СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2020 р. Справа № 922/1965/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Ярітенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області (вх.№2338 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2020, ухвалене суддею Прохоровим С.А. у приміщенні господарського суду Харківської області 12.08.2020 о 12:50 год. (повне рішення складено 17.08.2020) у справі №922/1965/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут, м.Харків,

до Головного управління ДПС у Харківській області, м. Харків,

про стягнення 3110,62 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.08.2020 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2829,91 грн. заборгованості за договором на постачання природного газу №41СВ617-459-19 від 08.02.2019, 201,67 грн. пені, 30,83 грн. 3% річних, 48,21 грн. інфляційних втрат, 2102,00 грн. судового збору.

В обґрунтування вказаного рішення суд першої інстанції зазначив наступне: за час дії договору № 41СВ617-459-19 від 08.02.2019 ТОВ Харківгаз Збут належним чином виконувало прийняті на себе зобов`язання, надаючи послуги з постачання природного газу відповідачу, однак відповідач розрахунки за надані йому послуги здійснював несвоєчасно, та не в повному обсязі, чим порушив суттєві умови договору; сума заборгованості відповідача за спожитий природний газ перед позивачем, з урахуванням часткових оплат, складає 2829,91 грн.; у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором, позивачем правомірно нараховано на суму боргу 3% річних в розмірі 30,83 грн. та інфляційні втрати - 48,21 грн., а також пеню в розмірі 201,67 грн. в порядку п. 6.2.1. договору.

Відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, із рішенням не погодився, у межах встановленого законом строку подав апеляційну скаргу, в якій просить: оскаржуване рішення скасувати в повному обсязі, прийнявши в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ Харківгаз Збут відмовити; справу розглянути за участю представника апелянта, повідомивши про дату, місце та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Апелянт із посиланням на п. 5.1.3, 5.1.4, п. 7.2 7.4 договору, а також на Порядок пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 №1687 та на Правила постачання природного газу, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, зазначає про наступні обставини: незважаючи на те, що споживач за договором не здійснив повний розрахунок за спожитий газ, не повернув постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, не надав письмового обґрунтування щодо відмови від його підписання, ТОВ Харківгаз Збут не ініціював/не вжив заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу та не пропонував укласти графік погашення заборгованості; органи казначейства не реєструють зобов`язання у разі, зокрема, відсутності у розпорядника бюджетних коштів бюджетних асингувань, встановлених кошторисом та відсутності документів, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання; позивач всупереч умовам п.10.1 договору не дотримався порядку досудового врегулювання спору; договір поставки на 2020 рік не укладався, а по додатковій угоді від 17.02.2020 №12 обсяги природного газу на допустиму суму у співвідношенні 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, вже були спожиті; позивачем не надано суду розрахунку сум інфляційних та пені, у зв`язку з чим ГУ ДПС області не має можливості перевірити правильність їх нарахування. Стверджуючи про те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, відповідач просить покласти судові витрати на ТОВ Харківгаз Збут в повному обсязі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, призначено її розгляд на 22.10.2020, встановлено учасникам справи строк до 16.10.2020 для подання відзивів на апеляційну скаргу, заяв, клопотань тощо.

16.10.2020, тобто в межах визначеного судом строку позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає про відсутність підстав, які б певним чином заважали або впливали на виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості газу у строк, встановлений п.3.3 договору, а неповернення відповідачем підписаного акту не може свідчити про відсутність у нього обов`язку щодо здійснення остаточного розрахунку за фактично отриманий газ; використавши 20% суми, визначеної в договорі, відповідач не був позбавлений можливості припинити споживання природного газу у надлишковому обсязі, як передбачено п.10 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 та п.5.4.5 договору від 08.02.2019; факт поставки є достатньою підставою для виникнення у споживача зобов`язання з оплати, тому, на думку позивача, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У судовому засіданні 22.10.2020 представники сторін підтримали викладену ними письмово правову позицію.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши присутніх у судовому засіданні представників сторін, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Між ТОВ Харківгаз Збут (постачальник) та ГУ ДФС у Харківській області (споживач) укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41СB617-459-19 від 08.02.2019 (а.с. 8) терміном дії до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. У преамбулі договору зазначено, що найменування оператора ГРМ, з яким споживач уклав договір розподілу природного газу: ПАТ Харківгаз; договір розподілу природного газу між споживачем та оператором ГРМ укладено на підставі заяви приєднання №42SBKh17949-18 від 01.11.2018.

Відповідно до положень п. 1.1 договору ТОВ Харківгаз Збут зобов`язувалось передати у власність природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

У п.1.3 договору сторонами встановлено планові обсяги постачання газу по місяцях на 2019 рік, у п. 3.2 визначено ціну газу 12514,32 грн. за 1000 куб. м.

