ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" жовтня 2020 р.Справа № 922/3364/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про забезпечення позову (вх. № 3364/20 від 20.10.20) по справі

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд.9)
до Фізичної особи-підприємця Лозовного Валентина Олексійовича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 39463,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (позивач) до Фізичної особи-підприємця Лозовного Валентина Олексійовича (відповідач) про стягнення 39463,31 грн. Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/1547/507174 від 06.02.2019, з урахуванням чого до стягнення з відповідача заявлена заборгованість за дозволеним овердрафтом у сумі 39463,31 грн.

Одночасно із позовною заявою, 20.10.2020 до Господарського суду Харківської області Заявником подано заяву про забезпечення позову (надалі по тексту - «Заява»), яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу суду за вх.№3364/20.

Відповідно до ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування поданої заяви Заявник зазначив, що:

- заявлені вимоги мають значний розмір та, враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, в тому числі після пред`явлення як вимоги, так і позову, - то заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, є адекватним способом запобіганню можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи (в т. ч. шляхом укладення як реальних, так і фіктивних правочинів), з метою подальшого приховання та неможливості його реалізації, в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчими документами;

- зважаючи на дії Позичальника, які свідчать про його намір уникнути від сплати кредитної заборгованості, вважаємо за необхідне клопотати перед судом про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заборгованість Позичальника є суттєвою та становить - 156201,90 грн, а обставини, що породили виникнення заборгованості вказують на неплатоспроможність Боржника (він не виконує взяті на себе боргові зобов`язання, відмовляється від пропонованих програм рефінансування, припинив відповідати на телефонні дзвінки працівників банку, тощо), у зв`язку з чим існують всі підстави забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності Позичальнику.

- накладення арешту на дане нерухоме майно стане стимулюванням щодо виконання боргових зобов`язань перед Банком та гарантією виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог;

- невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки є велика ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб або здійснення інших дій, що значно зменшить його вартість.

При таких обставинах, Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно Відповідача та враховуючи, що отримавши позов ФОП Лозовний В.О. може прийняти заходи щодо відчуження належного йому майна, та уникнути таким чином відповідальності щодо сплати заборгованості, та не виконати кредитні зобов`язання, обраний Позивачем спосіб забезпечення позову не може, навіть, потенційно спричинити збитків Відповідачу або третім особам, та очевидно не спричинить невідновлюваної шкоди Відповідачу або третім особам.

Отже, Заявник просить на час розгляду справи в суді вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно Відповідача, а саме на:

- житловий будинок, реєстраційний № 220, загальною площею 49.6 кв.м. житловою площею 20,8 кв.м. за адресою: Харківська область. Дергачівський район, с. Семенівка, вул. Агронома, буд. 3, що належить на праві приватної власності Лозовному Валентину Олексійовичу, на підставі Свідоцтва про право на спадщину № 1-1293 від 24.11.2016. Видавник Якименко О.І. Дергачівська державна нотаріальна контора Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області.

Номер запису про право власності - 17602538, дата державної реєстрації права власності - 24.11.2016р., Форма власності - приватна, розмір частки у праві спільної власності -1;

- земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий № :00:000:0173, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Харківська область. Дергачівський район, що належить на праві приватної власності Лозовному Валентину Олексійовичу, на підставі Рішення міської ради Дергачівського району Харківської області від 30.11.2017р. № 14.

Номер запису про право власності - 30191987, дата державної реєстрації права власності - 04.02.2019р., Форма власності - приватна, Реєстратор - приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. - шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Розглянувши Заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Розглянувши доводи Заявника, що зазначені у заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить достатніх та обґрунтованих підстав підтверджених доказами згідно яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Всі доводи позивача зводяться лише до ймовірної можливості порушення майнових прав та інтересів Позивача у майбутньому.

Крім того, слід зазначити, що доводи Заявника щодо наявної у Відповідача заборгованість, яка є суттєвою та становить 156201,90 грн, а обставини, що породили виникнення заборгованості вказують на неплатоспроможність Боржника, не знаходять свого документального підтвердження та спростовуються дійними обставинами справи, адже ціна позову та заборгованість Відповідача, яка є предметом судового розгляду цієї справи становить 39463,31 грн.

Заявником не подано суду жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у своїй Заяві, зокрема щодо прийняття Відповідачем заходів щодо відчуження належного йому майна, уникнення таким чином відповідальності щодо сплати заборгованості.

Отже, посилання Заявника на те, що невжиття заходів забезпечення може унеможливити поновлення порушених прав та інтересів Позивача є тільки його припущеннями, які не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Жодних доказів, які б могли переконливо свідчити про те, що в разі невжиття заходів до забезпечення позову виконання рішення буде утруднене чи неможливим Заявником не надано.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання Відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

При цьому суд відзначає, що заяву про забезпечення позову викладено письмово, вона містить чіткі та зрозумілі аргументи на підтримку своїх доводів. Судом також враховано дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). З огляду на це суд не вбачає підстав для проведення судового засідання з метою вирішення заяви про забезпечення позову.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку, що наданих заявником пояснень та доказів достатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, тому підстав призначати судове засідання немає.

Керуючись статтями 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 21.10.2020 р.

Суддя Є.М. Жиляєв