ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/121/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Головея В.М.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників від відповідача:

голови кооперативу - Пономарьової І.А. за паспортом серії ЕС № 091424, дата видачі -: 23.07.1996; виконавчого директора - Долженка В.Б. за посвідченням від 03.03.2020;

/позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином (див. рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 26.08.2020) /,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виробничого кооперативу "Таврія"

на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2020, прийняте суддею Сулімовською М.Б. у м. Херсоні, повний текст якого складено 06.07.2020

у справі № 923/121/20

за позовом Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області

до Виробничого кооперативу "Таврія"

про визнання додаткової угоди укладеною,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року Щасливцевська сільська рада Генічеського району Херсонської області звернулась до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Виробничого кооперативу (далі ВК) "Таврія" про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі №4АА72000004 від 06.02.2009 (дата підписання 11.08.2008) з протоколом розбіжностей від 16.01.2009 та Додатковою угодою №1 від 02.02.2009, в редакції запропонованій позивачем і наведеній ним у позовній заяві.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.06.2020 в задоволені позову відмовлено у зв`язку із недотриманням позивачем передбаченого ст. 181 ГК України позасудового порядку укладення договору, в даному випадку додаткової угоди, про визнання укладеною якої подано даний позов.

Додатковим рішенням Господарського суду Херсонської області від 25.06.2020 заяву ВК "Таврія" про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково. Покладено судові витрати ВК "Таврія" на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. на Щасливцевську сільську раду та стягнуто з останньої відповідні кошти на користь відповідача. В решті заяви відмовлено

Суд дійшов висновку про часткове задоволення відповідної заяви з огляду на встановлення того факту, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є частково співмірним з наданими послугами адвоката, пов`язаними із розглядом даної справи.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ВК «Таврія» звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення скасувати, прийняти нове, яким задовольнити заяву та стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000грн., а також просить стягнути з позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом відповідної апеляційної скарги, при цьому зазначає, що попередній розрахунок цих витрат становить 3500грн.

Скаржник вважає, що приймаючи додаткове рішення суд неповно з`ясував обставини справи, які мають значення для справи, у зв`язку з чим, додаткове рішення суперечить нормам ГПК України та не відповідає матеріалам справи.

Зокрема скаржник вважає неправомірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не було подано до суду клопотання про збільшення витрат на професійну правничу допомогу з попередньо заявлених у відзиві 7000 до 11000 грн, оскільки наявність такого клопотання є необов`язковою враховуючи подання відповідачем доказів додатково понесених ним витрат на правову допомогу у сумі 4000грн.

За твердженням апелянта, місцевий господарський суд безпідставно зменшив розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, заявлених відповідачем до стягнення, тоді як норми чинного законодавства та правова позиція передбачають можливість такого зменшення лише за наявності відповідного клопотання, яке від позивача не надходило.

Також апелянт вважає безпідставним висновок місцевого господарського суду про те, що з наданого відповідачем відзиву на позовну заяву не вбачається, що він був підготовленій адвокатом, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку відповідача доводити участь адвокатського об`єднання при написанні відзиву.

Крім того апелянтом були надіслані до суду апеляційної інстанції доповнення до апеляційної скарги, в яких останній просить долучити до матеріалів справи додаткові документи, які стосуються суті спору.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 22.10.2020 відповідачем було заявлено клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 11500грн. та докази їх понесення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач навів попередній розрахунок судових витрат та просив стягнути з позивача 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні 10.06.2020 в якості доказів понесення витрат на оплату послуг на правничу допомогу представником відповідача подано до суду:

-копію Договору про надання правничої допомоги №б/н від 12.03.2020.;

-копію Додаткової угоди №1 від 12.03.2020. до Договору №б/н від 12.03.2020. про надання правничої допомоги;

-копію платіжного доручення №12 від 09.06.2020 про сплату 7000,00 грн. за надання правничих послуг.

17.06.2020 від відповідача надійшли до суду додаткові документи:

-копія Додаткової угоди №2 від 11.06.2020 до Договору №б/н від 12.03.2020 про надання правничої допомоги;

-копія Акту №1 від 12.06.2020 до Договору про надання правничої допомоги від 12.03.2020;

-дублікат квитанції від 12.06.2020 №0.0..1 про сплату 4000,00 грн. за надання правничої допомоги.

З договору про надання правничої допомоги №б/н від 12.03.2020 вбачається, що він укладений між ВК "Таврія" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Єрмолаєв, Крижановський та партнери" (Адвокатське об`єднання), за умовами якого Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта в усіх установах, підприємствах, організаціях, державних органах, з правом подання та одержання від імені Клієнта заяв, скарг, довідок та інших документів, а також надавати необхідну правову допомогу у кримінальному, цивільному, адміністративному судочинстві, виконувати доручення Клієнта, що не суперечать діючому законодавству, використовувати передбачені законодавчими актами засоби і методи представництва інтересів Клієнта.

Відповідно до п.2.1 Договору, Адвокатське об`єднання надає необхідну юридичну допомогу, відповідно до вимог законодавства України, а також чинних міжнародних договорів, ратифікованих в установленому законом порядку. Адвокатське об`єднання зобов`язане надавати письмові або усні консультації Клієнту за будь-якими правовими питаннями.

Згідно з п.3.1, Клієнт зобов`язаний надати Адвокатському об`єднанню для здійснення представництва в усіх організаціях (підприємствах, державних органах), кримінальному, цивільному, господарському, адміністративному судочинстві всю необхідну інформацію, яка йому відома та всі документи, що пов`язані зі справою.

