ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020 Справа № 917/1715/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аульська хлоропереливна станція ", Адреса товариства: Україна, 52310, Дніпропетровська обл., Криничанський район, селище міського типу Аули

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлортехвод", 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Театральна, 34, офіс 16

про вилучення та передачу майна, стягнення штрафних санкцій

Суддя Киричук О.А. Секретар судового засідання Тертична О.О.

за участю представників:

представник позивача: Водопян Н.В., док. в справі

представник відповідача: Шапошник Р.Ф., док. в справі

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аульська хлоропереливна станція" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлортехвод" про вилучення та передачу на свою користь чотирнадцять контейнерів для рідкого хлору з заводськими номерами 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252, загальною вартістю 1 260 000,00грн та стягнення штрафних санкцій в сумі 1050000 грн. за невиконання умов договору тимчасового користування (позички) №122/18 від 18.09.2018р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.10.2019р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 12.11.19, викликати учасників справи у підготовче засідання, запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. суд постановив відкласти підготовче засідання, запропонувати сторонам вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

26.11.19 від відповідача надійшли наступні клопотання: - про залучення до матеріалів справи доказів (заяви свідка); - про призначення експертизи (судової почеркознавчої); - про витребування доказів (оригіналів документів); - про витребування доказів (копій та оригіналів для огляду щодо контейнерів для рідкого хлору).

Суд, розглянувши в підготовчому засіданні, клопотання відповідача про витребування доказів (оригіналів документів), задовольнив його, про що зазначено в ухвалі від 26.11.19.

Також, ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.11.2019р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 17.12.19, витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аульська хлоропереливна станція " оригінал договору тимчасового користування (позички) №122/18 від 18.09.2018р. та акт № 1 приймання-передачі хлорної тари від 18.09.18, запропонувати сторонам вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

17.12.19 від позивача надійшли оригінали договору тимчасового користування (позички) №122/18 від 18.09.2018р. та акту № 1 приймання-передачі хлорної тари від 18.09.18, копія листа вих. № 241 від 17.09.18 та дозволу № 149-18-53.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.12.2019р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 09.01.20, забезпечити явку в судове засідання директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлортехвод" Первого О.Л. для відібрання експерементальних зразків підпису та надати суду вільні та умовно-вільні зразки почерку зазначеної особи, запропонувати сторонам вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

09.01.20 від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 201).

16.01.20 від відповідача надійшло клопотання про надання вільних та умовно-вільних зразків почерку на виконання ухвали від 09.01.20 (вх. № 543).

Крім того, від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів (вх. № 536).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.01.20 р. витребувані від ТОВ "Аульська хлоропереливна станція" копії наступних документів у матеріали справи та оригінали цих документів для огляду в суді (картотеку всього наявного парку контейнерів для хлору рідкого (527 шт); правовстановлюючого документу про набуття права власності на спірні контейнери; бухгалтерських документів на підтвердження перебування спірних контейнерів на балансі ТОВ "Аульська хлоропереливна станція", в т.ч., але не виключно, головну книгу, оборотно-сальдові відомості по відповідним рахункам, акти про проведену інвентаризацію; договору оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства "Аульська хлоропереливна станція" № 332 від 17.06.2011 року укладеного між ТОВ "Аульська хлоропереливна станція" та Дніпропетровською обласною Радою з усіма додатками до даного договору), відкладене підготовче засідання на 06.02.20.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.02.20 р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 25.02.20, запропонувати сторонам вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

25.02.20 від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 2294).

В підготовчому засіданні 25.02.20 суд оголосив перерву до 03.03.20.

В підготовчому засіданні 03.03.20 суд оголосив перерву до 10.03.20.

04.03.20 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 2622).

10.03.20 від відповідача надійшли заперечення.

Ухвалою від 10.03.2020р. суд постановив призначити у справі № 917/1715/19 судову почеркознавчу експертизу, на вирішення експертизи поставити такі питання: 1) Чи належить підпис у договорі № 122/18 від 18.09.2018 року тимчасового користування (позички) в графі "Директор ТОВ "Компанія "Хлортехвод" Первий О.Л.? 2) Чи належить підпис у акті № 1 приймання-передачі хлорної тари від 18.09.2018 року до договору № 122/18 від 18.09.2018 року тимчасового користування (позички) в графі "Директор ТОВ "Компанія "Хлортехвод" Первому О.Л.?, зупинити провадження у справі № 917/1715/19 на час проведення судової почеркознавчої експертизи.

Від Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України до господарського суду Полтавської області надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи по справі № 917/1719/19.

Ухвалою від 04.08.2020р. суд постановив поновити провадження у справі, призначити підготовче засідання на 03.09.2020 р., сторонам надати письмові пояснення з урахуванням висновку судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.09.2020р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі №917/1715/19, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 17.09.20.

17.09.20 від позивача надійшли пояснення по справі з урахуванням висновку судової почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні 17.09.20 суд заслухав вступне слово представника позивача стосовно предмета та підстав заявленого позову, вступне слово представника відповідача, перейшов до з`ясування обставини, на які посилаються учасники справи та дослідження доказів, якими вони обгрунтовуються.

В судовому засіданні 17.09.20 суд оголосив перерву до 08.10.20.

В судовому засіданні 08.10.20 суд продовжив з`ясування обставини, на які посилаються учасники справи та дослідження доказів, якими вони обгрунтовуються, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Позивачем позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

Представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.10.20р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

18.09.2018р. товариством з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція» (надалі Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод» (надалі Відповідач) було укладено договір тимчасового користування (позички) №122/18.

Відповідно до п.1.1. зазначеного Договору Позивач (за текстом договору - «Власник») передає, а Відповідач (за текстом Договору - «Користувач») приймає в тимчасове безоплатне користування контейнери для рідкого хлору, об`ємом 800л. в кількості 14 штук, а саме контейнери з наступними заводськими номерами: 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252, надалі «майно».

Відповідно до п.1.2. зазначеного Договору 3аставна вартість одного контейнера переданного в користування на момент його передачі Користувачеві складає 75 000,00 гривень без ПДВ.

Відповідно до п.2.1. зазначеного Договору Майно надається Користувачу на строк, що становить 2 календарних місяців з моменту його передачі.

Відповідно до п.2.2. зазначеного Договору останнім днем строку користування Майном є 19 листопада 2018 року.

Відповідно до п.2.2. зазначеного Договору трок користування Майном може бути подовжено за згодою Сторін.

Згідно розділу 3 Договору власник зобов`язується надати Майно Користувачеві протягом двох календарних днів з моменту підписання цього Договору. Майно вважається переданим Власником Користувачу з моменту підписання акта приймання-передачі повноваженими представниками Сторін.

П. 4.3.5. передбачено обов`язок Відповідача надавати інформацію Власнику майна щодо місцезнаходження майна, що передане йому в користування, шляхом направлення відповідного офіційного листа на адресу Власника.

П. 6.1 Договору передбачено, що у випадку порушення строку повернення Майна, що зазначений п.2.2. Користувач зобов`язаний сплатити на поточний рахунок Власника штраф в розмірі 75 000.00 грн за кожну одиницю вчасно неповернутого майна. При цьому, Користувач не звільняється від обов`язку повернення майна.

Як зазначає позивач, факт приймання-передачі майна, що є предметом договору підтверджується Актом приймання-передачі хлорної тари від 18 вересня 2018 року, відповідно до якого Позивач (Власник) передав, а Відповідач (Користувач) прийняв у тимчасове користування контейнери для рідкого хлору, об`ємом 800 т., в кількості 14 штук, з наступними заводськими номерами: 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252.

Згідно примітки до акту відповідно до вимог «Правил охорони праці при виробництві, зберіганні, транспортуванні та застосуванні хлору», затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 12.03.2010р. №56, Користувач зобов`язаний надавати. Власнику спорожнену з під рідкого хлору, зворотну тару, для здійснення комплексу робіт з її підготовки до наповнення.

Без проведення визначеного комплексу робіт повторно наповнювати хлорну тару заборонено.

