УХВАЛА

м. Київ

19.10.2020Справа № 910/15722/20

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська" (01054, м. Київ, пров. Георгіївський, 2, кім 12)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпромлин" (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 10/14), Національного Банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9), Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9)

про стягнення 16 211 550,68 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпромлин", Національного Банку України, Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення 16 211 550,68 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення, з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Так, частиною 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Як вбачається зі змісту прохальний частини позовної заяви, позивач просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромлин» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Орільська» суму основної заборгованості в розмірі 13 925 811, 16 грн. за Договором № 242 від 24.10.2018;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромлин» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Орільська» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несвоєчасно сплаченої суми за Договором поставки № 242 від 24.10.2018 року, за кожний день такого прострочення у розмірі - 1 651 140, 03 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі - 382 542, 31 грн., нарахування інфляційних витрат на суму боргу у розмірі 252 057,18 грн;

- зобов`язати AT «Райффайзен банк Аваль» провести списання грошових коштів з рахунку ТОВ «Дніпромлин» № НОМЕР_1 у частині суми заборгованості ТОВ «Дніпромлин» за Договором поставки № 242 від 24.10.2018, а саме: 13 925 811, 16 грн. - суми основної заборгованості, 1 651 140, 03 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день такого прострочення, 382 542, 31 грн. - трьох процентів річних від простроченої суми, 252 057, 18 - нарахування інфляційних витрат на суму боргу і забезпечити зарахування даних коштів на рахунок ТОВ «Агрофірма Орільська» () відкритий у AT «Креді Агріколь Банк» () № НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Національний банк України забезпечити проведення AT «Райффайзен банк Аваль» списання грошових коштів з рахунку ТОВ «Дніпромлин» № НОМЕР_1 у частині суми заборгованості ТОВ «Дніпромлин» за Договором поставки №242 від 24.10.2018, а саме: 13 925 811,16 грн. - суми основної заборгованості, 1 651 140, 03 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день такого прострочення, 382 542, 31 грн. - трьох процентів річних від простроченої суми, 252 057,18 грн. - нарахування інфляційних витрат на суму боргу і забезпечити зарахування даних коштів на рахунок ТОВ «Агрофірма Орільська» відкритий у AT «Креді Агріколь Банк» № НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпромлин» умов договору поставки №242 від 24.10.2018, а саме, в частині здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар, у останнього виникла заборгованість у розмірі 13 925 811,16 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання ТОВ «Дніпромлин» було нараховано пеню у розмірі 1 651 140,03 грн, 3% річних у розмірі 382 542,31 грн та інфляційні втрати у розмірі 252 057,18 грн.

Позовні вимоги до AT «Райффайзен банк Аваль» та Національного банку України обґрунтовані тим, що всупереч зверненню позивача до AT «Райффайзен банк Аваль» та Національного банку України з вимогою списати грошові кошти з рахунку ТОВ «Дніпромлин» № НОМЕР_1 , останні були залишені без задоволення, зокрема, AT «Райффайзен банк Аваль» не списав з відкритого рахунку ТОВ «Дніпромлин» існуючу заборгованість за договором поставки №242 від 24.10.2018, а Національний банк України не забезпечив проведення даного списання AT «Райффайзен банк Аваль».

Суд зазначає, що за своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

При цьому, навіть у випадку коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач об`єднав в одній позовній заяві позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Дніпромлин» заборгованості за договором поставки №242 від 24.10.2018, а також вимоги до AT «Райффайзен банк Аваль» та Національного банку України про зобов`язання останніх провести (забезпечити) списання грошових коштів (існуючої заборгованості) з рахунку ТОВ «Дніпромлин».

Суд зазначає, що звертаючись з вищевказаними позовними вимогами до відповідачів позивач посилається на правовідносини, які виникли з ТОВ «Дніпромлин» за договором поставки №242 від 24.10.2018. Інших правовідносин, а також укладених договорів, в яких додатковими суб`єктами могли б виступати AT «Райффайзен банк Аваль» та Національний банк України, а також за умовами яких позивачем могли б заявлятись самостійні вимоги до останніх, між сторонами не існує.

У позовній заяві також відсутнє обґрунтування щодо необхідності розгляду позовних вимог за різними підставами виникнення (різними договорами).

Отже, заявлені позивачем вимоги, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, порушують правила об`єднання позовних вимог передбачені статті 173 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що задоволення однієї із заявлених позивачем вимог не залежить від задоволення іншої позовної вимоги, тобто, такі вимоги не є основною та похідною в розумінні ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи (співвідповідача) з тією самою метою.

Суд звертає увагу, що дії позивача щодо визначення у позові відповідачами AT «Райффайзен банк Аваль» та Національного банку України можуть розцінюватись як такі, що вчинені з метою утруднення ТОВ «Дніпромлин» реалізації його процесуальних прав в суді, що є зловживанням з боку позивача своїми процесуальними правами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в спірному випадку позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, при цьому відсутні підстави для застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська" підлягає поверненню на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що згідно з ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська".

Ухвала набирає законної сили 19.10.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л. Г. Пукшин