РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2020Справа № 910/10286/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОБУДКОМПЛЕКС-К"

до Фізичної особи-підприємця Дорофеєвої Раїси Степанівни

про стягнення 63 441,25 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автобудкомплекс-К" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Дорофеєвої Раїси Степанівни про стягнення 63441,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 20.12-АБК від 20.12.2018.

Ухвалою суду від 20.07.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

24.07.2020 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 20.07.2020 про усунення недоліків позовної заяви.

Питання про відкриття провадження у справі вирішується поза межами строків, передбачених ГПК України, в зв`язку з перебуванням судді Усатенко І.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дати вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

07.09.2020 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи з проведенням судового засідання. Клопотання обгрунтовано тим, що позивач у позовній заяві просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, а згідно ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Оскільки, відповідне клопотання було заявлено позивачем, він просить розглядати справу з повідомленням сторін, про дату та час проведення судового засідання повідомити позивача у встановленому законом порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 було відмовлено позивачу у задоволенні заяву про розгляд справи з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, процесуальні документи були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03164, м. Київ, вул. Олевська, 3 - В, кв. 12.

Станом на дату розгляду справи поштове відправлення № 01 0, яким направлено відповідачу ухвалу від 20.08.2020 про відкриття провадження у справі не було вручене під час доставки, про що вказано у довідці форми 20: "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/10286/20 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс - К» (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Дорофеєвою Раїсою Степанівною (орендар) було укладено договір оренди № 20.12 - АБК.

Відповідно до п. 1.1. - 1.2. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти в платне строкове користування (оренду) приміщення їдальні ( об`єкт оренди) та сплачувати орендодавцю орендну плату. Об`єкт оренди передається орендарю з метою здійснення ним підприємницької діяльності, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п. 2.1. - 2.5. договору, об`єктом оренди є: - приміщення їдальні. Об`єкт знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Святошинська, 34. Загальна площа об`єкта оренди становить: - приміщення їдальні 350 м2. Опис технічного стану об`єкта оренди на дату передачі орендареві зазначається в акті приймання - передачі об`єкта оренди, який являється невід`ємною частиною даного договору (додаток № 1). Об`єкт оренди належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності на майновий комплекс МК № 010001320.

Відповідно до п. 4.1., 4.3. договору, об`єкт оренди повинен бути переданий орендодавцем та прийнятий орендарем в придатному для використання стані, в термін не більше 10 - ти днів з моменту підписання цього договору. Об`єкт вважається переданим або повернутим з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі.

Відповідно до п. 5.1. - 5.2. договору, цей договір набуває чинності з 01 січня 2019 року і діє до 31 грудня 2019 року. У разі якщо жодна із сторін щонайменш ніж за 30 календарних днів до дати закінчення строку його дії не повідомить іншу сторону про свій намір щодо припинення договору, його дія автоматично продовжується на наступний календарний рік. Сторони домовились, що термін оренди починається з дня підписання акту приймання - передачі об`єкту оренди.

Відповідно до п. 6.1. договору, щомісячна орендна плата за користування об`єктом оренди визначається за домовленістю сторін та розраховується виходячи зі ставки ( з урахуванням ПДВ): - приміщення їдальні 17,30 грн. за м2 на місяць і складає 6055,00 грн., в т.ч. ПДВ 1009,16 грн.

Згідно додаткової угоди № 1 від 12.12.2019 до договору № 20.12 - АБК від 20.12.2018, ТОВ «Автобудкомплекс - К» (орендодавець») та ФОП Дорофеєва Раїса Степанівна дійшли згоди викласти п. 6.1. договору в наступній редакції: «щомісячна орендна плата за користування об`єктом оренди визначається за домовленістю сторін та розраховується виходячи зі ставки ( з урахуванням ПДВ): - січень та лютий місяць 2020 року приміщення їдальні 28,60 грн. за м2 на місяць і складає 10010 грн., в т.ч. ПДВ 1668,33 грн.; - березень 2020 року приміщення їдальні 42,90 грн. за м2 на місяць і складає 15015 грн., в т.ч. ПДВ 2502,50 грн.; - з квітня 2020 року та до кінця дії договору, приміщення їдальні 52,00 грн. за м2 на місяць і складає 18200,00 грн., в т.ч. ПДВ 3033,33 грн». Відповідно до п.4 додаткової угоди, дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди № 20.12 - АБК від 20.12.2018 та діє з 01.01.2020 року.

Додатковою угодою № 2 від 30.03.2020 до договору № 20.12 - АБК від 20.12.2018, сторони погодили викласти п. 6.1. договору в наступній редакції: «щомісячна орендна плата за користування об`єктом оренди визначається за домовленістю сторін та розраховується виходячи зі ставки ( з урахуванням ПДВ): - з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року - приміщення їдальні - 21,43 грн. за м2 на місяць і складає 7500,50 грн., в т.ч. ПДВ 1250,08 грн.; - з 01 травня 2020 року та до кінця дії договору - приміщення їдальні - 52,00 грн. за м2 на місяць і складає 18200,00 грн., в т.ч. ПДВ 3033,33 грн». Відповідно до п.4 додаткової угоди, дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди № 20.12 - АБК від 20.12.2018 та діє з 01.04.2020 року.