Згідно з п. 4.2 договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем в розмірі 100% місячної вартості запланованого обсягу газу до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період.

Відповідно до п. 4.2.3 договору у випадку неоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За умовами розділу ІІ договору, обсяг отриманого споживачем газу визначається на підставі актів приймання-передачі газу, які складає і підписує постачальник та направляє на підпис споживачеві. Згідно з п.2.9.4, 2.9.5 договору, у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

За умовами п.6.2.1 договору, у разі порушення сторонами строків оплати, встановлених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

В подальшому сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору (а.с.13 22).

Зокрема, у зв`язку із реорганізацією Головного управління ДФС у Харківській області на підставі постанови КМУ від 19.06.2019 №537 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби, сторонами у додатковій угоді №10 від 27.12.2019 (а.с.20) викладено преамбулу договору у новій редакції.

Відповідно до додаткової угоди № 11 від 27.12.2020, підписаної повноважними представниками та засвідченої відбитками печаток обох сторін (а.с.21), термін дії договору було пролонговано до 31.03.2020.

Додатковою угодою №12 від 17.02.2020, також оформленою у встановленому порядку (а.с.22), сторони встановили планові обсяги газу по місяцях з 01.01.2020 по 29.02.2020, а саме: на січень 2020 року в обсязі 793,97 куб.м, на лютий 2020 року 342,48 куб.м. за ціною 8188,63 грн. за 1000 куб. м.

Вказаною додатковою угодою визначено, що загальна сума договору складає 55846,18 грн. та складається з місячних сум витрат газу споживачем.

У січні 2020 року споживачем отримано від постачальника 793,97 куб.м. природного газу, на загальну суму 6501,53 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі від 31.01.2020 (а.с.26). Зазначена кількість та вартість газу відповідає обсягам, погодженим сторонами в додатковій угоді №12 від 17.02.2020.

Також у матеріалах справи міститься акт приймання-передачі газу від 29.02.2020 (а.с.27), згідно з яким у лютому 2020 року споживач отримав природний газ в обсязі 688,07 куб.м, на загальну суму 5634,35 грн. тобто в більшому обсязі, ніж було передбачено додатковою угодою №12 від 17.02.2020 на лютий 2020 року. Вказаний акт приймання-передачі не підписано споживачем, а лише постачальником.

Разом з тим, як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджується матеріалами справи та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні 22.10.2020, відповідач не заперечував тих обставин, що у січні лютому 2020 року ним було спожито відповідні обсяги газу, зазначені у вищезгаданих актах приймання-передачі. Також відповідач не заперечує факт отримання від позивача акту за лютий 2020 року та не спростовує доводи позивача щодо відсутності заперечень ГУ ДПС у Харківській області на даний акт.

Отже, як встановлено місцевим господарським судом на підставі наявних у справі доказів та не заперечується сторонами в ході апеляційного провадження, за період січень-лютий 2020 відповідачем спожито природного газу на загальну суму 12135,88 грн. (6501,53 грн. за січень та 5634,35 грн. за лютий).

Однак оплату за отриманий у вказаному періоді газ відповідач здійснив несвоєчасно і не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 2829,91 грн. Розмір вказаної суми не заперечується відповідачем.

За таких обставин, вважаючи свої права порушеними, ТОВ Харківгаз Збут звернулося до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 2829,91 грн. заборгованості за договором на постачання природного газу №41СВ617-459-19 від 08.02.2019, а також нарахувань на вказану суму - 201,67 грн. пені, 30,83 грн. 3% річних, 48,21 грн. інфляційних втрат.

Розрахунок суми основного боргу за січень лютий 2020 року (з урахуванням часткових оплат) у розмірі 2829,91 грн., а також відповідних сум пені, річних та інфляційних, додано до позовної заяви (а.с.7).

Місцевий господарський суд задовольнив позов - із наведених вище підстав.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів погоджується з ними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (стаття 181 ГК України).

Статтею 638 ЦК України та частиною 2 статті 180 ГК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що договір поставки на 2020 рік не укладався, а по додатковій угоді від 17.02.2020 №12 обсяги природного газу на допустиму суму у співвідношенні 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, вже були спожиті.

Разом з тим, як вбачається зі змісту вищевказаної додаткової угоди, укладеної у встановленому порядку та підписаної обома сторонами, ними погоджено постачання газу в період січень лютий 2020 року та оплату його споживачем. Також вказаною додатковою угодою визначено, що загальна сума договору складає 55846,18 грн. та складається з місячних сум витрат газу споживачем.

Як вбачається з апеляційної скарги та пояснень представника відповідача, факт укладення вказаної угоди та її чинність даний учасник справи не заперечує і водночас не наводить аргументів, чому, у разі якщо ГУ ДПС у Харківській області вважало за необхідне укласти окремий договір на постачання газу у 2020 році, ним не було надано постачальникові відповідних пропозицій, а натомість підписано додаткові угоди №11 від 27.12.2019 про пролонгацію дії договору № 41СВ617-459-19 від 08.02.2019 (яка закінчувалася 31.12.2019) на перший квартал 2020 року та №12 від 17.01.2020 про встановлення планових обсягів постачання газу на вказаний період.

Окрім того, як було встановлено вище, відповідач здійснював часткові оплати на погашення заборгованості у спірний період.

При цьому ні сам договір №41СВ617-459-19 від 08.02.2019 з урахуванням додаткових угод, ні нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, не містять положень про те, що у разі споживання газу понад встановлені договором щомісячні планові обсяги відповідач звільняється від його оплати за визначеною в договорі ціною, а також про те, що у такому випадку має укладатися новий договір.

Тому посилання відповідача на відсутність укладеного між сторонами окремого договору на поставку газу у 2020 році колегія суддів не визнає переконливими аргументами.

Також, згідно з пунктом 10 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (на який правомірно посилається позивач у відзиві на апеляційну скаргу) споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.

Відповідні положення містяться і в договорі №41СВ617-459-19 від 08.02.2019 п. 5.4.5 якого передбачено, що споживач зобов`язується самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу, зокрема, у випадку перевитрат добового та/або місячного підтвердженого обсягу газу без узгодження з постачальником.

Апелянт зазначає, що ТОВ Харківгаз Збут не ініціював/не вжив заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу та не пропонував укласти графік погашення заборгованості.

Водночас, як вбачається із пояснень представника відповідача в судовому засіданні 22.10.2020, відповідачем визнано, що вжиття відповідних заходів з припинення (обмеження) газопостачання, складання графіку погашення заборгованості тощо зі сторони постачальника є правом, а не обов`язком останнього.

При цьому відповідачем не аргументовано, чому ГУ ДПС у Харківській області, зі своєї сторони, як споживач, не скористався можливістю припинити споживання природного газу у надлишковому обсязі, як це передбачено пунктом 10 Розділу ІІ Правил постачання природного газу та п. 5.4.5 укладеного між сторонами договору.

Також відповідачем не надано пояснень, яким чином вищенаведені обставини свідчать про відсутність у нього обов`язку оплатити в повному обсязі газ, отриманий від позивача в січні лютому 2020 року.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання

За таких обставин, посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування колегія суддів також не вважає належним аргументом.

Колегія суддів погоджується з викладеними в оскаржуваному рішенні аргументами про те, що факт поставки є достатньою підставою для виникнення у споживача зобов`язання з оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України обов`язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, апелянтом не спростовано висновку місцевого господарського суду про те, що не оплачена відповідачем сума основного боргу 2829,91 грн. за договором на постачання природного газу №41СВ617-459-19 від 08.02.2019 (розмір якої відповідачем не заперечується) підлягає стягненню на користь позивача.

Також місцевим господарським судом, правомірно, із посиланням на ст.610, 611, 612, 625 ЦК України, умови договору (п. 6.2.1.) зроблено висновок про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявлених у позові нарахувань на суму основного боргу, та обґрунтовано визнано правильним наданий позивачем розрахунок вказаних сум: 201,67 грн. пені, 30,83 грн. 3% річних, 48,21 грн. інфляційних втрат (а.с.7).

Твердження відповідача про те, що позивачем не надано розрахунку сум інфляційних та пені, у зв`язку з чим ГУ ДПС Харківської області не має можливості перевірити правильність їх нарахування, спростовуються матеріалами справи, оскільки, як встановлено вище, відповідний розрахунок додано до позову і, як вбачається з опису вкладення у цінний лист (а.с.6), копію вказаного розрахунку було надіслано позивачем на адресу відповідача разом із копією позовної заяви при зверненні до суду. При цьому відповідач ні в суді першої інстанції, ні в ході апеляційного провадження не зазначав про те, що копію позовної заяви з додатками ним не було отримано.

Окрім того, відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, в яких міститься вказаний розрахунок, і у разі незгоди з ним, здійснити контррозрахунок самостійно, виходячи із відомої йому суми боргу та сум і дат її часткового погашення.

Однак відповідних дій ГУ ДПС Харківської області вчинено не було, тому колегія суддів зазначає, що заперечення даного учасника справи щодо стягнення з нього вищезазначених нарахувань на суму боргу є безпідставними і не аргументованими.

Будь-яких інших доводів, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови в позові, відповідачем не наведено.

Тобто в ході апеляційного провадження заявником скарги не спростовано правомірності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2020 у справі №922/1965/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.10.2020

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна