ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.10.2020 Справа № 920/836/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/836/20

за позовом: Акціонерного товариства Укрпошта в особі Сумської дирекції (40003, м. Суми, пл. Привокзальна, 5, ),

до відповідача: Громадської організації Розвиток сучасних інформаційних систем у сільській місцевості Роменського району (42071, Сумська область, Роменський район, с. Погожа Криниця, вул. Гагаріна, 18, ),

про стягнення 17400,00 грн.,

УСТАНОВИВ:

14.08.2020 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 17400 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за договором № 21-527 від 01.03.2018, укладеного між сторонами даного спору, а також 2102,00 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 19.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/836/20 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

20.08.2020 копія зазначеної ухвали надіслана учасникам справи.

21.08.2020 позивач, а 22.08.2020 відповідач, відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення копію ухвали від 19.08.2020 №920/836/20 отримали.

З моменту отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у даній справі у строк, встановлений судом, від відповідача на адресу суду не надходило заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву на позов та письмових заперечень по суті позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про розгляд справи, проте своїм правом на подання заяв по суті спору не скористався.

Відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання заяв по суті справи та доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами у відповідності до вимог частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

01.03.2018 між Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» в особі Сумської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (позивач - орендодавець) та Громадською організацією «Розвиток сучасних інформаційних систем у сільській місцевості Роменського району» (відповідач, орендар), укладено договір оренди нерухомості.

Відповідно до п. 1 наказу Міністерства інфраструктури України від 14.12.2018 № 611 (а.с. 23) змінено тип публічного акціонерного товариства «Укрпошта» - позивача у справі 3 920/836/20 - з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Укрпошта».

Розділом 1 договору від 01.03.2018 № 21-527 визначено, що предметом договору є строкове платне користування нерухомістю розташованою за адресою: Сумська область, Роменський район, село Погожа Криниця, вулиця Леніна, 16, в одноповерховій будівлі, загальною площею 39,8 м2, для розміщення громадської організації на площі, що не використовується для провадження підприємницької діяльності і становить не більш як 50 кв.м.

Пунктом 3.1 договору від 01.03.2018 № 21-527 визначено, що орендна плата становить 500,00 грн. без ПДВ в місяць. Додатково до орендної плати нараховується ПДВ за ставкою 20%.

Відповідно до п. 5.1.1 договору від 01.03.2018 № 21-527 орендодавець має право вимагати своєчасної оплати оренди майна, а орендар згідно з п. 6.1.3 даного договору зобов`язаний своєчасно і повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені Договором.

Відповідно до п. 3.4 договору від 01.03.2018 № 21-527 щомісячно не пізніше 7 числа місяця, наступного за звітним, орендодавець надає орендарю Акт про надані послуги, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за звітний місяць. Орендар зобов`язаний підписати Акт про надані послуги та повернути його Орендодавцю не пізніше 10 числа поточного місяця.

Згідно з п. 3.5 договору від 01.03.2018 № 21-527 орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором.

На виконання вищезазначених пунктів 3.4 та 3.5 договору від 01.03.2018 № 21-527 орендодавець направляв орендарю акти виконаних робіт.

