зобов`язань не визначена сторонами і не вбачається зі специфіки спірних відносин, відсутні відомості щодо узгодження сторонами місця виконання щодо сплати коштів, нарахованих за договорами підряду.

Вищенаведене порушення є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Наведені обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строк для усунення вказаних недоліків у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України.

Керуючись ч. 1, 2 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається позивачу на підставі п. 4 ст. 174 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: htth://km.arbitr.gov.ua.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано 20.10.2020.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. у 3 прим:

1 - до справи;

2 - ТОВ «ІЗОЛМОНТАЖ» вул. Генерала Цвєтаева, 3/5, м. Одеса, 65007

3 - ТОВ «ЗЕЛЕНИЙ ПАРК`вул. Б. Хмельницького, 55, м. Київ, 01054

Всім реком. з повідомленням про вручення