В п.5.1 Договору сторони домовились, що ціни за надані послуги за цим Договором визначаються окремою додатковою угодою.

12.03.2020 між ВК "Таврія" та Адвокатським об`єднанням укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги від 12.03.2020, відповідно до якої вартість правової допомоги, що надається Адвокатським об`єднанням Клієнту в межах Договору про надання правничої допомоги №б/н від 12.03.2020 становить 7000,00 грн., сума вартості правової допомоги може бути збільшена чи зменшена за домовленістю сторін з урахуванням обсягу надання правової допомоги Клієнту.

09.06.2020 на підставі платіжного доручення №12 відповідачем перераховано Адвокатському об`єднанню 7000,00 грн. за надання правничих послуг.

11.06.2020 між ВК "Таврія" та Адвокатським об`єднанням укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання правничої допомоги від 12.03.2020, відповідно до якої сторони дійшли згоди про збільшення вартості правової допомоги, що надається Адвокатським об`єднанням Клієнту в межах Договору про надання правничої допомоги №б/н від 12.03.2020 до загальної суми 11000,00 грн., сума вартості правової допомоги може бути збільшена чи зменшена за домовленістю сторін з урахуванням обсягу надання правової допомоги Клієнту. Враховуючи те, що Клієнтом вже було сплачено 7000,00 грн., Клієнт сплачує 4000,00 грн. протягом 5 банківських днів.

12.06.2020 на підставі квитанції від 12.06.2020 №0.0..1 відповідачем перераховано Адвокатському об`єднанню 4000,00 грн. за надання правничих послуг.

Згідно Акту №1 виконаних робіт від 12.06.2020 до договору №б/н про надання правничої допомоги від 12.03.2020 роботи виконані у наступному обсязі:

-надання усної консультації, витрачений час 1 год., вартість 1000,00 грн.

-аналіз позовної заяви з додатками, витрачений час 1 год. 30 хв., вартість 1500,00 грн.

-аналіз судової практики, витрачений час 1 год. 30 хв., вартість 1500,00 грн.

-аналіз законодавства, витрачений час 1 год., вартість 1000,00 грн.

-паписання відзиву на позовну заяву та формування копій, витрачений час 3 год., вартість 3000,00 грн.

-консультування перед судовими засіданнями, витрачений час 2 години, вартість 2000,00 грн.

-підготовка виступу у судових дебатах, витрачений час 1 год., вартість 1000,00 грн.

Загальна вартість робіт склала 11000,00 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача в якості витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Колегія суддів відзначає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом відповідачу витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному ним розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Водночас з наявного в матеріалах справи акту виконаних робіт вбачається, що до виконаних адвокатом робіт, включено, зокрема, таки види діяльності, як аналіз позовної заяви вартістю 1500грн., аналіз судової практики вартістю 1500грн. та аналіз законодавства вартістю 1000грн., які є дублюючими друг друга і при цьому з матеріалів справи не вбачається, яке саме законодавство та практику адвокат аналізував та в чому саме полягав аналіз позовної заяви, тоді як дана справа є нескладною і обсяг доданих до позовної заяви документів є незначним.

Крім того, до акту виконаних робіт включено написання відзиву та формування копій вартістю 3000 грн., а також підготовку виступу у судових дебатах вартістю 1000грн., разом з тим представництво інтересів відповідача безпосередньо в суді адвокатом не здійснювалось і відповідний виступ в матеріалах справи відсутній, а з наявного в матеріалах справи відзиву, як вірно встановлено місцевим господарським судом, дійсно не вбачається, що він був підготовленій адвокатом, оскільки він не містить посилань на судову практику з аналогічних спорів та приписів законодавства, що стосуються предмету спору. Водночас додані до відзиву документи завірені виконавчим директором відповідача, а заява про усунення недоліків відзиву головою виробничого кооперативу, що також виключає участь адвокатського об`єднання у формуванні копій до відзиву.

З огляду на викладене, а також враховуючи, принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатом послуг у даній справі; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) місцевий господарський суд з дотриманням норм процесуального права, навівши в судовому рішенні у даній справі необхідне мотивування дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Доводи скаржника про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними у зазначених постановах Верховного Суду. Натомість у справі, що переглядається, місцевим господарським судом вирішено питання про розподіл судових витрат, де суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України з власної ініціативи не присудив стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, на що він має право, та не ставиться питання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу за клопотанням іншої сторони, а відтак відповідні доводи апелянта колегією суддів відхиляються.

Інші доводи апеляційної скарги ніяким чином не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, а відтак колегією суддів також не приймаються до уваги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ВК "Таврія" слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2020 у справі № 923/121/19 - без змін.

Враховуючи, що апеляційна скарга ВК "Таврія" колегією не задовольняється, а також те, що як при ухваленні додаткового рішення судом першої інстанції, так і при винесенні постанови судом апеляційної інстанції в частині додаткового рішення не вирішувалось питання щодо порушеного права відповідача, колегія суддів не вбачає підстав для покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану під час апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2020 у справі №923/121/120 залишити без змін, апеляційну скаргу Виробничого кооперативу "Таврія" без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст. 288 ГПК України

Повний текст постанови складено 22.10.2020 о 17.10.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя В.М. Головей

Суддя С.І. Колоколов