До матеріалів справи додано додаткову угоду № 3 від 30.04.2020 до договору № 20.12 - АБК від 20.12.2018, відповідно до якої ТОВ «Автобудкомплекс - К» (орендодавець») та ФОП Дорофеєва Раїса Степанівна дійшли згоди викласти п. 6.1. договору в наступній редакції: «щомісячна орендна плата за користування об`єктом оренди визначається за домовленістю сторін та розраховується виходячи зі ставки ( з урахуванням ПДВ): - з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року - приміщення їдальні - 21,43 грн. за м2 на місяць і складає 7500,50 грн., в т.ч. ПДВ 1250,08 грн.; - з 01 червня 2020 року та до кінця дії договору - приміщення їдальні - 42,90 грн. за м2 на місяць і складає 15015,00 грн., в т.ч. ПДВ 2502,50 грн». Відповідно до п.4 додаткової угоди, дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди № 20.12 - АБК від 20.12.2018 та діє з 01.05.2020 року.

Згідно додаткової угоди № 4 від 28.05.2020 до договору № 20.12 - АБК від 20.12.2018, сторони дійшли згоди викласти п. 6.1. договору в наступній редакції: «щомісячна орендна плата за користування об`єктом оренди визначається за домовленістю сторін та розраховується виходячи зі ставки ( з урахуванням ПДВ): - з 01 червня 2020 року по 31 серпня 2020 року - приміщення їдальні - 21,43 грн. за м2 на місяць і складає 7500,50 грн., в т.ч. ПДВ 1250,08 грн.; - з 01 вересня 2020 року та до кінця дії договору - приміщення їдальні - 42,90 грн. за м2 на місяць і складає 15015,00 грн., в т.ч. ПДВ 2502,50 грн». Відповідно до п.4 додаткової угоди, дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди № 20.12 - АБК від 20.12.2018 та діє з 01.06.2020 року.

Відповідно до п. 6.2. договору, розмір орендної плати може бути переглянутий пропорційно до змін що відбулися, в разі: інфляції, якщо індекс споживчих цін збільшився більше ніж на 10%, зміни тарифів на комунальні послуги, ставок за оренду землі, інших випадках, передбачених чинним законодавством. Для цього орендодавець направляє орендарю письмове повідомлення та проект додаткової угоди про зміну розміру орендної плати за 20 днів до дати такої зміни. В разі не згоди орендаря на таку пропозицію, орендодавець має право дострокового розірвання даного договору.

Відповідно до п. 6.3. - 6.5. договору, орендна плата нараховується та сплачується орендарем починаючи з дати підписання акту приймання - передачі об`єкта оренди. Останнім днем нарахування та сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання - передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві. Орендна плата сплачується орендарем у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно, авансом не пізніше 10 календарного дня поточного місяця, на підставі даного договору. Вартість комунальних послуг входить до орендної плати.

Відповідно до п. 7.1. договору, орендодавець зобов`язаний: передати орендарю об`єкт оренди відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 8.1. договору, орендар зобов`язується: своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та плату за використану електроенергію, користування телефонною лінією.

Відповідно до п. 10.1., 10.3. договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в України законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Орендар несе наступну відповідальність за цим договором: - у випадку прострочення по сплаті орендних платежів нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення.

До матеріалів справи додано акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) за договором № 20.12 - АБК від 20.12.2018, складені ТОВ «Автобудкомплекс - К» та ФОП Дорофеєвою Раїсою Степанівною: № 24 від 31.01.2020 на суму 8341,67 грн (оренда нежитлового приміщення); № 47 від 31.01.2020 на суму 3183,84 грн (відшкодування вартості спожитої е/е); № 89 від 29.02.2020 на суму 8341,67 грн (оренда нежитлового приміщення); № 88 від 29.02.2020 на суму 3435,09 грн (відшкодування вартості спожитої е/е); № 143 від 31.03.2020 на суму 12512,50 грн (оренда нежитлового приміщення); № 164 від 31.03.2020 на суму 2966,76 грн (відшкодування вартості спожитої е/е); № 198 від 30.04.2020 на суму 6250,42 грн (оренда нежитлового приміщення); № 223 від 30.04.2020 на суму 1366,80 грн (оренда нежитлового приміщення); № 255 від 31.05.2020 на суму 6250,42 грн (оренда нежитлового приміщення); № 278 від 31.05.2020 на суму 844,20 грн (відшкодування вартості спожитої е/е). Акти підписані з боку ТОВ «Автобудкомплекс - К» та ФОП Дорофеєвої Раїси Степанівни. Загальна вартість послуг згідно вищезазначених актів становить 53493,37 грн без ПДВ, що складає 64192,04 грн з ПДВ.

