УХВАЛА

м. Київ

19.10.2020Справа № 910/21894/14
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ"

про відновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №910/21894/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укоопспілка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна Компанія"

про стягнення 235462,09 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Лук`янчук Д.Ю.

Представники сторін не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2014 у справі №910/21894/14, позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна Компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укоопспілка" 165447 грн. 48 коп. заборгованості за кредитом, 30987 грн. 50 коп. заборгованості за процентами, 10981 грн. 42 коп. інфляційних нарахувань, 25881 грн. 74 коп. пені за прострочення повернення кредиту, 2163 грн. 95 коп. пені за прострочення сплати процентів, а також 4709 грн. 24 коп. судового збору.

На виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва 12.12.2014 було видано відповідний наказ.

Ухвалою суду від 15.07.2020 замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Укоопспілка" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Креді Фінанс Актив" з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 у справі №910/21894/14 в частині стягнення 165447,48 грн. заборгованості за кредитним договором, 30987,50 грн. заборгованості за процентами.

Через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ" (нового стягувача) надійшла заява про відновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №910/21894/14.

Ухвалою суду від 07.10.2020 вказану заяву судом призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.10.2020.

У судове засідання 19.10.2020 представники сторін не з`явилися, від стягувача надійшло клопотання про розгляд заяви без участі його представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 329 ГПК України, заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Розглянувши в судовому засіданні 19.10.2020 вказану заяву, судом встановлено наступне.

Новий стягувач за наказом у справі №910/21894/14 зазначає, що після заміни його як стягувача з виконання наказу у даній справі, оригіналу відповідного наказу ним не було отримано ні від попереднього стягувача, ні від виконавчої служби у якої цей наказ перебував на виконанні, доказів протилежного матеріали справи №910/21894/14 не містять.

Враховуючи наведене, новий стягувач позбавлений змоги на надане йому законом право щодо виконання рішення суду у даній справі без наявності у нього оригіналу наказу.

Заявник вказує, що строки для повторного пред`явлення цього наказу до виконання пропущені не з його вини.

Частиною 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції

Відповідно до частини 1 статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

При цьому, суд приймає до уваги, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає заяву нового стягувача про відновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу від 12.12.2014 у справі №910/21894/14 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, відповідно до пункту 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення, видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі, містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №24/262, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 11.11.2019 у справі № 5/229-04, від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 10.09.2018 у справі № 5011-58/9614-2012, від 10.04.2018 у справі № 24/234.

Враховуючи вищевикладені обставини та надані докази, наказ Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 у справі №910/21894/14 фактично є втраченим, а тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ" про відновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №910/21894/14 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 329 п. п.19.4 Перехідних положень ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ" про відновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №910/21894/14 задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 у справі №910/21894/14 до виконання з 19.10.2020.

Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 у справі №910/21894/14.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків