СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" жовтня 2020 р. Справа № 922/2074/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вх. №2493 Х) на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2020 у справі №922/2074/20

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Фідобанк» Білої І.В., м. Київ

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Харків

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.09.2020 у справі №922/2074/20 (суддя Аріт К.В.) застосовано до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заходи процесуального примусу у вигляді штрафу; стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 2102,00 грн.

Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2020 у справі №922/2074/20 скасувати. Відповідач також звернувсяся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а також про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.2020 у справі №922/2074/20.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання йому можливості звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження, вказавши інші підстави для поновлення строку, а також надати суду докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (2102,00 грн.) та надсилання іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення; зазначено, що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Копію вказаної ухвали від 29.09.2020 отримано Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 01.10.2020 (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення). У зв`язку із чим, заявник мав усунути недоліки апеляційної скарги у встановлений судом десятиденний строк, тобто, в період з 02.10.2020 по 12.10.2020 (останній день припав на 11.10.2020 вихідний).

Проте, станом на час винесення даної ухвали недоліки апеляційної скарги заявником усунуті не були.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, судом було встановлено таке.

Згідно частини 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів апеляційної скарги, а саме з відбитку штампу «Укрпошта» на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга вбачається, що апеляційна скарга на ухвалу від 02.09.2020 (повний текст якої складено 02.09.2020) подана 21.09.2020, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Розглядаючи питання про поновлення строку, суд зазначає, що лише сам факт подання відповідного клопотання не передбачає обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк, оскільки в кожному випадку він має визначити, з якої причини такий строк було пропущено заявником, та чи підлягає він відновленню; у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин справи оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Суд у кожному випадку, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

У частинах першій та третій статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

Колегія суддів зазначає, що необхідність перегляду судового рішення, що набрало законної сили та чинне, має бути зумовлена виключними обставинами (оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення), наявність яких є очевидною та безспірною, що обґрунтовувало би порушення принципу правової визначеності, який вимагає поваги до остаточного рішення суду, та виправдовувало таке порушення необхідністю відновлення прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася до суду за таким переглядом, а також неможливістю цієї особи відновити свої права шляхом використання передбачених законом інших способів захисту.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявник зазначає, що оскаржувана ухвала від 02.09.2020 у справі №922/2074/20 отримана Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11.09.2020, у зв`язку із чим останнім днем подачі апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2020 у справі №922/2074/20 він вважає 21.09.2020.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, копія оскаржуваної ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.2020 отримана Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07.09.2020 (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення). Отже, доводи заявника апеляційної скарги щодо отримання 11.09.2020 копії оскаржуваної ухвали господарського суду Харківської області від 02.09.2020 у справі №922/2074/20 спростовуються матеріалами справи.

У зв`язку з чим, останнім днем подачі апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2020 у справі №922/2074/20 є 17.09.2020, проте як встановлено судом подана вона була лише 21.09.2020.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наведені в клопотанні відповідача обставини не можна вважати доведеними, обґрунтованими та такими, що дають підстави для його задоволення.

Колегія суддів зазначає, що за положеннями ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

У п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України закріплено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки заявником не подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк, а наведені в апеляційній скарзі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2020 у справі №922/2074/20. на підставі пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів також звертає увагу, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 було запропоновано заявнику усунути й інші недоліки апеляційної скарги.

Так, судом апеляційної інстанції було зазначено, що згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору з апеляційних скарг на ухвалу суду складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 7 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи викладене, судовий збір за подання апеляційної скарги складає 2102,00 грн.

Проте, матеріали апеляційної скарги не містять доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

В свою чергу, заявник апеляційної скарги звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтовує труднощами та тривалістю процедури в отриманні необхідної суми на сплату судового збору від органів казначейства.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору було відмовлено.

Доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі заявником так і не було надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що апелянтом не було виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно ст. 259 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Під час дослідження матеріалів апеляційної скарги судом встановлено, що заявником до апеляційної скарги додано лише фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 21.09.2020 №0109про надсилання якоїсь поштової кореспонденції ПАТ «Фідобанк». Проте, всупереч вимогам статті 259 Господарського процесуального кодексу України заявником не надано доказів надсилання копії скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення, що підтверджується також актом Східного апеляційного господарського суду від 25.09.2020, у якому зазначено, що в матеріалах справи відсутній вказаний п. 8 додатків до апеляційної скарги доказ направлення копії апеляційної скарги іншим учасникам справи на 9 аркушах.

Вказані недоліки апеляційної скарги також не були усунуті заявником.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не було виконано вимоги п. 3 ч. 3 ст. 258 та ст. 259 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Таким чином, вказані вище обставини є підставою також для повернення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 234, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.09.2020 у справі №922/2074/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: апеляційна скарга з додатками на 10 арк. та конверт на 1 арк., всього документів на 11 арк.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна

Суддя О.В. Шевель