УХВАЛА

попереднього засідання

07.10.2020Справа № 910/5812/20
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

Суддя Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Судак С.С.

Представники учасників:

від боржника - Новіков В.О.

керуючий реструктуризацією - Марченко Я.В.

від ТОВ "Фк "Інвест-Кредо" - Дейко Є.А.

від ПрАТ "АК Київводоканал" - Плясун О.І.

від КП "Київтеплоенерго" - Кондзерський А.В.

від ПАТ "Родовід Банк" - Топоріна Л.М.,

від АТ КБ "Приватбанк" - Андріїшина Н.П.

від ТОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" - Плачинда К.О., Чернишенко А.Г.

від ГУ ДПС у м. Києві - Шаповал Є.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2020 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття справи про неплатоспроможність було залишено без руху, встановлено заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали на усунення її недоліків, встановлено спосіб усунення недоліків заяви про відкриття справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

13.05.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про усунення недоліків, встановлених ухвалою Господарського суду від 25.02.2020 залучено до матеріалів справи належні докази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 № 910/5812/20 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 27.05.2020, визначених автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражних керуючих Марченко Я.В., Вегеру А.А. та Дубровного М.А. зобов`язано подати заяви про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.05.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за номером 64863 від 01.06.20р. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражну керуюючу Марченко Яну Василівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 25.02.2013 № 243)). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 08.07.2020 р.

26.06.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова к омпанія "Інвест-Кредо" з грошовими вимогами до боржника на суму 998 136,00грн.

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації.

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією про інвентаризацію та визначення вартості.

01.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли відомості від АТ "Укрсиббанк" щодо залишку коштів на рахунках

01.07.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" з грошовими вимогами до боржника на суму 12 608,32грн.

01.07.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантуванняі вкладів фізичних осіб на ліквідацію з грошовими вимогами до боржника на суму 530 998 098,89грн.

01.07.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міької державної адміністрації) "Київтеплоенерго" Структирний підрозділ "Енергозбут" з грошовими вимогами до боржника на суму 112 829,18грн.

02.07.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" з грошовими вимогами до боржника на суму 395 362,13грн.

02.07.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" з грошовими вимогами до боржника на суму 2 738 886,52грн.

07.07.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника на суму 2 002 071,00грн.

08.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли повідомлення керуючого санацією щодо заявлених вимог Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міької державної адміністрації) "Київтеплоенерго" Структирний підрозділ "Енергозбут", Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантуванняі вкладів фізичних осіб на ліквідацію, Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал".

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 30.06.2020, 02.07.2020 та від 06.07.2020 вказані заяви прийнято та призначено до розгляду на 08.07.2020.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.07.2020 відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 26.08.20, зобов`язано керуючого реструктуризацією подати суду у строк до 12.08.2020 (включно) пояснення щодо заявлених вимог до боржника, кредиторам, вимоги яких визнані частково розпорядником майна та боржником чи відхилені взагалі у строк до 17.08.2020 (включно) подати суду письмові заперечення з нормативним обґрунтуванням з відповідними доказами направлення керуючому реструктуризацією та боржнику.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.07.2020 прийнято заяву ОСОБА_2 про визнання кредитором боржника на суму 2 002 071,00грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 26.08.2020.

17.07.2020 до суду надійшли від Головного управління ДПС у м. Києві докази сплати судового збору за подачу заяви із кредиторськими вимогами до боржника.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.07.2020 прийнято заяву Головного управління ДПС у м. Києві про визнання кредитором боржника на суму 25 069,44грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 26.08.2020.

27.07.2020 до суду надійшов уточнюючий розрахунок заявлених кредиторських вимог АТ "Родовід Банк" станом на 27.05.2020.

12.08.2020 до Господарського суду м .Києва надійшла відповідь керуючого реструктуризацією на заяву Головного управління ДПС у м. Києві про визнання кредитором по відношенню до боржника.

12.08.2020 до суду надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією Марченко Я.В. на заяву ОСОБА_2 із кредиторськими вимогами до боржника.

12.08.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією про розгляд заяви ТОВ "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку" із грошовими вимогами до боржника.

12.08.2020 до суду надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією Марченко Я.В. про розгляд заяви ТОВ "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" із грошовими вимогами до боржника.

12.08.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло повідомлення керуючого реєструктуризацією про розгляд уточнюючої заяви Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до заяви із кредиторськими вимогами до боржника.

14.08.2020 до Господарського суду м. Києва надійшли заперечення КП "Київтеплоенерго" на відповідь керуючого реструктуризацією Марченко Я.В. на заяву про визнання грошових вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 23.09.2020.Зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" подати суду у строк до 18.09.2020 (включно) розгорнутий та деталізований розрахунок суми боргу після 03.07.2014 (окремо зазначити тіло кредиту, відсотки, пеня, 3 % річних), зазначити в розрахунку в який період відбулося зарахування коштів у розмірі 777 588,61 грн., отриманих від реалізації предмету іпотеки.

22.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява АТ "Родовідбанк" про залучення документів до справи на виконання вимог ухвали суду.

22.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" про продовження процесуальних строків для подання пояснень.

23.09.2020 до Господарського суд уміста Києва надійшла заява боржника про застосування строків позовної давності в порядку в.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України щодо заявлених кредиторських вимог в частині нарахування неустойки (штрафу, пені).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 07.10.2020.

06.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання керуючого реструктуризацією Марченко Я.В. про відкладення розгляду справи.

07.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява про долучення доказів та повідомлення ТОВ "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку".

07.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 щодо розрахунку кредитора АТ "Родовідбанк".

У судовому засіданні 07.10.2020 судом проведено попереднє засідання та встановлено наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Відповідно до ч.4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду,зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів з дня постановленої ухвали; дата засідання господарського суду, яке має відбутись не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Так, за наслідками дослідження заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника, визнанню кредитором фізичної особи ОСОБА_1 підлягає:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»

Так, із заяви Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» вбачається, що у боржника існує заборгованість у розмірі 12 608,32 грн.

05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал, в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання (частина 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 26.04.2014).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_2 на підставі відповідного Договору приєднання, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від боржника не надходило.

За приписами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно де показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо) Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13.

Однак, Боржник, всупереч вимогам законодавства у сфері надання комунальних послуг, здійснювала оплату отриманих послуг несвоєчасно та у неповному обсязі, у зв`язку з чим у Боржника виникла заборгованість за спожиті з 01.07.2014 по 31.05.2020 послуги у розмірі 12 556,15 грн. Зазначена заборгованість є несплаченою, що не спростовано і Боржником.

У той же час, у запереченнях проти визнання вимог ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» арбітражний керуючий послався на пропуск строку позовної давності по пред`явленим вимогам.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Приписами статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Поряд із цим, у 2015, 2016, 2018 роках боржник частково погашав заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, у зв`язку з чим строк позовної давності по заявленим вимогам переривався, а відтак кредитором на час подання заяви 30.06.2020 не є пропущеним.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться на строк міжповірочного інтервалу.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 № 1716 розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку для будинку за адресою: м. Київ, вул. Г. Юри, 15, становить 17,39 грн. щоквартально.

Таким чином, за боржником обліковується заборгованість у розмірі 52,17 грн. за несплату внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку.

Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» підлягає визнанню кредитором боржника на суму 12 608,32 грн. боргу, з віднесенням до другої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00грн.

Комунальне підприємство виконавчого виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурний підрозділ «Енергозбут»

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурний підрозділ «Енергозбут» 01.07.2020 звернулося до суду із заявою кредитора боржника на суму 112 829,18 грн.

На обґрунтування своїх вимог КП «Київтеплоенерго» зазначило, що 11.10.2018 між КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київенерго», перейменоване в АТ «К.енерго» укладено договір про відступлення права вимоги № 602-18, за яким останнє передало КП «Київтеплоенерго» право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 на: суму боргу 8 091,27 грн. за надані до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення квартири за адресою: АДРЕСА_2 (особовий рахунок НОМЕР_2 ); суму боргу 49 150,94 грн. з поставлену теплову енергію за адресою: АДРЕСА_3 (договір № 810185-01); суму боргу 1 352,90 грн. за послуги з постачання гарячої води та 3 188,09 грн. за послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_3 (особовий рахунок НОМЕР_3 ); суму боргу 14 398,05 грн. за послуги з централізованого опалення за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 30/12, кв. 5 (особовий рахунок НОМЕР_4 ), а саме: 10 531,77 грн. за послуги з централізованого гарячого опалення та 3 866,28 грн. за послуги з централізованого гарячого водопостачання.

Відповідно до пункту 1.3 договору цесії з моменту його укладення ПАТ «Київенерго» відступає, а КП «Київтеплоенерго» набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням, та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані ПАТ «Київенерго» та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або виникли після дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені в додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.

Особові рахунки НОМЕР_4 , НОМЕР_3 зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 , а відповідний договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511).

Нарахування вартості послуг здійснювалось АТ "К.ЕНЕРГО" згідно з Правилами та ст. 32 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якої плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також на підставі Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (перелік додається). Згідно з пунктами 3, 18 Правил послуги надаються споживачам безперебійно; розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць та плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Однак, Боржник, всупереч вимогам законодавства у сфері надання комунальних послуг, здійснювала оплату отриманих послуг несвоєчасно та у неповному обсязі, у зв`язку з чим у Боржника виникла заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги у розмірі 76 181,25 грн. Зазначена заборгованість є несплаченою, що не спростовано і Боржником.

У той же час, у запереченнях проти визнання вимог КП «Київтеплоенерго» арбітражний керуючий послався на пропуск строку позовної давності по пред`явленим вимогам.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Приписами статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Поряд із цим, у лютому 2018 року боржник частково погасив передану за договором цесії заборгованість, сплативши 531,32 грн. за послуги з централізованого опалення, та у травні 2018 року - 500 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: м. Київ, вул. Г. Юри, 15, кв. 18 (особовий рахунок НОМЕР_2 ).

Таким чином, шляхом часткової оплати заборгованості боржником строк позовної давності по заявленим вимогам переривався, а відтак кредитором на час подання заяви 01.07.2020 не є пропущеним.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком, долученим до цієї заяви, та перевіреним судом, за період з 01.11.2018 по-31.05.2020 розмір нарахованих Кредитором інфляційної складової боргу становить 5 625,99 грн., 3% річних з простроченої суми становить 3 145,92 грн.

Окрім цього, з 1 травня 2018 року постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого постачання гарячої води споживачам у м.Києві здійснює КП "Київтеплоенерго".

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) від 24.06.2004 №1875-ІV комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами та Законом.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

На виконання вимог Закону КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті "Хрещатик" від 28.03.2018 №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 02.04.2016 справа 6-2951 цс 15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Відповідно до ст. 20 Закону, п. п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розрахунок вартості послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженнями КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована (перелік розпоряджень додається).

Відповідно до ст. 9 Закону України від 9 листопада 2017 року № 2189-УІІІ "Про житлово- комунальні послуги", що у повному обсязі набув чинності з 01.05.2019, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, та не звільняється від оплати отриманих ним послуг до укладення відповідного договору.

На виконання вимог зазначеного вище законодавства Кредитор з 01.05.2018 здійснює надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання теплової енергії, зокрема, до багатоквартирних будинків: по просп. Л. Курбаса, 18 у м. Києві (боржник є споживачем послуг у квартирі 244 зазначеного житлового будинку); по вул. Мілютенка, 30/12 (боржник є споживачем послуг у квартирі 5 зазначеного житлового будинку); по вул. Г. Юри, 15 (боржник є споживачем послуг у квартирі 18 зазначеного житлового будинку).

Однак, Боржник, всупереч вимогам законодавства у сфері надання комунальних послуг, здійснювала оплату отриманих послуг несвоєчасно та у неповному обсязі, у зв`язку з чим у Боржника виникла заборгованість за спожиті з 01.10.2018 по 31.05.2020 послуги у розмірі 22 846,78 грн.

Зазначена заборгованість є несплаченою, що не спростовано і боржником.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України КП "Київтеплоенерго" нараховано боржнику 520,14 грн. інфляційної складової боргу та 296,18 грн. 3% річних з простроченої суми за період з 01.10.2018 по 31.05.2020.

Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підлягає визнанню кредитором боржника на суму 112 829,18 грн. боргу, з віднесенням до другої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00грн.

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із заявою при визнання кредитором ОСОБА_1 на суму 395 362,13 грн.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 13.04.2011 між Банком та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредиту шляхом підписання анкети-заявки про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Зазначені правила розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його партнерами, до якої приєднується клієнт підписуючи заяву у відділенні банку.

Відповідно до пункту 2.1.7.6. Умов та Правил при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов`язаний сплатити Банку судовий штраф у розмірі 500 грн. (В еквіваленті 500 грн. За кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Згідно з пунктом 2.1.12.4. Умов та Правил терміни та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим Мінімальним обов`язковим платежем, а також Овердрафту, що виникає за такими Картах, наведений у Пам`ятці Клієнта/ Довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною Договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. Термін повернення Кредиту (кредитний ліміт) в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (у полі MONTH). Згідно ст.212 ЦКУ, у разі наявності прострочених кредитів (Овердрафту) - терміном повернення Кредиту (Овердрафту) у повному обсязі є 211 - й день з моменту виникнення такої заборгованості; Термін повернення Овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення Овердрафту; Термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Пунктом 2.1.12.6. Умов та Правил передбачено, що за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.12.13.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, Банк звертався до суду з позовом про стягнення з боржника заборгованості, процентів та штрафних санкцій.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.01.2018 у справі № 759/2421/17 позовні вимоги Банку задоволені повністю: стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 31684,40 грн. та 1600 грн. судового збору.

Судом у межах справи № 759/2421/17 було встановлено, що станом на 31.01.2017 за боржником утворилася заборгованість у розмірі 31684,40 грн., яка складається з: 3626,57 грн заборгованості за кредитом; 23 222,86 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 850,00 грн. пені та комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1484,97 грн. штраф (процентна складова).

13.07.2018 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 56739887 на підставі виконавчого листа від 18.04.2018 №759/2421/17, яке станом на день подання заяви кредитора 30.06.2020 не виконано, заборгованість не погашено.

Таким чином, виходячи зі встановлених судовим рішенням у справі №759/2421/17 обставин, а також враховуючи подальше невиконання боржником обов`язку з погашення заборгованості, судом визнаються обґрунтованими вимоги про стягнення 3626,57 грн заборгованості за кредитом та 381 581,56 грн. заборгованості за відсотками.

Щодо заявлених Банком вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У той же час, представник боржника просив застосувати строк позовної давності в один рік до заявлених Банком вимог, зокрема щодо нарахування неустойки.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відтак, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За таких обставин, застосувавши річний строк позовної давності до нарахованої Банком пені, який розпочинає відлік з 29.06.2019, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні вимог у частині стягнення нарахованої пені, оскільки остання нарахована поза межами вказаного строку позовної давності.

Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, а також визнання грошових вимог арбітражним керуючим, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» підлягає визнанню кредитором боржника на суму 385 208,13 грн. боргу, з віднесенням до другої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві

12.08.2020 Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до суду із заявою про визнання його кредитором ОСОБА_1 на суму 25 069,44 грн.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначає, що ОСОБА_1 має зобов`язання із єдиного соціального внеску на загальну суму 25 069,44 грн.

Відповідно п. 3-1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон № 2464- VI), що податкові органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його територіальні органи

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та не регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно п. 10 ст.1 Закону № 2464- VI страхувальниками є - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 вищевказаного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно- правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців)

Відповідно до ст.4 Закону №2464-VI Боржник є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державного соціальне страхування.

Згідно з п. 2 ст.6 Закону № 2464- VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частинами 1,5 ст. 9 Закону №2464- VI визначено, що єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється в натуральній формі. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно з ч.8 ст.9 Закону №2464- VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно п.6 ст. 1 Закону №2464- VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. З ст. 25 Закону 2464- VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На підставі ч.12 ст.9 Закону 2464- VI, встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Так, заявлена сума заборгованості у розмірі 25 069,44 грн. підтверджується розрахунком сум боргу по єдиному соціальному внеску, які не були задоволені боржником протягом строку встановленого для їх погашення та вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 № Ф-26875- 17.

Відповідно п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464 у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник мав право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З 01 січня 2018 року Законом України від 03.10.2017 р. № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" до п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464 внесено зміни, а саме, для бази нарахування єдиного внеску змінено період (рік на квартал).

Згідно з п.5 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок встановлено у розмірі 22 відсотки до бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до абзацу третього п.8 ст.9 Закону № 2464 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У свою чергу, фізичній особі-підприємцю Очігаві Тамазу Оліфантовичу нараховано єдиний соціальний внесок:

- 09.02.2018 нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік у розмірі 4224,00 грн. - за 2018 рік на суму 9828,72 грн. (819.06 грн. х 12 місяців = 9828,72 грн):

Мінімальний страховий внесок протягом 2018 року становив 819.06 грн. в місяць (3723 грн. х 22% = 819,06 грн. на місяць, де 3723 грн. - мінімальна заробітна плата встановлена Законом України від 07.12.2017 № 2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік", 22% - ставка ЄСВ).

- за 2019 рік на суму 11 016,72 грн. (918,06 грн. х 12 місяців = 11 016,72 грн.):

Мінімальний страховий внесок протягом 2019 року становив 918,06 грн. в місяць (4173 грн. х 22% = 918,06 грн. на місяць, де 4173 грн. - мінімальна заробітна плата встановлена Законом України від 23.11.2018 № 2629- VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік", 22% - ставка ЄСВ).

Нарахування зобов`язань з єдиного соціального внеску за вказаний період було здійснено контролюючим органом, виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дотримуючись вищенаведених норм процесуального та матеріального права, беручи до уваги той факт, що кредиторські вимоги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві у повному обсязі визнані арбітражним керуючим, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві кредитором на суму 25 069,44 грн. з віднесенням до першої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» 26.06.2020 звернулося до суду з заявою про визнання кредитором боржника на суму 998 136,00 грн.

На обґрунтування поданої заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» зазначило, що 06.06.2008 між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), відповідно до якого Банк зобов`язався надати кредит позичальнику в іноземній валюті в розмірі 100 000,00 дол. США зі сплатою позичальником 14,5 % річних за користування кредитом.

Відповідно до пункту 1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 06.06.2018.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06.06.2008 між ОСОБА_1 та АКІБ «УКРСИББАНК» укладено договір іпотеки № 87550, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д.

За умовами договору іпотеки іпотекодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за кредитним договором №0 від 06.06.2008, передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме квартиру що знаходиться за адресом: АДРЕСА_2 .

Крім того, 06.06.2008 між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 209548, за умовами якого останній зобов`язався перед Банком відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань за кредитним договором від 06.06.2008 № 0 у повному обсязі, як існуючих у теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 599 ЦК України.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором від 06.06.2008 № 0, АКІБ «УКРСИББАНК» звернулося до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з позовом до Святошинського районного суду м.Києва.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 21.12.2012 у справі №2608/20647/12 позов ПАТ «УКРСИББАНК» задоволено частково: вирішено стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості по кредиту в розмірі 996 316,44 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

Як зазначено в рішенні суду у справі №2608/20647/12, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 06.06.2008 № 0 становить 996316,44 грн., з яких: 97651,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.10.2010 року становить 772416,84 грн.- кредитна заборгованість; 25905,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.10.2010 року становить 204912,60 грн. -заборгованість по процентам; 1762,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.10.2010 року становить 13937,80 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; 638,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.10.2010 року становить 5049,20 грн. - пеня за прострочення повернення кредиту.

