ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2020 р. Справа№ 911/2758/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ"

на рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2020 року (повний текст рішення складено 05.02.2020 року)

у справі №911/2758/19 (суддя Карпечкін Т.П.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ"

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ"

про стягнення 102 654, 63 грн., -

В С Т А Н О В И В :

У 2019 році Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" про стягнення 102 654, 63 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порядку регресу про стягнення з особи, відповідальної за завдання шкоди, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.02.2020 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" 97 433 грн. 76 коп. страхового відшкодування, 1 161 грн. 00 коп. 3% річних, 4 059 грн. 87 коп. інфляційних, 1 921 грн. 00 коп. судового збору та 6 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2020 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 року апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" на рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2020 року залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2881 грн. 50 коп.

21.07.2020 від Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" на рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2020 року у справі №911/2758/19, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

08.09.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" до Північного апеляційного господарського суду надійшла відзив на апеляційну скаргу, в якому останні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2017 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра-Україна" та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6793536, предметом якого є страхування транспортного засобу відповідача "Skoda Superb Elegance 1.8" номерний знак № НОМЕР_1 .

18.11.2017 року у м. Києві на перехресті вул. Жилянська та вул. С. Петлюри трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda, д/з № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Toyota, д/з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду від 23.01.2018 року справа №761/42501/17 провадження №3/761/186/2018 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 ПДР України, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. (а.с. 28-29)

20.11.2017 року страхувальник транспортного засобу Toyota д/з НОМЕР_3 , звернувся до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія Аска" із заявою про заподіяння шкоди транспортному засобу з повідомленням про випадок 18.11.2017 та з заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 49).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 76/11/17 від 04.12.2017 року встановлено кількість та характер пошкоджень автомобіля Toyota, д/з НОМЕР_3 , внаслідок ДТП. (а.с. 50-53).

Відповідно до рахунку на оплату № СМУ00030696 від 05.12.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota, д/з НОМЕР_3 , становила 116 920, 51 грн. (а.с. 65-66).

На підставі рахунку на оплату № СМУ00030696 від 05.12.2017, страховою компанією був складений страховий акт № 5294/10 від 11.12.2017, відповідно до якого прийнято рішення про виплату страхувальнику 100 640,51грн. страхового відшкодування (а.с. 63).

Страховою компанією "Українська акціонерна страхова компанія Аска" сплатчено суму страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями: № 7018 від 19.12.2017 року на суму 30 640,51 грн., № 7011 від 21.12.2017 року на суму 35 000,00 грн., № 7045 від 20.12.2017 року на суму 35 000,00 грн., за виключенням суми в розмірі 16 280,00 грн., яка зарахована в рахунок річного платежу по договору страхування, на підставі заяви ОСОБА_2 . (а.с. 67-70).

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. При цьому, вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У зв`язку з чим, листом №440-15/2 від 07.08.2018 року Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія Аска", як особа, яка виплатила страхове відшкодування потерпілому в ДТП, звернулось до ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна", де був застрахований винний в ДТП автомобіль (а.с.45-46).

Внаслідок вказаної регресної вимоги, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра-Україна" було виплачено Приватному акціонерному товариству "Українська акціонерна страхова компанія Аска" страхове відшкодування в розмірі 97 433,76 грн. на підставі складеного ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна" страхового акту № 0016967.11.17/1, у зв`язку із настанням страхового випадку на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6793536 від 02.08.2017 року, укладеного з страхувальником - Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" (а.с. 72).

Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100 000 грн., франшиза - 0, 00 грн.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

19.12.2018 року ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна" було виплачено Приватному акціонерному товариству "Українська акціонерна страхова компанія Аска" страхове відшкодування в розмірі 97 433,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1838 від 19.12.2018 року на суму 97 433,76 грн.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Таким чином, ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором, набув право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а) п. 38.1.1. п. 38.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна", звернулася із претензією № 05166 від 20.12.2018 року в порядку регресу до ДП "УКРСПИРТ", про стягнення з особи, відповідальної за завдання шкоди, суми фактично виплаченого страхового відшкодування, з яким винна особа в момент ДТП перебувала в трудових відносинах (а.с. 79).

Вказану вище претензію ДП "УКРСПИРТ" отримало 29.12.2018 року (а.с. 80), однак остання залишена без задоволення.

25.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" та ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна" було укладено Договір надання фінансових послуг факторингу № 01-25.01.2019 (далі - Договір факторингу), згідно з п. 1.1 якого Клієнт передає Фактору, а Фактор приймає і зобов`язується оплатити Клієнтові усі права вимоги за грошовим зобов`язаннями, що перейшли до Клієнта як страховика, який виплати страхове відшкодування за договорами страхування (далі - Регресні вимоги). На підставі кожної регресної вимоги укладається окремий додаток до Договору.

За цим договором Фактор займає місце Клієнта (як Кредитора) по всім Регресним вимогам Клієнта відповідно додатку до договору, згідно з яким передаються права грошових вимог у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (п. 1.2 Договору факторингу).

Зобов`язані особи (Боржники): особи визнані винними у заподіянні шкоди (омочи, зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду) - встановлені в додатку до Договору факторингу за яким передається відповідне право) (п. 1.4.1); страховики за договорами страхування цивільної відповідальності осіб, визнаних винними у заподіянні шкоди (п. 1.4.2) .