За твердженням позивача, не зважаючи на умови укладеного договору, відповідач не надає інформацію щодо місцезнаходження майна Позивача, та, станом на день написання позовної заяви та ухвалення рішення, контейнери для рідкого хлору в кількості 14 шт. залишаються неповернутими, місцезнаходження їх невідомо, чим порушуються умови укладеного договору.

В порядку досудового врегулювання спору. Позивач направляв на адресу Відповідача претензію щодо виконання умов укладеного договору № 122/18 від 18.09.2018р. та сплати штрафних санкцій (вих. 179 від 26.03.2019 року), що підтверджується описом поштового вкладення у цінний лист №115 від 16.04.2019р. Однак відповіді Позивач не отримав.

З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлортехвод" про вилучення та передачу на свою користь чотирнадцять контейнерів для рідкого хлору з заводськими номерами 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252, загальною вартістю 1 260 000,00грн та стягнення штрафних санкцій в сумі 1050000 грн. за невиконання умов договору тимчасового користування (позички) №122/18 від 18.09.2018р.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказав, що зазначений в позові договір та акт прийому-передачі директор ТОВ «Компанія «Хлортехвод» Первий Олег Леонідович не підписував, відтиск печатки на договорі та акті не відповідає відтиску печатки ТОВ «Компанія «Хлортехвод».

Крім того, відповідач зазначив, що позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами те, що спірні контейнери були передані від Позивача до Відповідача, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження того, що Позивач взагалі мав у власності такі контейнери для зберігання та транспортування хлорної тари.

Як зазначалося вище, ухвалою від 10.03.2020р. суд постановив призначити у справі № 917/1715/19 судову почеркознавчу експертизу, на вирішення експертизи поставити такі питання: 1) Чи належить підпис у договорі № 122/18 від 18.09.2018 року тимчасового користування (позички) в графі "Директор ТОВ "Компанія "Хлортехвод" Первий О.Л.? 2) Чи належить підпис у акті № 1 приймання-передачі хлорної тари від 18.09.2018 року до договору № 122/18 від 18.09.2018 року тимчасового користування (позички) в графі "Директор ТОВ "Компанія "Хлортехвод" Первому О.Л .?

Згідно висновку Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судової почеркознавчої експертизи по справі № 917/1719/19 підпис у договорі № 122/18 від 18.09.2018 року тимчасового користування (позички) в графі "Директор ТОВ "Компанія "Хлортехвод" виконаний не Первим О.Л. , а іншою особою, підпис у акті № 1 приймання-передачі хлорної тари від 18.09.2018 року до договору № 122/18 від 18.09.2018 року тимчасового користування (позички) в графі "Директор ТОВ "Компанія "Хлортехвод" виконаний не Первим О.Л. , а іншою особою.

В наданих з урахуванням висновку судової почеркознавчої експертизи поясненнях по справі позивач вказав на наступні обставини:

- Укладенню договору №122/18 від 18.09.2018р. передував лист в листі вих. №241 від 17.09.2018р.. що адресований на ім`я директора ТОВ «АХГІС» Богданенка О.В. , в якому Відповідач просив «для забезпечення поставки імпортного хлору з Молдови, надати у тимчасове користування хлорну тару (контейнери об`ємом 800 літрів, якій проведено підготовку до наповнення рідким хлором, в кількості 14 штук, а також зазначено, що оплату послуг з підготовки тари до наповнення Відповідач гарантує»;

- На виконання зазначеного листа між ТОВ «Компанія «Хлортехвод» та ТОВ «АХПС» було укладено два договори №122/18 від 18.09.2018р. (про тимчасове користування хлорною тарою) та договір підряду №123/18 від 18.09.2018р. (за яким хлорна тара передавалася в користування Відповідача);

- П. 1.1. договору підряду №123/18 від 18.09.2018р., зазначено, що «Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботу (надати послугу) по підготовці хлорної тари (контейнерів) до наповнення, в кількості 14 штук, а Замовник зобов`язується здійснити оплату, послуг відповідно до умов даного договору.

Тара є власністю Виконавця та надається Замовнику у тимчасове користування, з метою забезпечення в рідкому хлорі водопровідно-каналізаційні господарства України, відповідно до Договору №122/18 від 18.09.2018р. Послуги надаються Виконавцем за місцем провадження своєї діяльності: смт. Аули Криничанський район Дніпропетровська область;

- Згідно п. 1.2. цього ж договору «приймання виконаної роботи здійснюється Сторонами, шляхом підписання Акта приймання-передачі виконаних робіт». Факт надання послуг за договором підтверджено актом надання послуг №1504 від 18.09.2018 року, а факт відправлення спірних контейнерів з смт. Аули за місцезнаходженням Позивача (оскільки роботи проводились за його адресою), Відповідачеві підтверджується товарно-транспортною накладною №02596 від 18.09.2018р. та паспортом від 18.09.2018р., в яких прослідковуються номери спірних контейнерів в кількості 14 шт.;

- Про необхідність забезпечення водопровідно-каналізаційних господарств України в рідкому хлорі йшлося і в листі Відповідача вих. №241 від 17.09.2018р.;

- На оплату наданих послуг ТОВ «АХПС» було пред`явлено рахунок на оплату №1453 від 18.09.2018р. на суму 140 000,11грн. з ПДВ, який ТОВ «Компанія «Хлортехвод» сплатила у повному обсязі, що підтверджується даними з виписки картки рахунку 361. Платіжним дорученням №3450 від 28.09.2018р., в якому в якості призначення платежу зазначено - оплата за договором № 122/18 від 18.09.2018р. Зазначивши в призначенні платежу саме договір №122 18;

- Відповідач чітко знав про існування як договору, за яким він взяв у тимчасове користування тару так і договору, за яким проведено підготовку тари до наповнення;

- Зазначені документи містяться в матеріалах справи. При цьому, легітимність підпису Первого О.Л. на договорі №123/18 від 18.09.2018р., акті виконаних робіт, товаро-транспортній накладній, перерахування грошових коштів, Відповідачем не оскаржується.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивильних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір, з огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні норм ст. 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором позички, який підпадає під правове регулювання Глави 60 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків (ст. 836 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, факт приймання-передачі майна, що є предметом договору підтверджується Актом приймання-передачі хлорної тари від 18 вересня 2018 року, відповідно до якого Позивач (Власник) передав, а Відповідач (Користувач) прийняв у тимчасове користування контейнери для рідкого хлору, об`ємом 800 т., в кількості 14 штук, з наступними заводськими номерами: 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252.

Відповідно до п.2.1. зазначеного Договору Майно надається Користувачу на строк, що становить 2 календарних місяців з моменту його передачі.

Відповідно до п.2.2. зазначеного Договору останнім днем строку користування Майном є 19 листопада 2018 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх зобов`язань по поверненню майна є таким, що настав.

Проте, на момент прийняття рішення відповідач свої зобов`язання перед позивачем з повернення контейнерів для рідкого хлору, об`ємом 800 т., в кількості 14 штук, з наступними заводськими номерами: 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252 не виконав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд відхиляє за необгрунтованістю заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що зазначений в позові договір та акт прийому-передачі директор ТОВ «Компанія «Хлортехвод» Первий Олег Леонідович не підписував, відтиск печатки на договорі та акті не відповідає відтиску печатки ТОВ «Компанія «Хлортехвод», з огляду на наступні обставини.

Підписи особи, які зазначені в договорі № 122/18 від 18.09.2018р. та Акті приймання-передачі хлорної тари від 18.09.2018р. скріплені печаткою відповідача - ТОВ «Компанія «Хлортехвод».

Будь-яких доказів, що відтиск печатки на зазначених договорі та акті не відповідає відтиску печатки ТОВ «Компанія «Хлортехвод», суду не надано.

Відповідач не посилається на обставини щодо неправомірного використання його печатки.

Відповідачем не надано доказів стосовно вчинення ним відповідних дій, які б вказували на його реагування щодо використання іншими особами його печатки.

При цьому, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення стороною правочину, вчиненого від її імені з перевищенням повноважень або без повноважень (стаття 241 ЦК України), має юридичне значення також для інших заінтересованих осіб, а сторона оспорюваного правочину, дії якої вказують на її волю зберегти дійсність правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати при виявленні цієї волі, що випливає із вказаної норми та засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов`язання (частина третя статті 509 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 910/19179/17.

Зі змісту норми частини першої статті 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, здійснення чи прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 910/18812/17, від 08.07.2019 №910/19776/17.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 зі справи № 904/2178/18).

При цьому, при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 зі справи № 910/8794/16).

Як зазначено позивачем та підтверджено матеріалами справи, укладенню договору №122/18 від 18.09.2018р. передував лист в листі вих. №241 від 17.09.2018р.. що адресований на ім`я директора ТОВ «АХГІС» Богданенка О.В. , в якому Відповідач просив «для забезпечення поставки імпортного хлору з Молдови, надати у тимчасове користування хлорну тару (контейнери об`ємом 800 літрів, якій проведено підготовку до наповнення рідким хлором, в кількості 14 штук, а також зазначено, що оплату послуг з підготовки тари до наповнення Відповідач гарантує».

На виконання зазначеного листа між ТОВ «Компанія «Хлортехвод» та ТОВ «АХПС» було укладено два договори №122/18 від 18.09.2018р. (про тимчасове користування хлорною тарою) та договір підряду №123/18 від 18.09.2018р. (за яким хлорна тара передавалася в користування Відповідача).

П. 1.1. договору підряду №123/18 від 18.09.2018р., зазначено, що «Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботу (надати послугу) по підготовці хлорної тари (контейнерів) до наповнення, в кількості 14 штук, а Замовник зобов`язується здійснити оплату, послуг відповідно до умов даного договору.

Тара є власністю Виконавця та надається Замовнику у тимчасове користування, з метою забезпечення в рідкому хлорі водопровідно-каналізаційні господарства України, відповідно до Договору №122/18 від 18.09.2018р. Послуги надаються Виконавцем за місцем провадження своєї діяльності: смт. Аули Криничанський район Дніпропетровська область.

Згідно п. 1.2. цього ж договору «приймання виконаної роботи здійснюється Сторонами, шляхом підписання Акта приймання-передачі виконаних робіт». Факт надання послуг за договором підтверджено актом надання послуг №1504 від 18.09.2018 року, а факт відправлення спірних контейнерів з смт. Аули за місцезнаходженням Позивача (оскільки роботи проводились за його адресою) Відповідачеві підтверджується товарно-транспортною накладною №02596 від 18.09.2018р. та паспортом від 18.09.2018р., в яких прослідковуються номери спірних контейнерів в кількості 14 шт.

На оплату наданих послуг ТОВ «АХПС» було пред`явлено рахунок на оплату №1453 від 18.09.2018р. на суму 140 000,11грн. з ПДВ, який ТОВ «Компанія «Хлортехвод» сплатила у повному обсязі, що підтверджується даними з виписки картки рахунку 361. Платіжним дорученням №3450 від 28.09.2018р., в якому в якості призначення платежу зазначено - оплата за договором № 122/18 від 18.09.2018р, зазначивши в призначенні платежу саме договір №122/18.

Зазначені документи містяться в матеріалах справи. При цьому, легітимність підпису Первого О.Л. на договорі №123/18 від 18.09.2018р., товаро-транспортній накладній, та факт перерахування грошових коштів, Відповідачем не оспорюється.

Так, при розгляді справи судом встановлено, що підпис у договорі № 122/18 від 18.09.2018 року тимчасового користування (позички) в графі "Директор ТОВ "Компанія "Хлортехвод" виконаний не Первим О.Л. , а іншою особою, підпис у акті № 1 приймання-передачі хлорної тари від 18.09.2018 року до договору № 122/18 від 18.09.2018 року тимчасового користування (позички) в графі "Директор ТОВ "Компанія "Хлортехвод" виконаний не Первим О.Л. , а іншою особою.

Проте, з огляду на наведені вище обставини та наявні в матеріалах справи докази (наявність листування між сторонами щодо передачі хлорної тари, доказів виконання роботи (надання послуги) по підготовці цієї хлорної тари, транспортування цієї хлорної тари, перерахування грошових коштів, справжність яких відповідачем під час розгляду справи не спростовано), суд дійшов висновку про схвалення відповідачем правочину (договору № 122/18 від 18.09.2018), а відтак посилання відповідача на те, що зазначений в позові договір та акт прийому-передачі директор ТОВ «Компанія «Хлортехвод» Первий Олег Леонідович не підписував, (які підтвердилися під час розгляду справи) не може бути підставою для відмови у позові, що розглядається в межах даної справи, в частині вимог про вилучення та передачу на користь позивача.

Позивачем підтверджено належними та допустимими доказами передача відповідачу у тимчасове користування контейнери для рідкого хлору, об`ємом 800 т., в кількості 14 штук, з наступними заводськими номерами: 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252.

З огляду на викладене, оскільки невиконання зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів повернення майна відповідач не надав, позовні вимоги в частині вилучення та передачі на користь позивача чотирнадцять контейнерів для рідкого хлору з заводськими номерами 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252, загальною вартістю 1 260 000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлені до стягнення з відповідача штрафні санкції в сумі 1050000 грн. за невиконання умов договору тимчасового користування (позички) №122/18 від 18.09.2018р.

Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В даному випадку сторони у договорі передбачили, що у випадку порушення строку повернення Майна, що зазначений п.2.2. Користувач зобов`язаний сплатити на поточний рахунок Власника штраф в розмірі 75 000.00 грн за кожну одиницю вчасно неповернутого майна. При цьому, Користувач не звільняється від обов`язку повернення майна (п. 6.1 Договору).

При цьому, відповідно до п.1.2. зазначеного Договору 3аставна вартість одного контейнера переданного в користування на момент його передачі Користувачеві складає 75 000,00 гривень без ПДВ.

Як вже зазначалось, відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань щодо повернення майна.

Оскільки, умовами укладеного між сторонами договору, а саме пунктом 6.1. Договору Сторони передбачили відповідальність за порушення строків повернення майна, зазначене надає право позивачу на нарахування штрафу за таке прострочення.

Позивачем нараховано штрафні санкції в сумі 1050000 грн. за невиконання умов договору тимчасового користування (позички) №122/18 від 18.09.2018р., що не суперечить вимогам умовам договору та чинному законодавству.

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню штрафу, суд встановив, що розрахований позивачем штраф здійснено математично правильно, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій в сумі 1050000 грн. також є обґрунтованими.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано, контррозрахунку заявлених до стягнення з нього сум не надано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак вимоги про вилучення та передачу на свою користь чотирнадцять контейнерів для рідкого хлору з заводськими номерами 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252, загальною вартістю 1 260 000,00грн та стягнення штрафних санкцій в сумі 1050000 грн. за невиконання умов договору тимчасового користування (позички) №122/18 від 18.09.2018р. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, суд зазначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судовий збір у розмірі 34650 грн., відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Вилучити у Товариства з обмеженою відповідальпіеію «Компанія «Хлоргехвод» (39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Театральна, 34, офіс 16 ) чотирнадцять контейнерів для рідкого хлору з заводськими номерами 126, 6555, 5117, 7894, 217, 273, 9999, 339, 5178, 781, 2199, 247, 74, 252, загальною вартістю 1260000 грн. та передати їх Товариству з обмеженою відповідальністю "Аульська хлоропереливна станція" ( Адреса товариства: Україна, 52310, Дніпропетровська обл., Криничанський район, селище міського типу Аули).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальпіеію «Компанія «Хлоргехвод» (39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Театральна, 34, офіс 16 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аульська хлоропереливна станція" ( Адреса товариства: Україна, 52310, Дніпропетровська обл., Криничанський район, селище міського типу Аули) штрафні санкції в сумі 1050000 грн., а також 34650 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.10.2020р.

Суддя Киричук О.А.