УХВАЛА

м. Київ

21.10.2020Справа № 910/15954/20
Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Стендерт»

про витребування майна із чужого незаконного володіння,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Стендерт», в якому просить суд: витребувати з чужого незаконного володіння від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Стендерт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління та експлуатація рекреаційно-готельних проектів» нерухоме майно: корпус №21 (літ. В) загальною площею 910, 3 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 900 000, 00 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, з огляду на таке.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовною заявою ОСОБА_1 посилається на положення п.п.3, 4 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України та зазначає, що при відчуженні спірного майна були порушені її корпоративні права.

Так, пунктами 3 та 4 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Положеннями статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника. Юридична особа може набувати процесуальних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників у випадках, коли відповідно до закону чи установчого документа така юридична особа набуває та здійснює права, а також несе обов`язки через своїх учасників.

Право на звернення до господарського суду в інтересах юридичної особи надано статтею 54 Господарського процесуального кодексу України власнику (учаснику, акціонеру), якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, в разі подання ним позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

Правове регулювання статті 54 Господарського процесуального кодексу України поширюється саме на випадки подання позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою. Тобто на підставі наведеної процесуальної норми власник (учасник, акціонер) може звернутися до суду в інтересах юридичної особи саме із зазначеним позовом. З іншими позовами в інтересах юридичної особи власник (учасник, акціонер) може звернутися лише в разі наявності підстав, прямо передбачених відповідними законодавчими нормами.

Отже, положеннями чинного законодавства не передбачено звернення учасника (засновника, акціонера, члена) юридичної особи до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів цієї особи поза відносинами представництва, окрім позовів про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

Наведеного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.02.2019 у справі №904/4669/18.

Разом з цим, як убачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 на даний час не є учасником ТОВ «Управління та експлуатація рекреаційно-готельних проектів» на користь якого вона просить витребувати спірне нерухоме майно та яке зазначає в якості третьої особи-1, а також спір у даній справі не є спором з корпоративних правовідносин чи прав в юридичній особі в розумінні пунктів 3 та 4 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Аналогічні положення викладено у статті 20 Господарського кодексу України, відповідно до якої кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частин другої та третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи; при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник; у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність).

Фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи здатні особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (процесуальна дієздатність).

Частиною 2 статті 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

За змістом частини 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

За змістом частини 5 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Як зазначено судом вище ОСОБА_1 подано позов з вимогами до ТОВ "Ріелті Стендерт" про витребування майна з чужого незаконного володіння на користь ТОВ «Управління та експлуатація рекреаційно-готельних проектів».

На обґрунтування свого права на пред`явлення позову в інтересах іншої особи ТОВ «Управління та експлуатація рекреаційно-готельних проектів» порушено її майнові та корпоративні права, а також порушено права ТОВ «Управління та експлуатація рекреаційно-готельних проектів».

Однак обставини щодо порушення прав позивача не впливають на з`ясування питання про наявність у заявника права звертатися до суду в інтересах іншої особи та вирішення справи за таким позовом, оскільки при вирішенні такої справи має значення наявність порушення прав саме особи, в інтересах якої поданий позов, а не особи яка його подала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №904/4654/18.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом за захистом прав та інтересів ТОВ «Управління та експлуатація рекреаційно-готельних проектів» поза відносинами представництва, за відсутності доказів наявності таких відносин, що не узгоджується з вимогами процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду від власного імені та просить витребувати майно на користь іншої юридичної особи (ТОВ «Управління та експлуатація рекреаційно-готельних проектів»), яка, як зазначає ОСОБА_1 є власником цього майна, суд приходить до висновку, що у останньої не виникло право на звернення до суду з даним позовом, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, на підставі пункту 4 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскарження протягом десяти днів шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Суддя Я.А.Карабань