Також до матеріалів справи додано акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) за договором № 20.12 - АБК від 20.12.2018, складені ТОВ «Автобудкомплекс - К»: акт № 308 від 30.06.2020 на суму 6250,00 грн (оренда нежитлового приміщення); акт № 354 від 30.06.2020 на суму 1246,20 грн (відшкодування вартості спожитої е/е). Акти підписані з боку ТОВ «Автобудкомплекс - К», підпис ФОП Дорофеєвої Раїси Степанівни відсутній. Загальна вартість послуг за зазначеними актами - 7496,20 грн без ПДВ, що становить 8995,44 грн з ПДВ.

Отже, загальна вартість наданих послуг з оренди за період з січня по червень 2020 року становить 60989,57 грн без ПДВ і відповідно 73187,48 грн з урахуванням ПДВ.

До матеріалів справи додано акт звіряння взаємних розрахунків від 13.07.2020 за період з 01.01.2020 по 12.07.2020 складений ТОВ « Автобудкомплекс - К» і ФОП Дорофеєвою Раїсою Степанівною за договором № 20.12 - АБК від 20.12.2018. Відповідно до акту заборгованість ФОП Дорофеєвої Раїси Степанівни перед ТОВ « Автобудкомплекс - К» за договором № 20.12 - АБК від 20.12.2018, станом на 12.07.2020, складає 59356,72 грн. Акт підписаний ТОВ «Автобудкомплекс - К» та ФОП Дорофеєвою Раїсою Степанівною. З акту звірки вбачається, що контрагентами враховано вартість в тому числі наданих послуг за актами, на яких відсутній підпис відповідача.

З акту звіряння вбачається, що відповідач частково оплачував вартість оренди, в загальному на суму 39035,50 грн. Як зазначено позивачем у позовній заяві та не заперечено і не спростовано відповідачем 25204,75 грн з вищезазначених оплачених відповідачем коштів зараховано в погашення заборгованості за попередній період (2019 рік). Отже сума оплати за 2020 рік, яка надійшла від відповідача на рахунок позивача становить 13830,75 грн. Таким чином сума заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати становить 59356,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 20.12 - АБК від 20.12.2018, в частині повної і своєчасної оплати орендних платежів та відшкодування вартості спожитої електроенергії.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 20.12 - АБК від 20.12.2018, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором оренди.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 765 ЦК України, наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Сторонами не заперечується обставина щодо передачі об`єкта оренди орендодавцем орендарю. Вказана обставина додатково підтверджується підписаними обома контрагентами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Відповідно до п. 6.4. договору, орендна плата сплачується орендарем у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно, авансом не пізніше 10 календарного дня поточного місяця, на підставі даного договору.

Як уже було зазначено вище, з матеріалів справи вбачається, що за період з 01.01.2020 по 12.07.2020 орендні платежі та платежі з відшкодування вартості спожитої електроенергії відповідачем були сплачені частково, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 59356,72 грн.

Відповідач не скористався своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, доказів в спростування наведених позивачем в позовній заяві обставин до матеріалів справи додано не було. Докази сплати відповідачем на користь позивача заборгованості з орендної плати та відшкодувань вартості спожитої електроенергії у розмірі 59356,72 грн. у матеріалах справи відсутні.

Отже вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати, відшкодувань вартості спожитої електроенергії, такими що підлягають задоволенню у повному обсязі, в розмірі 59356,72 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача втрати від інфляції у розмірі 847,34 грн та пеню у розмірі 3237,19 грн

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Виходячи з приписів чинного законодавства та договору укладеного між сторонами, позивачем було розраховано пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, за кожен день прострочення у загальному розмірі - 3237,19 грн.

Відповідно до частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що при визначенні періодів нарахування пені за несвоєчасну оплату заборгованості з орендної плати та відшкодувань вартості спожитої електроенергії за загальний період з 11.01.2020 по 15.07.2020 року, позивачем не було враховано ч. 6 ст. 232 ГК України, розраховано пеню більше ніж за 6 місяців.

Суд здійснив перерахунок пені за загальний період з 11.01.2020 по 11.07.2020 з урахуванням шестимісячних обмежень в нарахуванні пені та заборгованостей відповідача відображених у доказах наданих позивачем. Згідно розрахунку Суду сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 3159,35 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд здійснив перерахунок втрат від інфляції розрахованих позивачем за період з 11.01.2020 по 15.07.2020, згідно розрахунку Суду сума втрат від інфляції, що підлягає стягненню з відповідача становить 847,34 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач в спростування, заявлених позивачем обставин не надав жодних доказів погашення заборгованості з орендної плати в розмірі 59356,72 грн., втрати від інфляції в розмірі 847,34 грн. та 3159,35 грн. пені.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З вищезазначеного вбачається, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Дорофеєвої Раїси Степанівни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс - К» (місцезнаходження: 03115, м. Київ, вул.. Святошинська, буд. 34, ) 59356 (п`ятдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят шість) грн. 72 коп. заборгованості з орендної плати та відшкодувань з оплати електроенергії, 3159 (три тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн. 31 коп. пені, 847 (вісімсот сорок сім) грн. 34 коп. втрат від інфляції та 2099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) грн. 41 коп. судового збору.

3. В частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Дорофеєвої Раїси Степанівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс - К» пені в розмірі 77,88 грн. - відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Усатенко І.В.