ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020м. ДніпроСправа № 904/1329/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., за участю секретаря судового засідання Боговенко С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Логистик Транс", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРСОЛ ГРУП", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Логистик Транс" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРСОЛ ГРУП" (далі - відповідач) про стягнення 47 120,43 грн.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

Між сторонами укладено договір №27/11-18 від 26.03.2018 про надання транспортно-експедиторських послуг.

Позивачем на виконання умов договору надано послуги, що підтверджується актами надання послуг:

- №2 від 31.01.2019 на суму 259 000,00грн.;

- 10 від 28.02.2019 на суму 155 400,00грн.;

- №21 від 31.03.2019 на суму 77 700,00грн.;

- № 32 від 30.04.2019 на суму 27 920,00грн.;

- №48 від 31.05.2019 на суму 112 380,00грн.;

- №53 від 30.06.2019 на суму 143 100,00грн.

Проте, за наданні позивачем послуги відповідач розрахувався частково.

Таким чином, залишок основної заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним договором, станом на день розгляду справи, становить 40 480,00грн.

Крім того, позивачем нараховано пеню, штраф та інфляційні втрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2020 для розгляду справи № 904/1329/20 визначено суддю Петренко Наталію Едуардівну.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" постановлено внести зміни до Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1992, № 6, ст.56), а саме:

1. Пункт 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" викласти в такій редакції:

" 4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює строки, встановлені у статтях 46, 157, 174, 195, 229, 248, 256, 260, 263, 273, 288, 292, 295, 306, 321, 325, 341, 342, 346, 349, 354, а також продовжує процесуальні строки, які встановлені законом чи судом, на строк дії карантину.".

1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

2. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 Розділу X Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків на підставах, встановлених цим Законом.

Вказаний Закон набрав чинності 17.07.2020, тобто строки для подання заяв сторін щодо продовження процесуальних строків, встановлених судом на підставах, встановлених цим Законом, скінчилися 06.08.2020.

Жодної заяви сторін щодо продовження процесуальних строків до Господарського суду у вказаний період не надійшло.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2020 вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи почато спочатку. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання по справі на 26.08.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2020 відкладено підготовче судове засідання на 29.09.2020.

07.09.2020 до господарського суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача.

29.09.2020 в підготовче судове засідання повноважні представники сторін не з`явились.

Відповідач жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надав. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті на 19.10.2020.

19.10.2020 до суду від відповідача надійшла заява про розгляду справи за відсутності позивача.

В судовому засіданні, яке відбулося 19.10.2020 здійснено розгляд справи по суті.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 19.10.2020, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу, який міститься у справі, окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Логістик Транс" (далі - позивач, експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРСОЛ ГРУП" (далі - відповідач, замовник) укладено договір № ЛТ 27/11-18 від 26.03.2018 про надання транспортно-експедиторських послуг. (далі - договір).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що предметом є організація перевезень вантажів замовника, організація надання вантажних вагонів для перевезення, та надання інших послуг, пов`язаних з організацією перевезень вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах власності ПАТ "Українська залізниця" (далі - перевізник), вагонах залізниць інших держав, у вагонах експедитора та/або вагонах замовника (при наявності) і проведення розрахунків за ці послуги. (пункт 1.1. Договору).

Ціна договору. Замовник зобов`язується оплачувати експедитору послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів та інші надані послуги шляхом внесення передоплати. Не пізніше ніж за дві доби до дати подачі вагонів під навантаження перерахувати попередню оплату в розмірі, достатньому для здіснення перевезення та інших послуг на підставі діючих тарифів та умови цього Договору, при цьому замовник зобов`язується врахувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг експедитора. (пункти 2.1.6., 2.1.6.1. Договору).

Розмір плати за організацією перевезення вантажу у вагонах перевізника, вагонах експедитора, вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткові збори, пов`язані з перевезенням, комісія експедитора визначається в додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Розмір плати за організацією перевезення вантажу у вагоні перевізника та /або експедитора (крім транспортерів, перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника та /або експедитора; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника та /або експедитора; плати за використання вагону перевізника та/або експедитора у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки; комісії експедитра. (пункт 3.1., 3.2. Договору).

Позивачем та відповідачем укладено та підписано додатки до Договору №ЛТ 27/11-18 від 26.03.2018, а саме протоколи погодження договірної ціни №2 від 26.03.2018, №3 від 05.04.2018, №4 від 12.10.2018, №5 від 13.11.2018, №6 30.03.2019, №7 від 20.05.2019.

Строк договору. Договір вступає в силу з моменту його підписання або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторін про припинення його дії, то цей Договір діє до находження такої пропозиції і здіснення всіх розрахунків за виконанні надані послуги. (пункт 11.1. Договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку неоспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 193, 265 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання; стаття 610 Цивільного кодексу України).

Позивачем на виконання умов договору надано послуги, що підтверджується актами надання послуг:

- №2 від 31.01.2019 на суму 259 000,00грн.;

- 10 від 28.02.2019 на суму 155 400,00грн.;

- №21 від 31.03.2019 на суму 77 700,00грн.;

- № 32 від 30.04.2019 на суму 27 920,00грн.;

- №48 від 31.05.2019 на суму 112 380,00грн.;

- №53 від 30.06.2019 на суму 143 100,00грн.

За послуги на суму 40 480,00грн. Відповідач не розрахувався. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Тобто борг складає 40 480,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією №ЛТ-26-11-1 від 26.11.2019, яке останнім залишена без відповіді. Доказів на спростування наведених вище позивачем обставин, на час розгляду справи відповідачем також не надано.

Враховуючи зазначене, Господарський суд вирішив, що позовні вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 40 480,00грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктами 5.2, 5.3. договору визначено, що у разі відсутності коштів замовника, необхідних для оплати перевезення та додаткових послуг, експедитором має право припинити надання послуг, а усі витрати експедитора, нараховані та/або стягнуті з нього перевізником за невиконання плану перевезень (статті 106, 108 Статуту), затримку вагонів і контейнерів, зберігання вантажу та будь-які інші платежі, що виникли не з вини експедитора відносяться на замовника.

У разі виникнення заборгованості за надані послуги Замовник сплачує Експедитору пеню у розмірі 0,5 % від суми боргу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, а також 5% річних за кожний день прострочення.

Позивачем до сплати відповідачу було нараховано пеню у розмірі 5 304,99 грн. та штраф у розмірі 5 % річних в сумі 930,64грн.

Господарський суд перевірив розрахунок пені та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд відхиляє заявлений позивачем до стягнення штраф у розмірі 5% річних у сумі 930,64грн., оскільки пунктами договору №ЛТ 27/11-18 від 26.11.2018 не передбачено відповідальність у вигляді штрафу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано за неналежне виконання відповідачем зобов`язань по Договору до сплати інфляційні збільшення у розмірі 404,80грн.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційного збільшення та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, Господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Судові витрати. З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд прийшов до висновку про покладення судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Логистик Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРСОЛ ГРУП" про стягнення 47 120,43 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРСОЛ ГРУП" (49032, м. Дніпро, вул. Юдіна, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Логистик Транс" (02160, м. Київ, проспект Соборності, буд.19, оф.212-в; ) основну заборгованості у розмірі 40 480,00грн. (сорок тисяч чотириста вісімдесят грн. 00 коп.), пеню у розмірі 5 304,99грн. (п`ять тисяч триста чотири грн. 99 коп.), інфляційні збільшення у розмірі 404,80 грн. (чотириста чотири грн. 80 коп.) та судові витрати у розмірі 2 102,00грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Логистик Транс" (02160, м. Київ, проспект Соборності, буд.19, оф.212-в; ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРСОЛ ГРУП" (49032, м. Дніпро, вул. Юдіна, 2; ).

Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2020.

Суддя Н.Е. Петренко