ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" жовтня 2020 р. м. ХарківСправа № 1559з-20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

без виклику представників сторін,

розглянувши заяву ТОВ "Таміра" про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду заяви ТОВ "Давіані" про забезпечення позову до подачі позову (вх. № 4120 від 22.10.2020)

особа, яка може отримати статус учасника справи: Іноземне підприємство "Малахіт", м. Харків.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Давіані», м. Харків, звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову (вх. № 1559 від 21.10.2020), в якій просить суд, застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони Іноземному підприємству «Малахіт», власнику майна, їх представникам та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам, вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання орендарям (суборендарям) у користуванні нежитловими приміщеннями № 1-6, 8-31, 35, 38-41, 44, 46, 47-54, 56-60, 1-12, 14-15, 26-30, 32-42, 46-51, 53-57, 63, 64, 66-68, 71-73, 78, 83-90, 99, 100, 102-130, 1-25, 30, 31, 33, 36, 37, 39, 40-89, 98-:-109 в літ. "У-2", загальною площею 37755,9 кв.м. розташовані за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13, нежитловою будівлею літ. "Г4-3", загальною площею 774,6 кв. м., розташованою за адресою: м. Харків, пр. Московський, 257, в тому числі але не виключно, шляхом зміни охорони, передачі приміщення під охорону, зміни внутрішньооб`єктового режиму, обмеження доступу до приміщень будівель, в тому числі приміщень загального користування, обмеження забезпечення приміщень будівель електроенергією, водозабезпеченням та водовідведенням, передачі приміщення будівель на відповідальне зберігання, та фактичну передачу нежитлових приміщень літ. "У-2", загальною площею 37755,9 кв. м., розташованими за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13, нежитловою будівлею літ. "Г4-3", загальною площею 774,6 кв. м., розташованою за адресою: м. Харків, пр. Московський, 257.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2020, для розгляду даної заяви визначено суддю Аюпову Р.М.

22.10.2020 до суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду заяви ТОВ "Давіані" про забезпечення позову (вх. № 4120).

Розглянувши заяву ТОВ "Таміра" про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду заяви ТОВ "Давіані" про забезпечення позову та перевіривши доводи викладені в заяві, суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до вказаних норм ГПК України, на заявника відводу судді, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, покладається обов`язок в заяві про відвід зазначити мотиви відводу.

Заявник, в обґрунтування поданої заяви про відвід судді Аюпової Р.М., зазначає, що ТОВ "Давіані", ТОВ "Кораллус", ПП "Малахіт" та, можливо, ще ціла низка підприємств, контролюються тими ж особами і вчиняють спільні дії для рейдерського захоплення нерухомою майна банкрута. Учасники цієї справи та інші пов`язані з ними особи багаторазово подавали заяви про забезпечення позову, у тому числі завідомо дефектні заяви, з метою маніпуляції системою авторозподілу судових справ. Більшість з цих заяв містила певні технічні недоліки, через що різні судді п`ять разів повертали їх без розгляду, що в подальшому сприяло призначенню інших суддів для розгляду заяв про забезпечення. А, отже, ТОВ «Таміра» вважає, що враховуючи дії учасників справи з маніпуляції системою авторозподілу, є підстави вважати та припускати, що призначення головуючим у цій справі судді Аюпової Р.М. було також здійснено із недотриманням порядку визначення судді та втручанням у Єдину судову інформаційну (автоматизовану) систему, що, на думку, заявника, є підставою для відводу судді Аюпової Р.М., оскільки з`являються сумніви в об`єктивності розподілу справ за суддями господарського суду.

Окрім цього, сумнів у неупередженості судді Аюпової Р.М. викликає у заявника той факт, що 14-15 вересня 2020 року біля будівлі господарського суду Харківської області було проведено мітинг за участю значної кількості людей. В своїх вимогах мітингувальники зазначали про беззаконня, маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями, використання схеми «рулетки» з метою підбору «вірних» суддів опонентами ТОВ «Таміра» та вимагали скасування ухвали, винесеної суддею Ємельяновою О.О. у справі № 1318з-20, звинувачуючи останню в сприянні рейдерському захвату майна ТОВ «Таміра». А, отже, твердження, висловлені мітингувальниками, в сукупності з фактами, зазначеними у цій заяві, породжують у ТОВ «Таміра» обґрунтовану недовіру до господарського суду Харківської області та, зокрема, сумніви в об`єктивності судді господарського суду Харківської області Аюпової Р.М.

Інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Аюпової Р.М., представником ТОВ «Таміра» в заяві про відвід не зазначено.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" наголосив на тому, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (аналогічна правова позиція, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №9901/22/17).

Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі Хаушильд проти Данії від 24.05.1989).

Суд враховує, що вирішення питання щодо наявності обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді (суддів) повинно здійснюватися комплексно, з урахуванням ряду об`єктивних та суб`єктивних чинників.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, сформовано основні підходи щодо оцінки безсторонності суду.

Зокрема, Європейським судом з прав людини в п. 49 Рішення у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 було наголошено, що: «Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullarv. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38)».

Одночасно Європейський суд з прав людини в п. 50 рішення у цій справі прямо вказав, що: «Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43)».

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини від 15 липня 2010 року у справі № 16695/04 Газета Україна-Центр проти України).

Відповідно до ч. ч. 4 та 8 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи та в розподіл справ між суддями має наслідком відповідальність, встановлену законом. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 ГПК України визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Отже, враховуючи вищевказані норми, судді не мають жодного впливу на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, щодо незалежності судових органів судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

Незалежність суддів, не є прерогативою чи привілеєм і надається їм не для захисту власних інтересів, а в інтересах принципу верховенства права й усіх, хто прагне та очікує справедливості (пункт 10 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи про місце судової влади та її відносини з іншими гілками влади в сучасних демократіях).

Відповідно до Коментарю до Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням Ради суддів України №1 від 04 лютого 2016 року, зокрема до Преамбули Кодексу суддівської етики, однією з найважливіших категорій етики, що виражає моральні обов`язки судді стосовно держави, суспільства, конкретної людини, в інтересах якої здійснюється правосуддя, є професійний обов`язок, який має не тільки моральну, а й правову природу, оскільки містить у собі як обов`язок, передбачений правовими нормами, так і обов`язок перед суспільством, пов`язаний зі здійсненням професійної діяльності.

Таке суддівське сумління не тільки має оціночний характер, змушуючи суддю співвідносити свої дії і рішення з правовими приписами і нормами моралі, а й спонукає його діяти відповідно до внутрішнього переконання, протистояти зовнішньому впливу і тиску.

Коментуючи ст. 2 Кодексу суддівської етики (Суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя, та бути незалежним від своїх колег у процесі прийняття рішень) Рада суддів України, зокрема, зазначає, що незалежність судді від своїх колег у процесі ухвалення рішень означає свободу волевиявлення судді під час ухвалення судового рішення, яка має ґрунтуватися лише на загальних принципах відправлення правосуддя - верховенстві права, законності, незалежності суддів та підкоренні їх лише закону, а також на внутрішньому переконанні у правильності прийнятого суддею рішення. Якщо рішення приймається колегіальним складом суду, то воно має прийматися більшістю голосів, також без будь-яких зовнішніх впливів, виходячи лише із вищеозначених принципів правосуддя.

В Коментарі до статті 7 Кодексу суддівської етики (Суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки та вживати заходів для поглиблення своїх знань та вдосконалення практичних навичок) Рада суддів України зазначає, що під неупередженістю прийнято розуміти відсутність упередженості, безсторонність, об`єктивність, незацікавленість, нейтральність, універсальність підходів до будь-кого, незалежно від певних ознак; це прагнення до справедливості та відсутність особистих симпатій або антипатій, непідкупність, бездоганність, моральність.

Слід зазначити про обов`язок судді здійснювати судочинство, не допускаючи впливу на нього сторонніх осіб та життєвих обставин, будь-яких інших суб`єктивних чинників, відсутність у нього заздалегідь сформованої думки щодо обставин справи та готовність сприймати інформацію об`єктивно, вирішуючи справу лише відповідно до закону на підставі фактично встановлених обставин, виходячи з власного внутрішнього переконання.

Отже, безсторонній суд означає: позбавлений упередженості, незацікавлений, об`єктивний, безпристрасний, нейтральний.

Судді повинні приймати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомірного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, незалежно, з чийого боку та з яких мотивів воно б не здійснювалось, мають бути цілком вільними у винесенні неупередженого рішення у справі, яку вони розглядають, покладатись на своє внутрішнє переконання, власне бачення фактів та тлумачення чинного законодавства з дотриманням вимог процесуального закону.

Натомість доводи, на які посилається представник ТОВ "Таміра" у заяві про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду заяви ТОВ "Давіані" про забезпечення позову, і які, на думку заявника, можуть бути підставою для відводу зазначеного судді, не викликають жодних сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді господарського суду Харківської області Аюпової Р.М. у розгляді заяви ТОВ "Давіані".

Сам по собі факт проведення мітингів біля будівлі суду не є доказом необ`єктивності чи упередженості судді Аюпової Р.М., та не може бути підставою для відводу судді.

Зважаючи на те, що викладені в заяві мотиви для відводу судді по суті зводяться до посилань на вчинення неправомірного впливу, втручання у суддівську незалежність при прийнятті судового рішення при розгляді заяви ТОВ "Давіані" про забезпечення позову, суд вважає, що в даному випадку заявник не довів наявності обставин, які б свідчили про упередженість судді Аюпової Р.М. стосовно заявника або його зацікавленість у певному рішенні у цьому спорі.

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені у заяві доводи є необґрунтованими, а правові підстави для відводу судді господарського суду Харківської області Аюпової Р.М. від розгляду заяви ТОВ "Давіані" про забезпечення позову - відсутні.

Викладені обставини є підставами для висновку суду про відмову ТОВ "Таміра" у задоволенні заявленого відводу судді Аюповій Р.М.

Згідно ч. 11 ст. 39 ГПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 233, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованою заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" (вх. № 4120 від 22.10.2020) про відвід судді господарського суду Харківської області Аюпової Р.М. від розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Давіані" про забезпечення позову

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" про відвід судді господарського суду Харківської області Аюпової Р.М. від розгляду заяви ТОВ "Давіані" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 22.10.2020.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 1559з-20