ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 рокуСправа № 912/2888/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Олійник В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради

про стягнення заборгованості 2 414,08 грн.

Представники:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Встановив: до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") до Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (далі - КП "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради) про стягнення з відповідача боргу у загальній сумі 2 414,08 грн, з яких 2 018,33 грн - пеня, 395,75 грн - відсотки річних, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає між АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та КП "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради укладено Договір постачання природного газу №5334/18-БО-18, на виконання умов якого передано відповідачеві природний газ у сумі 15 312 256,62 грн, однак з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідачем, позивач заявляє вимоги щодо стягнення пені та відсотків річних.

Ухвалою від 14.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд призначено на 12.10.2020.

25.09.2020 засобами електронного зв`язку від позивача надійшла заява про те, що представник позивача не зможе з`явитись в засідання суду призначене на 12.10.2020, в зв`язку з чим просить здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними матеріалами у справі (а.с. 61).

09.10.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та судові витрати покласти на позивача з огляду на те, що КП "Теплокомуненерго" на 100% виконало умови договору на постачання природного газу від 08.10.2018 №5334/18-60-18, а прострочення терміну, чотири календарні дні, в період з 25.01.2019-29.01.219, на який посилається Позивач не залежав від Відповідача, оскільки дані кошти не були своєчасно перераховані споживачами-бюджетними організаціями на рахунки КП "Теплокомуненерго" зі спеціальним режимом використання, оскільки фінансування бюджетних організацій повністю залежить від затверджених кошторисів та виділення субвенції з бюджетів різного рівня (а.с. 63-64).

Протокольною ухвалою від 12.10.2020 господарський суд постановив, з метою надання часу та можливості позивачу використати право на подання відповіді на відзив, який надійшов до суду, з дотриманням визначеного судом строку та, на підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву в судовому засіданні до 21.10.2020.

16.10.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач зазначив, що відповідач укладаючи договір усвідомлював всі ризики та свідомо погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені, а також відповідач мав можливість сплачувати кошти, перераховуючи з власних рахунків на рахунки зі спеціальним режимом використання, тим самим уникаючи виникнення прострочення (а.с. 74).

21.10.2020 позивач участі у судовому засіданні не брав, однак є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується електронним повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 72).

У судовому засіданні 21.10.2020 відповідач своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористався.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" інформація про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, дату надходження позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення, стадії розгляду справи, місце, дату і час судового засідання, рух справи з одного суду до іншого є відкритою та має бути невідкладно оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України, крім випадків, установлених законом.

Згідно із Законом України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).

Ухвала суду від 14.09.2020 про відкриття провадження у даній справі отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 59).

Відповідач ознайомлений з наявністю судового спору, номером справи, відтак мав також можливість дізнатись про рух справи з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою-повідомленням від 13.10.2020 відповідача у справі повідомлено про те, що згідно ч. 4 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про оголошення у судовому засіданні 12.10.2020 перерви на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України до 21.10.2020, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень (оприлюднена 16.10.2020), що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим. Таким чином, відповідач мав можливість ознайомитись зі змістом ухвали господарського суду від 13.10.2020.

З огляду на викладене, судом вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 21.10.2020 за відсутності представника відповідача та позивача.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та КП "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради 08.10.2018 укладено договір постачання природного газу №5334/18-БО-18 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (а.с. 8-17).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №226 від 06.03.2019 постановлено змінити тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменування його в акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

За умовами п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до п. 2.1. Договору (з урахуванням Додаткових угод № 6 від 20.03.2019 та № 8 від 22.04.2019) постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) газ обсягами, згідно наведеної у п. 2.1. таблиці (а.с. 32).

Згідно умов Договору, приймання-передача природного газу оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.7.Договору).

В розділі 4 Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.11.2018 сторонами узгоджено ціну газу, згідно з п. 4.2. Договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 6 235,51 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість -7 482,61 грн (а.с. 22-30).

Пунктом 4.3. Договору (з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) визначено, що загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу.