Частиною 4 статті 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 26.03.2018 № 6/759/178/18 задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони стягувача її правонаступником та поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2/2608/8224/12, 2608/20647/12 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

16.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ігнатенко Костянтином Едуардовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59556982 на підставі виконавчого листа від 18.05.2018 № 2608/20647/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 06.06.2008 року у сумі 996 316,44 грн., судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн., а всього 998 136,44 грн.

15.01.2020 приватним виконавцем Ігнатенко Костянтином Едуардовичем винесено постанову про опис та арешт майна боржника - квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить боржнику на праві власності та є предметом іпотеки згідно договору № 87550 від 06.06.2008.

06.02.2020 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено Договір про відступлення права вимоги № 2153/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим № 31, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступає, а ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» набуває право вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, сплати грошових коштів, процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 2 до цього Договору, зокрема, право вимоги за кредитним договором №0 від 06.06.2008.

На виконання умов Договору від 06.02.2020 № 2153/К ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» сплачено на користь ПАТ «Дельта Банк» ціну відступлення в розмірі 8 602 269,17 грн. відповідно до платіжного доручення від 04.02.2020 № 1.

28.05.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ігнатенко Костянтином Едуардовичем винесено постанову про зупинення виконавчих дій у ВП 59556982 до розгляду Святошинським районним судом м. Києва заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про заміну сторони у справі №2608/20647/12.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2020 № 6/759/417/20 задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та замінено сторону стягувача за виконавчим листом від 18.05.2018 №2608/20647/12 з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо».

Згідно із ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Відтак, в силу ст. 512 Цивільного кодексу України відбулась заміна кредитора, у зв`язку з чим новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» набуло відповідні права щодо кредиторських вимог до ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 06.06.2008 та набуло прав стягувача у справі №2608/20647/12 на загальну суму 998 136,44 грн.

Отже, судом визнаються обґрунтованими підтверджені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2012 у справі №2608/20647/12 суми заборгованості ОСОБА_1 в загальному розмірі 998 136,44 грн., що становлять заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 06.06.2008 року у сумі 996 316,44 грн., судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.

Ураховуючи викладене, а також визнання арбітражним керуючим даних вимог у повному обсязі, суд дійшов висновку про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» кредитором боржника на суму 998 136,00 грн. із віднесенням до вимог другої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

ОСОБА_2

Так, із заяви ОСОБА_2 вбачається, що у боржника існує заборгованість у розмірі 2 002 071,00 грн.

Як встановлено судом, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 18.12.2017 було укладено договір позики на суму 20 000,00 дол. США, який викладений сторонами у формі розписки, зі строком повернення до 30.12.2018. На день подання заяви про визнання кредитором вказана сума коштів еквівалентно становить 543 432,00 грн.

Також, 07.01.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики на суму 10 000,00 євро у формі розписки, грошові кошти за якою боржник зобов`язався повернути до 15.02.2019. На день подання заяви про визнання кредитором вказана сума коштів еквівалентно становить 305 069,00 грн.

20.01.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики на суму 20 000,00 євро у формі розписки, які боржник зобов`язався повернути до 20.01.2019. На день подання заяви про визнання кредитором вказана сума коштів еквівалентно становить 610 138,00 грн.

Крім того, за укладеним 05.02.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договором позики на суму 20 000,00 дол. США, боржник зобов`язався повернути грошові кошти до 30.12.2018. На день подання заяви про визнання кредитором вказана сума коштів еквівалентно становить 543 432,00 грн.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, договір позики є двостороннім правочином. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, позикодавець та позичальник є сторонами договору позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України).

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Тому, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13.

В той же час, заперечень боржника проти отримання коштів за вказаними розписками до суду не надходило, грошові вимоги ОСОБА_2 за вказаними розписками арбітражним керуючим визнані у повному обсязі.

Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, ОСОБА_2 підлягає визнанню кредитором боржника на суму 2 002 071,00 грн. боргу, з віднесенням до другої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» 30.06.2020 звернулося до суду із заявою про визнання його кредитором боржника на суму 2 738 886,52 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 05.09.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошті в сумі 31 142,00 дол. США на строк до 05.09.2014.

Відповідно до пунктів 1.3.1, 1.3.3. 1.3.4 кредитного договору за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування, процентна ставка встановлюється у розмірі 12% річних. Нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/факт» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів з 1 по 9 (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрованого за № 2949,2950, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги, зокрема, за кредитним договором №0 від 05.09.2007.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №0 від 05.09.2007, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до боржника з позовом до Святошинського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2016 у справі № 759/13671/15-ц, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 20.02.2018 та постановою Верховного Суду від 29.11.2019 без змін, позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору в розмірі 267 341,82 грн., що станом на 28.07.2015 складає: заборгованість за кредитом з урахуванням строку позовної давності 8897,76 дол. США, що в еквіваленті становить 196284,58 грн., заборгованість за відсотками 3221,09 дол. США, що в еквіваленті становить 71057,24 грн.

Частиною 4 статті 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1370/К, згідно з яким ПАТ «Дельта-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» права вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 05.09.2007 №0.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2020 у справі № 759/13671/15-ц заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» задоволено: замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», у справі № 759/13671/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.09.2007.

Згідно із ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Відтак, в силу ст. 512 Цивільного кодексу України відбулась заміна кредитора, у зв`язку з чим новий кредитор ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» набуло відповідні права щодо кредиторських вимог до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 05.09.2007 та набуло прав стягувача у справі № 759/13671/15-ц.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» обґрунтовує наявність у нього кредиторських вимог до ОСОБА_1 , що виникли на підставі кредитного договору № 0 від 05.09.2007 на загальну суму 2 738 886,52 грн., що складається з: 670 370,17 грн. заборгованості за кредитом та 2 068 516,35 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

У свою чергу, арбітражним керуючим визнані грошові вимоги ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» лише в розмірі 267 341,82 грн., що підтверджені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2016 у справі № 759/13671/15-ц. В іншій частині вимоги відхилені, з огляду на відсутність належних розрахунків.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 599 ЦК України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 допускав прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором від 05.09.2007 №0.

Вказані обставини стали підставою для звернення кредитора (ПАТ «Дельта Банк») до Святошинського районного суду міста Києва із позовом про стягнення загальної суми заборгованості за кредитним договором, сплати процентів та штрафних санкцій.

Із рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11.02.2016 у справі № 759/13671/15-ц вбачається, що Банком було заявлено до стягнення загальну суму заборгованості станом на 28.07.2015 у сумі 1 568 657,53грн. з яких сума заборгованості за кредитом 564 372,53 грн., сума заборгованості за відсотками 1 004 284,60 грн.

Разом із цим, вимоги Банку за вказаним позовом були задоволені частково, з урахуванням спливу строків позовної давності, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 стягнуто: заборгованість по кредитному договору в розмірі 267 341,82 грн., що станом на 28.07.2015 складає: заборгованість за кредитом з урахуванням строку позовної давності 8897,76 дол. США, що в еквіваленті становить 196284,58 грн., заборгованість за відсотками 3221,09 дол. США, що в еквіваленті становить 71057,24 грн.

При цьому, судом у межах справи № 759/13671/15-ц встановлено, що останній платіж по поверненню кредитних коштів мав бути здійснений у строк до 05.09.2014.

Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування по 10.05.2019 є неправомірним, а відтак нараховані проценти не підлягають задоволенню.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Наведені правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Отже, судом визнаються обґрунтованими підтверджені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2016 у справі № 759/13671/15-ц суми заборгованості ОСОБА_1 , що становлять заборгованість за кредитним договором від 05.09.2007 №0 у розмірі 8897,76 дол. США, що в еквіваленті становить 237 500,79 грн., заборгованість за відсотками 3221,09 дол. США, що в еквіваленті становить 85 977,98 грн.

Ураховуючи викладене, а також визнання арбітражним керуючим даних вимог у повному обсязі, суд дійшов висновку про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» кредитором боржника на суму 327 682,77 грн. із віднесенням до вимог другої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» 30.06.2020 звернулося до суду із заявою про визнання його кредитором боржника на суму 2 738 886,52 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 05.09.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошті в сумі 31 142,00 дол. США на строк до 05.09.2014.

Відповідно до пунктів 1.3.1, 1.3.3. 1.3.4 кредитного договору за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування, процентна ставка встановлюється у розмірі 12% річних. Нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/факт» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів з 1 по 9 (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрованого за № 2949,2950, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги, зокрема, за кредитним договором №0 від 05.09.2007.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №0 від 05.09.2007, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до боржника з позовом до Святошинського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2016 у справі № 759/13671/15-ц, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 20.02.2018 та постановою Верховного Суду від 29.11.2019 без змін, позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору в розмірі 267 341,82 грн., що станом на 28.07.2015 складає: заборгованість за кредитом з урахуванням строку позовної давності 8897,76 дол. США, що в еквіваленті становить 196284,58 грн., заборгованість за відсотками 3221,09 дол. США, що в еквіваленті становить 71057,24 грн.

Частиною 4 статті 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1370/К, згідно з яким ПАТ «Дельта-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» права вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 05.09.2007 №0.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2020 у справі № 759/13671/15-ц заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» задоволено: замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», у справі № 759/13671/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.09.2007.

Згідно із ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Відтак, в силу ст. 512 Цивільного кодексу України відбулась заміна кредитора, у зв`язку з чим новий кредитор ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» набуло відповідні права щодо кредиторських вимог до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 05.09.2007 та набуло прав стягувача у справі № 759/13671/15-ц.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» обґрунтовує наявність у нього кредиторських вимог до ОСОБА_1 , що виникли на підставі кредитного договору № 0 від 05.09.2007 на загальну суму 2 738 886,52 грн., що складається з: 670 370,17 грн. заборгованості за кредитом та 2 068 516,35 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

У свою чергу, арбітражним керуючим визнані грошові вимоги ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» лише в розмірі 267 341,82 грн., що підтверджені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2016 у справі № 759/13671/15-ц. В іншій частині вимоги відхилені, з огляду на відсутність належних розрахунків.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 599 ЦК України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 допускав прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором від 05.09.2007 №0.

Вказані обставини стали підставою для звернення кредитора (ПАТ «Дельта Банк») до Святошинського районного суду міста Києва із позовом про стягнення загальної суми заборгованості за кредитним договором, сплати процентів та штрафних санкцій.

Із рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11.02.2016 у справі № 759/13671/15-ц вбачається, що Банком було заявлено до стягнення загальну суму заборгованості станом на 28.07.2015 у сумі 1 568 657,53грн. з яких сума заборгованості за кредитом 564 372,53 грн., сума заборгованості за відсотками 1 004 284,60 грн.

Разом із цим, вимоги Банку за вказаним позовом були задоволені частково, з урахуванням спливу строків позовної давності, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 стягнуто: заборгованість по кредитному договору в розмірі 267 341,82 грн., що станом на 28.07.2015 складає: заборгованість за кредитом з урахуванням строку позовної давності 8897,76 дол. США, що в еквіваленті становить 196284,58 грн., заборгованість за відсотками 3221,09 дол. США, що в еквіваленті становить 71057,24 грн.

При цьому, судом у межах справи № 759/13671/15-ц встановлено, що останній платіж по поверненню кредитних коштів мав бути здійснений у строк до 05.09.2014.

Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування по 10.05.2019 є неправомірним, а відтак нараховані проценти не підлягають задоволенню.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Наведені правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Отже, судом визнаються обґрунтованими підтверджені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2016 у справі № 759/13671/15-ц суми заборгованості ОСОБА_1 , що становлять заборгованість за кредитним договором від 05.09.2007 №0 у розмірі 8897,76 дол. США, що в еквіваленті становить 237 500,79 грн., заборгованість за відсотками 3221,09 дол. США, що в еквіваленті становить 85 977,98 грн.

Ураховуючи викладене, а також визнання арбітражним керуючим даних вимог у повному обсязі, суд дійшов висновку про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» кредитором боржника на суму 323 478,77грн. із віднесенням до вимог другої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до суду з заявою про визнання кредитором ОСОБА_1 на суму 536 678 374,20 грн. (з урахуванням заяви про уточнення грошових вимог).

Свої вимоги Акціонерне товариство «Родовід Банк» обґрунтувало наступним.

11.04.2008 між Відкритим акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК" та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №37.3/ІЖ-008.08.1, за умовами якого Банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію на загальну суму 150 000,00 дол. США, терміном по 11.04.2022 включно, які позичальник зобов`язався повертати згідно умов вказаного кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. вказаного кредитного договору процентна ставка за кредитом за цим Договором встановлюється в розмірі 12,5 % річних.

Згідно з п. 4.1. кредитного договору позичальник зобов`язується погашати кредит рівними частками в сумі 893,00 дол. США щомісячно, в строк (термін) до « 10» числа кожного місяця 2008 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок, вказаний у п.1.2 цього Договору.

За порушення строків (термінів) повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу (відповідно до п. 4.6 договору).

26.09.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Договір про внесення змін до кредитного договору № 37.3/ІЖ-008.08.1 від 11.04.2008, згідно умов якого процентна ставка за кредитами дорівнює 18 % річних.

У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 37.3/ІЖ-008.08.1 від 11.04.2008 між ним та Банком було укладено договір іпотеки від 11.04.2008, за яким передано в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Даний предмет іпотеки було реалізовано 26.12.2016 у межах виконавчого провадження № 47056955 за ціною 901 111,00 грн., з яких 777 588,61 грн. перераховані Банку за платіжним дорученням від 22.12.2016 № 1514.

Таким чином, вимоги Банку не є забезпеченими заставою.

На підставі викладеного ПАТ «Родовід Банк» просив визнати його кредитором ОСОБА_1 на суму 536 678 374,20 грн. (з урахуванням заяви про уточнення грошових вимог), що складається з: 432731,63 дол. США заборгованості по тілу кредиту та процентам та станом на 27.05.2020 еквівалентно 11 641 735,66 грн., та з яких 148 186,77 дол. США заборгованість за кредитом та 284 544,86 дол. США заборгованість за процентами по кредиту; 19 416 308,66 дол. США пені, що станом на 27.05.2020 еквівалентно 522 355 010,12 грн., та яка складається з 9 619 437,42 дол. США пені за кредитом та 9 796 871,23 дол. США пені за процентами, а також 99 678,04 дол. США трьох процентів річних, що станом на 27.05.2020 еквівалентно 2 681 628,39 грн., та з яких 49 385,52 дол. США три проценти від простроченої суми кредиту та 50 292,52 дол. США три проценти від суми прострочених процентів по кредиту.

Водночас, представник боржника подав заяву про застосування позовної давності по вимогам щодо нарахованої неустойки в один рік.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 допускав прострочення виконання свого обов`язку щодо повернення суми запозичених коштів.

Вказані обставини стали підставою для звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сплати процентів та штрафних санкцій.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09.07.2014 у справі № 759/4366/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (поручителя) на користь Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" заборгованість за кредитним договором № 37.3/ІЖ-008.08.1 від 11.04.2008 року та договором поруки від 11.04.2008 року у розмірі 228 207, 59 доларів США, що за курсом НБУ на 09.07.2014 року складає 2 672 833, 93 грн. - по тілу кредиту та відсотках та 2 913 608, 67 грн. - пені та 3% річних, та судовий збір у розмірі по 1 827 грн. з кожного.

Так, судом у межах справи № 759/4366/14-ц встановлено, що враховуючи строки позовної давності та зменшений розмір пені, сума заборгованості перед Банком за кредитним договором № 37.3/ІЖ-008.08.1 від 11.04.2008 за період з 18.03.2011 року по 17.03.2014 року та відповідно по пені за період з 18.03.2013 року по 17.03.2014 року яка підлягає стягненню загалом становить 476 972 доларів США 62 центи, що за курсом НБУ на день розгляду справи складає 5 586 442 грн. 60 коп., яка складається з: 148 186, 77 доларів США - сума простроченої заборгованості по кредиту; 80 020,82 доларів США - сума нарахованих процентів по кредиту, що загалом складає заборгованість по кредиту у розмірі 228 207, 59 доларів США, що за курсом НБУ на 09.07.2014 року складає 2 672 833, 93 грн. та пені, яку зменшено судом до 2 672 833,93 грн., та 3% річних у розмірі 240 774, 74 грн., а загалом пені та 3% річних складають 2 913 608, 67 грн.

На виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09.07.2014 у справі № 759/4366/14-ц видано виконавчий лист від 02.03.2015.

Водночас, оскільки строк дії кредитного договору №37.3/ІЖ-008.08.1 встановлений по 11.04.2022 та наразі продовжує свою дію, зобов`язання за останнім по сплаті нарахованих процентів та пені не є припиненими.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, станом на день звернення Банком із заявою про визнання кредиторських вимог, у ОСОБА_1 наявний обов`язок з повернення Банку 432 731,63 дол. США тіла кредиту та процентів, що еквівалентно 11 532 686,60 грн., а також 99 678,04 дол. США трьох процентів річних, нарахованих на тіло кредиту та прострочені проценти, що еквівалентно 2 656 509,50 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що за порушення строків (термінів) повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу.

У той же час, представник боржника просив застосувати строк позовної давності в один рік до заявлених Банком вимог, зокрема щодо нарахування неустойки.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відтак, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За таких обставин, здійснивши перерахунок пені за період з 26.05.2019 по 26.05.2020, враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку про визнання обґрунтованою сумою пені в розмірі 865 410,74 дол. США за кредитом, що еквівалентно 23 063 975,10 грн., та 1 580 788,97 дол. США за процентами за кредитом, що еквівалентно 42 129 448,80 грн.

Отже, Акціонерне товариство «Родовід Банк» підлягає визнанню кредитором боржника на суму 79 386 824,40 грн., з яких 14 189 196,10 грн. вимоги другої черги задоволення, 65 193 423,90 грн. вимоги третьої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

В решті вимог відмовити.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/5812/20 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» з грошовими вимогами на суму 16 812,32грн., з яких 4 204,00грн.- витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 12 608,32грн.-вимоги другої черги;

-Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з грошовими вимогами на суму 117 033,18грн., з яких 4 204,00грн.- витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 112 829,18грн.-вимоги другої черги;

- Акціонерне товариство «ПриватБанк» з грошовими вимогами на суму 391 158,19грн., з яких 4 204,00грн.- витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 385 208,13 грн.- вимоги другої черги;

- Головне управління Державної податкової служби у м. Києві з грошовими вимогами на суму 29 273,44грн., з яких 4 204,00грн.- витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 25 069,44грн.-вимоги першої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» з грошовими вимогами на суму 1 002 340,00грн, з яких 4 204,00грн.- витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 998 136,00грн.- вимоги другої черги;

- ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 2 006 275,00грн., з яких 4 204,00грн.- витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 2 002 071,00грн.-вимоги другої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська факторингова компанія розвитку» з грошовими вимогами на суму 327 682,77грн., з яких 4 204,00грн.- витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 323 478,77грн.-вимоги другої черги.

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» з грошовими вимогами на суму 79 386 824,40грн., з яких 4 204,00грн.- витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 14 189 196,10грн.-вимоги другої черги, 65 193 423,90грн.- вимоги третьої черги.

2. Зобов`язати керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 23.10.20

4. Керуючому реструктуризацією боржника строк до 23.11.2020 подати до Господарського суду м. Києва плану реструктуризації боргів боржника.

5. Визначити дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 25.11.20 о 12:00. Засідання відбудеться у приміщені господарського суду м. Києва в залі судових засідань № 7 (корпус Б).

6. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська факторингова компанія розвитку» у визнанні кредитором на суму 2 144 161,93грн.

7. Відмовити Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» у визнанні кредитором боржника на суму 457 295 754,20грн.

8. Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у визнанні кредитором на суму 5 950,00грн.

9. Ухвалу направити учасникам провадження у справі та керуючому реструктуризацією.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 16.10.2020

Суддя Д.В. Мандичев