Окрім того, орендодавцем було виставлено та направлено орендарю рахунки-фактури №384 від 20.04.2018 (орендна плата за березень 2018 р. у сумі 600,00 грн.), №693 від 30.04.2018 (орендна плата за квітень 2018 року у сумі 600,00 грн.), №849 від 31.05.2018 (орендна плата за травень 2018 року у сумі 600,00 грн.), №1022 від 30.06.2018 (орендна плата за червень 2018 року у сумі 600,00 грн.), №1169 від 31.07.2018 (орендна плата за липень 2018 року у сумі 600,00 грн.), №1329 від 31.08.2018 (орендна плата за серпень 2018 року у сумі 600,00 грн.), №1546 від 30.09.2018 (орендна плата за вересень 2018 року у сумі 600,00 грн.), №1711 від 31.10.2018 (орендна плата за жовтень 2018 року у сумі 600,00 грн.), №1825 від 30.11.2018 (орендна плата за листопад 2018 року у сумі 600,00 грн.), №2000 від 31.12.2018 (орендна плата за грудень 2018 року у сумі 600,00 грн.), №101 від 31.01.2019 (орендна плата за січень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №227 від 28.02.2019 (орендна плата за лютий 2019 року у сумі 600,00 грн.), №419 від 31.03.2019 (орендна плата за березень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №595 від 30.04.2019 (орендна плата за квітень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №731 від 31.05.2019 (орендна плата за травень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №802 від 30.06.2019 (орендна плата за червень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №1041 від 31.07.2019 (орендна плата за липень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №1282 від 31.08.2019 (орендна плата за серпень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №1422 від 30.09.2019 (орендна плата за вересень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №1532 від 31.10.2019 (орендна плата за жовтень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №1727 від 30.11.2019 (орендна плата за листопад 2019 року у сумі 600,00 грн.), №1893 від 31.12.2019 (орендна плата за грудень 2019 року у сумі 600,00 грн.), №91 від 31.01.2020 (орендна плата за січень 2020 року у сумі 600,00 грн.), №273 від 29.02.2020 (орендна плата за лютий 2020 року у сумі 600,00 грн.), №502 від 31.03.2020 (орендна плата за березень 2020 року у сумі 600,00 грн.), №678 від 30.04.2020 (орендна плата за квітень 2020 року у сумі 600,00 грн.), №801 від 31.05.2020 (орендна плата за травень 2020 року у сумі 600,00 грн.), №1048 від 30.06.2020 (орендна плата за червень 2020 року у сумі 600,00 грн.), №1257 від 31.07.2020 (орендна плата за липень 2020 року у сумі 600,00 грн.) (а.с. 14-29).

Відповідно до довідки по заборгованості ГО «Розвиток сучасних інформаційних систем» за договором № 21-527 від 01.03.2018 станом на 31.07.2020 заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за договором №21-527 від 01.03.2018 складає 17400,00 грн.

Позивачем на адресу відповідача були надісланий лист від 05.02.2020 № 13-11-13 (а.с. 32-33) та претензія від 10.07.2020 № 21-05/152 (а.с. 34) з вимогою сплатити заборгованість за договором від 01.03.2018 № 21-527.

Оскільки на момент подачі даної позовної заяви до суду відповідач не виконав свого обов`язку щодо сплати заборгованості, передбаченої договором оренди нерухомості від 01.03.2018 № 21-527, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 17400,00 грн. боргу зі сплати орендної плати.

Відповідно до п. 8.1 договору від 01.03.2018 № 21-527 в разі невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за Договором Сторони несуть відповідальність згідно із цим Договором та законодавством України. Розділом 9 зазначеного договору передбачено, що усі спірні питання та розбіжності, які виникають між Сторонами в процесі виконання цього Договору, вирішуються шляхом переговорів. У разі коли Сторони не дійдуть згоди, справа підлягає передачі на розгляд суду за підвідомчістю спорів.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Факт невиконання зобов`язання з боку відповідача підтверджується матеріалами справи.

В порушення вищезазначених вимог законодавства та договору від 01.03.2018 № 21-527 відповідач заборгованість з орендної плати не сплатив, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 17400,00 грн. заборгованості з орендної плати за договором від 01.03.2018 № 21-527.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 2102,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 231-233, 236-238, 240, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Громадської організації Розвиток сучасних інформаційних систем у сільській місцевості Роменського району (42071, Сумська область, Роменський район, с. Погожа Криниця, вул. Гагаріна, 18, ), на користь Акціонерного товариства Укрпошта в особі Сумської дирекції (40003, м. Суми, площа Привокзальна, 5; ; р/р НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в СОУ АТ «Ощадбанк» МФО 337568) 17400,00 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором № 21-527 від 01.03.2018, а також 2102 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 27.10.2020.

Суддя В.Л. Котельницька