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.11.2018).

У разі прострочення Споживачем оплати згідно п. п. 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахованої від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2. Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.11.2018).

Додатковою угодою № 4 від 26.11.2018 сторони змінили строк дії Договору, передбачивши, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника і діє в частині постачання природного до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.11.2018).

Договір та Додаткові угоди до нього підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Позивачем умови договору в частині постачання природного газу виконано. На виконання умов договору позивач протягом періоду з жовтня 2018 по квітень 2019 включно поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 15 312 256,62 грн, що підтверджується наступними актами приймання - передачі природного газу:

- від 31.10.2018 на суму 432 311,93 грн;

- від 30.11.2018 на суму 2 573 741,68 грн;

- від 31.12.2018 на суму 3 421 169,93 грн;

- від 31.01.2019 на суму 3 808 350,20 грн;

- від 28.02.2019 на суму 2 706 610,42 грн;

- від 31.03.2019 на суму 2 073 289,62 грн;

- від 31.04.2019 на суму 296 782,84 грн (а.с. 39-45).

Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Однак, оплату в спірному періоді відповідач здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п. 6.1 Договору, у зв`язку з чим позивачем нарахована пеню у розмірі 2 018,33 грн та 395,75 грн 3% річних, які просить стягнути згідно поданого позову.

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

При вирішенні спору у даній справі господарський суд враховує наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, ст. 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи з положень ст.ст. 524, 533, 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником, зокрема, процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Період нарахування вказаних платежів законодавством не обмежений та здійснюється протягом всього часу існування прострочки виконання грошового зобов`язання.

Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку суму процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Згідно з розрахунком позивача сума 3% річних за невчасну сплату заборгованості за газ, отриманий у грудні 2018 за період з 26.01.2019 по 29.01.2019 складає 395,75 - 3% річних (а.с. 36).

Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем, господарський суд вважає його обґрунтованим, а суму нарахованих 3% річних у розмірі 395,75 грн такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

В силу вимог ч. 2 ст. 193, ст. ст. 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217, ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

У п. 7.2 Договору сторони узгодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача підлягає стягненню пеня за період з 26.01.2019 по 29.01.2019 на суму боргу 3 421 169,93 у загальному розмірі 2 018,33 грн (а.с. 35-38).

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що позивачем нараховано пеню:

- за період з 26.01.2019 по 27.01.2019 на суму боргу 1 745 217,45 грн - 1 463,11 грн;

- за період з 28.01.2019 по 28.01.2019 на суму боргу 1 010 127,02 грн - 423,42 грн;

- за період з 29.01.2019 по 29.01.2019 на суму боргу 314 408,32 грн - 131,79 грн.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені порушень норм чинного законодавства та умов договору судом не встановлено. Нарахування пені проведено у відповідності до встановленого договором розміру (15,3% річних), що не перевищує подвійну облікову ставку НБУ.

Суд перевірив розрахунок пені за зобов`язаннями грудня 2019 року вважає його обґрунтованим та арифметично правильним, а сума нарахованої пені за вказаний період такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доказів здійснення платежів своєчасно на виконання грошових зобов`язань відповідач суду не надав.

Заперечуючи позов, відповідачем у відзиві, зокрема, зазначив, що останній не є організацією, метою створення якої є отримання прибутку; фінансування останнього здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню та підприємствам, установам і організаціям, фінансується за рахунок бюджетних коштів; тривалий час підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому стані, викликаному, зокрема, неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. Крім того, відповідач просить суд прийняти до уваги ті обставини, що підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, на всі банківські рахунки підприємства накладено арешт на виконання наказу №912/2555/19 від 16.03.2020 Господарським судом Кіровоградської області за позовом АТ "НАК "Нафтогаз України", виконавче провадження відкрите відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Банківські рахунки підприємства перебувають під арештом і на теперішній час.

Також відповідач зазначає у відзиві, що оплата споживачами теплової енергії здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання та є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії; кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання. перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У відзиві також відповідач вказує на те, що прострочення терміну, чотири календарні дні на який посилається позивач не залежав від відповідача, оскільки дані кошти не були своєчасно перераховані споживачами-бюджетними організаціями на рахунки КП "Теплокомуненерго" зі спеціальним режимом використання, оскільки фінансування бюджетних організацій повністю залежить від затверджених кошторисів та виділення субвенцій з бюджетів різного рівня.

Однак, господарський суд не приймає доводи відповідача в наведеній вище частині, оскільки обставини, на які посилається відповідач не є підставою звільнення останнього від обов"язку, взятого на себе відповідачем на підставі укладеного з позивачем у справі Договору, а також звільнення його від відповідальності, передбаченої нормами чинного законодавства та умовами Договору за неналежне виконання взятого на себе грошового зобов"язання.

Судом також взято до уваги надані позивачем у справі доводи, які викладенні останнім у відповіді на відзив, з урахуванням наступного.

Станом на 31.03.2020, відповідно до консолідованого звіту позивача, розмір короткострокових позик складає 41,335 млрд грн, довгострокових - 7,142 млрд грн; всього -48,477 млрд грн (дана інформація є публічно-доступною, повний текст звітності розміщено на офіційному сайті позивача).

Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності Позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019 та 2019/2020 років.

Позивач також зазначає суду, що АТ "НАК "Нафтогаз України" забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

Отже, здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Посилання відповідача на особливості розрахунків, а саме - застосування рахунків зі спеціальним режимом використання, а також те, що відповідач не міг впливати на стан розрахунків спростовується наступним.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217 встановлено механізм затвердження нормативів відрахування коштів для теплопостачальних/теплогенеруючих організацій, постачальником природного газу, газотранспортних підприємств, газорозподільних підприємств.

При цьому, відповідно до п. 26 даного Порядку комісія після подання їй документів, що підтверджують відсутність заборгованості, включає до реєстру нормативів нормативи нарівні 0 відсотків на:

- рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками - у разі відсутності заборгованості наростаючим підсумком за період з 1 вересня 2015 р. до місяця, що передує попередньому до розрахункового місяця включно, теплопостачальної або теплогенеруючої організації за природний газ перед постачальником природного газу із спеціальними обов`язками.

Таким чином, порядком розподілу коштів у разі сплати постачальнику газу у повному обсязі вартості отриманого газу теплопостачальною/теплогенеруючою організацією відрахування коштів постачальнику газу припиняються, а кошти спрямовуються іншим учасникам, в тому числі - теплопостачальним/теплогенеруючим організаціям.

За таких обставин відповідач мав можливість, у разі загрози виникнення заборгованості, сплачувати кошти з свого поточного рахунку на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання, тим самим уникаючи виникнення прострочення. Враховуючи наведені вище особливості механізму розщеплення коштів, сплачені відповідачем через поточний рахунок кошти у подальшому будуть отримані ним за рахунок коштів, що сплачені кінцевими споживачами та мали бути направлені на рахунки позивача.

А отже, вважає позивач, відповідач мав передбачену договором постачання природного газу можливість сплачувати кошти, перераховуючи з власних рахунків на рахунки зі спеціальним режимом використання, тим самим - міг та мав впливати на стан розрахунку (розділ 6 договору).

Доказів здійснення платежів своєчасно на виконання грошових зобов`язань відповідач суду не надав.

За вказаних обставин, відповідач неналежно виконав, визначені Договором грошові зобов`язання перед позивачем, а саме, своєчасної оплати поставленого природного газу, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому господарський суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська обл, м. Олександрія, вул. Перспективна, бу. 32-А, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) борг у загальній сумі 2 414,08 грн, у тому числі: пеня у розмірі 2 018,33 грн, три проценти річних у розмірі 395,75 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам на електрону пошту, зазначену сторонами у заявах по суті, а саме:

позивачу - Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за адресою: ;

відповідачу - Комунальному підприємству "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради за адресою: .

Дата складення повного рішення 27.10.2020.

Суддя Л.С. Вавренюк