На виконання вказаного договору, сторонами було підписано Додаток № 78 від 24.07.2019 року до Договору факторингу, згідно якого Клієнт передав Фактору право вимоги до ДП "УКРСПИРТ" згідно договору страхування № АК/6793536 від 02.08.2017 року, де розмір страхового відшкодування склав 97 433,76 грн. та Акт приймання-передачі документів № 78 від 24.07.2019 року до Договору факторингу, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв оригінали документів, що підтверджують право Фактора, як кредитора за регресними вимогами, визначеними в Додатку № 78.

Таким чином, права ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра-Україна" на отримання виплаченого страхового відшкодування набуло ТОВ "МАРКС.КАПІТАЛ".

Вказані обставини встановлені судом першої інстанції та підтверджуються матеріалами справи.

Оскільки згідно наказом ДП "УКРСПИРТ" № 229-вевб від 25.10.2017 року водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із страхувальником (відповідачем), позивач звернувся до відповідача із даним позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до підпункту г) пункту 38.1.1. статті 38.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Одночасно, матеріалами справи підтверджується факт наявності трудових відносин ОСОБА_1 з відповідачем, що підтверджується наказом ДП "УКРСПИРТ" № 229-вевб від 25.10.2017 року (згідно якого, провідного інженера відділу контролю виробництва та обігу підакцизної продукції технічного управління ОСОБА_1 було скеровано у відрядження на 29 днів з 26.10.2017 року по 23.11.2017 року), крім того, з вказаного вище наказу вбачається, що ОСОБА_1 18.11.2017 року, керуючи автомобілем Superb Elegance 1.8 д/з № НОМЕР_1 , виконував свої службові обов`язки.

Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади (поїздка державного службовця - за розпорядженням керівника державної служби), підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

За відрядженим працівником зберігається місце роботи (посада) протягом усього часу відрядження, в тому числі й часу перебування в дорозі (п. 13 розділу І Інструкції).

За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98. (п. 4. розділу ІІ Інструкції).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта, що місцевий господарський суд безпідставно зазначив, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні виходячи з наступного.

Як зазначалося раніше, відповідно до наказу № 229-вевб від 25.10.2017 року вказано термін відрядження в 29 днів, починаючи з 26.10.2017 року по 23.11.2017 року. При цьому про вихідні або неробочі дні на період відрядження не зазначено.

Також, слід зазначити, що відповідно до додатку до наказу № 229-вевб від 25.10.2017 року (а.с. 105) за вказаний період відрядження (29 днів) ОСОБА_1 повинен відвідати 41 місце провадження діяльності підприємства та 36 спиртових комбінатів, про що отримати відмітки в посвідченні про відрядження. Однак згідно з посвідченням про відрядження (а.с. 106), ОСОБА_1 отримано лише 20 відміток юридичних осіб.

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 18.11.2017 самовільно використовував транспортний засіб, тоді як вказаним вище наказом та відповідно до посвідчення про відрядження підтверджується факт виконання ним службових обов`язків у день та час вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що керуючи автомобілем , д/з № НОМЕР_2 , станом на дату дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у відрядженні та виконував свої службові обов`язки.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що у ОСОБА_1 були відсутні права на управління транспортним засобом ДП «Укрспирт».

Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів не вбачає, що ОСОБА_1 заволодів застрахованим транспортним засобом державний номер № НОМЕР_2 неправомірним способом.

Посилання апелянта на те, що винна особа не мала права на керування службовим транспортним засобом не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. При цьому, скаржником не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-77 ГПК України на підтвердження відсутності реєстраційних документів у водія забезпеченого транспортного засобу на момент ДТП, чи доказів відсутності у нього посвідчення водія.

З приводу зазначеного апелянтом, що транспортний засіб було використано без дозволу ДП «Укрспирт» слід зазначити, що пунктом 2 Наказу №555 від 20.10.2017 покладено персональну відповідальність, за ефективне використання службових транспортних засобів їх збереження, оформлення подорожних листів, списання палива на посадових осіб, за якими закріплені службові транспортні засобів, однак колегія суддів вказане до уваги не приймає, так як вищевикладене відноситься до трудових відносин відповідача зі своїми працівниками та їх порушеннями трудових обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, водій ОСОБА_1 в момент скоєння ДТП володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі та в момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем - ДП "УКРСПИРТ".

Отже, з огляду на обставини справи та наявні у справі докази, особою, яка завдала шкоду є водій ОСОБА_1 який своїми діями, пов`язаними з експлуатацією джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу "Skoda", д/з № НОМЕР_1 , завдав шкоди майну (автомобілю) потерпілого.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідальною особою за завдану внаслідок ДТП шкоду є саме особа, яка безпосередньо завдала шкоду - водій. Відповідно, право вимоги у потерпілого (чи в порядку регресу у особи, яка відшкодувала шкоду потерпілому) виникає в першу чергу щодо водія ОСОБА_1 , а з врахуванням ст. 1172 Цивільного кодексу України - до відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, про наявність у позивача правових підстав для звернення до відповідача в порядку регресу з вимогою про виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану його водієм.

Враховуючи, що відповідач суму боргу в порядку регресу не сплатив позовні вимоги в частині стягнення виплаченого страховиком страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а стягненню підлягає сума у розмірі відступленого страхового відшкодування позивачу в розмірі 97 433 грн. 76 коп., 1 161 грн. 00 коп. 3% річних, 4 059 грн. 87 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2020 у справі №911/2758/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" на рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2020 ркоу у справі №911/2758/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2020 у справі №911/2758/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2020 у справі №911/2758/19.

4. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2758/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз