ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р. Справа №4/64-976

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання: Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Бучацький мальтозний завод" за вих.№127 від 13.07.2020 (вх. № ЗАГС 01-05/2080/20 від 27.07.2020)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 01.07.2020 (суддя Руденко О.В., повний текст складено 07.07.2020) про заміну сторони у виконавчому провадженні

у справі №4/64-976

за позовом: Акціонерного поштово-пенсійного банку "Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АППБ "Аваль", м. Тернопіль

до відповідача: Державного підприємства "Бучацький мальтозний завод" (надалі ДП "Бучацький мальтозний завод"), м. Бучач, Тернопільська область

про стягнення 1 307 677,12 грн

за участю учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від ТзОВ ФК «Форінт»: Васильєв Ю.М. адвокат (довіреність № 06/2020/70 від 08.06.2020, свідоцтво № 1377 від 16.07.2008)

від ПАТ «Вектор Банк»: не з`явився

від органу ДВС: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01.07.2020 у справі №4/64-976 заяву ТзОВ "Фінансова установа компанія "Форінт" про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №4/64-976 задоволено. Замінено сторону у виконавчому провадженні ВП №2034086, відкритому на виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2006 по справі №4/64-976 із Акціонерного поштово-пенсійного банку "Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (м. Київ).

Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд, з урахуванням положень статей 74-79, 86 ГПК України, тобто, за перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, дійшов висновку, що перехід прав та обов`язків у спірних правовідносинах від банківської установи до заявника підтверджують матеріалами справи, що є підставою для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження у відповідності до ст. 334 ГПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ДП "Бучацький мальтозний завод" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне судове рішення, просить його скасувати. Зокрема, скаржник зазначає, що судом в оскаржуваній ухвалі не було визначено чіткого розміру боргу, що може суперечити ухвалам суду у справі №1/Б-809, в яких суми, які підлягають стягненню в межах виконавчого провадження відрізняються.

Скаржник явку уповноваженого представника в судове засідання 21.10.2020 не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. В попередньому судовому засіданні представник доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Представник ТзОВ ФК «Форінт» в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, відтак, просить суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/5686/20 від 05.10.2020).

ПАТ «Вектор Банк» відзиву на апеляційну скаргу не подало, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечило, хоча належним чином було повідомлене про дату, час і місце розгляду справи.

Орган ДВС відзиву на апеляційну скаргу не подав, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 13.04.2006 у справі № 4/64-976 позовні вимоги АППБ "Аваль" до ДП "Бучацький мальтозний завод" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/02-01/314/03 від 23.09.2003 задоволено у повному обсязі. Присуджено до стягнення з ДП "Бучацький мальтозний завод" на користь АППБ "Аваль"- 1 129 999,52 грн боргу, 50 153,40 грн процентів за користування кредитом, 127 524,20 грн пені, 13 076,77 грн в повернення сплаченого державного мита та 118,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

06.05.2006 на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 13.04.2006 видано відповідний судовий наказ за №4/64-976. Стягувачем за даним виконавчим документом являється АППБ "Аваль".

Згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.09.2006 відбулася повна зміна найменування цієї банківської установи на Акціонерне товариство "Райфайзен Банк Аваль".

08.12.2016 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (клієнт) та ПАТ "Вектор Банк" (фактор) укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), згідно із умовами якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту загальну суму фінансування, а клієнт відступає (передає) факторові права вимоги, вказані в Реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на дату відступлення прав вимоги (а.с. 18-24).

Пунктом 1.1 розділу 1 договору визначено, що дата відступлення прав вимоги - це дата підписання клієнтом і фактором Реєстру відступлених прав вимоги, яке здійснюється після отримання клієнтом всієї загальної суми фінансування.

Відповідно до п. 2.2 договору відступлення фактору зазначених в Реєстрі кредитних операцій до відступлення (додаток № 1 до договору ) прав вимоги відбувається в дату відступлення прав вимоги та з моменту підписання сторонами Реєстру відступлених прав вимоги (за формою, наведеною в додатку № 2 до договору).

Згідно з п. 2.3 договору з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною кредитних договорів, зазначених в Реєстрі відступлених прав вимоги, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за відповідними кредитними договорами та набуває всіх прав за ними. Права вимоги переходять до фактора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що після підписання сторонами Реєстру відступлених прав вимоги, в день такого підписання, клієнт передає, а фактор зобов`язаний прийняти документацію, про що сторонами складається акт приймання - передачі за формою, наведеною у додатку № 8 до договору.

Відповідно до пункту 4.1.1 договору після підписання сторонами Реєстру відступлених прав вимоги, кредитор одноразово надає фактору деталізований розрахунок заборгованості (за формою, наведеною у додатку №8 до цього договору) за такими кредитними договорами в обсязі не більше ніж по 10 кредитних договорах за один календарний місяць.

На виконання наведених положень договору ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Вектор Банк" підписано Реєстр відступлених прав вимоги щодо відступлення вимог за зобов`язаннями ДП "Бучацький мальтозний завод" (а.с. 24).

Згідно з Реєстром відступлення прав вимоги сума заборгованості на дату укладення договору за кредитним договором №010/02-01/314/03 від 23.09.2003 становить: 743 999,52грн - основна заборгованість, 107 936,98 грн - нараховані проценти за користування кредитом, 127 527,20 грн - штрафні санкції.

Сплата грошових коштів фактором клієнту підтверджується меморіальним ордером №1633 від 08.12.2016 (а.с. 25).

Крім цього, 08.12.2016 між ПАТ "Вектор Банк" (клієнт) та ТзОВ "ФК "Форінт" (Фактор) укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), згідно умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту загальну суму фінансування, а клієнт відступає (передає) факторові права вимоги, вказані в Реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на дату відступлення прав вимоги (а.с. 11-16).

Відповідно до п. 2.1 договору в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту загальну суму фінансування, а клієнт відступає (передає) факторові права вимоги, вказані в Реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на дату відступлення прав вимоги.

Дата відступлення прав вимоги - це дата підписання клієнтом і фактором Реєстру відступлених прав вимоги, яке здійснюється після отримання клієнтом всієї загальної суми фінансування (п.1.1 розділу1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору відступлення фактору зазначених в Реєстрі кредитних операцій до відступлення (додаток № 1 до договору ) прав вимоги відбувається в дату відступлення прав вимоги та з моменту підписання сторонами Реєстру відступлених прав вимоги (за формою, наведеною в додатку № 2 до договору).

Пункту 4.1.1 договору передбачено, що після підписання сторонами Реєстру відступлених прав вимоги кредитор одноразово надає фактору деталізований розрахунок заборгованості.

На виконання умов договору сторонами підписано Реєстр відступлених прав вимоги щодо відступлення вимог за зобов`язаннями ДП "Бучацький мальтозний завод" (а.с. 16).

Згідно реєстру відступлення прав вимоги сума заборгованості на дату укладення договору за кредитним договором №010/02-01/314/03 від 23.09.2003 становить: 743 999,52грн - основна заборгованість, 107 936,98 грн - нараховані проценти за користування кредитом, 127 527,20 грн - штрафні санкції.

Сплата грошових коштів фактором клієнту підтверджується платіжним дорученням № 126 від 08.12.2016 (а.с. 17).

22.06.2020 на адресу Господарського суду Тернопільської області від ТзОВ "ФК "Форінт" надійшла заява про заміну сторони у виконавчому провадженні з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на ТзОВ "ФК "Форінт".

Заявлені вимоги мотивовані тим, що згідно з умовами укладеного договору факторингу від 08.12.2016 (портфельне відступлення права вимоги) ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відступив ПАТ "Вектор Банк" право вимоги до ДП "Бучацький мальтозний завод" за кредитним договором №010/02-01/314/03 від 23.09.2003. Крім того, 08.12.2016 між ПАТ "Вектор Банк" та ТзОВ "ФК "Форінт" укладено договір факторингу, за умовами якого останнє набуло статусу нового кредитора й отримало право грошової вимоги до ДП "Бучацький мальтозний завод" за вказаним кредитним договором.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 12.03.2009 у справі «Матківська проти України» (заява № 38683/04) зазначено, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Аналогічні положення були закріплені у статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV, що були чинними на час видачі наказу Господарського суду Тернопільської області від 05.05.2006 по справі №4/64-976.

При цьому питання щодо заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни боржника у зобов`язанні, вирішується судом у порядку, передбаченому статтею 52 ГПК України.

Частиною 1 ст. 52 ГПК України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Ухвалою суду від 24.10.2006 у справі №1/Б-809 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого заборонено стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

За вказівками статті 34 Закону "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, зокрема, у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

19.05.2006 державним виконавцем Шванк М.Г. відкрито виконавче провадження ВП №2034086 за судовим наказом №4/64-976 від 04.05.2006. Стягувач у ньому виступав АППБ "Аваль" (змінено назву на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), боржником - ДП «Бучацький мальтозний завод».

В подальшому це виконавче провадження зупинено, з огляду на імперативні вказівки як Закону України "Про виконавче провадження" так і Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( в редакції чинній до 19.01.2013).

Станом на 01.07.2020 провадження у справі про банкрутство №1/Б-809 триває. Зокрема, ухвалою від 16.06.2020 Господарським судом Тернопільської області продовжено строк процедури розпорядження майном боржника - ДП "Бучацький мальтозний завод" до 20.10.2022. Як наслідок, за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, на вказану дату виконавче провадження - ВП №2034086 є зупиненим. Наведеним спростовуються посилання представника боржника на відсутність виконавчого провадження як такого. Також не знайшли свого підтвердження письмовими доказами і доводи боржника про припинення цього виконавчого провадження чи його закриття.

Розділом V ГПК України "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах" унормовано питання, які виникають саме під час виконання судових рішень, зокрема, щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Приписами ч.1 та ч.2 ст. 334 ГПК України встановлено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

З наведеного нормативного визначення випливає, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.

За загальним правилом, правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного право набуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника.

Як вказує пункт 1 частин 1, 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва (матеріальне) та можлива на будь-якій стадії процесу виконання зобов`язання.

В свою чергу у позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідною умовою є наявність відповідних письмових доказів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень статей 74 - 79, 86 ГПК України, тобто за умови перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме принципу презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 у справі № 911/1958/18.

Як зазначалося вище, заявником на підтвердження факту переходу прав та обов`язків по кредитному договору № 010/02-01/314/03 від 23.09.2003 від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (стягувач у виконавчому проваджені) до ПАТ «Вектор Банк», а від ПАТ «Вектор Банк» до ТзОВ ФК «Форінт» було подано договори факторингу від 08.12.2016, реєстри відступлення прав вимоги із сумами заборгованості та докази оплати таких договорів.

Документального підтвердження визнання недійсним договорів факторингу від 08.12.2016 повністю чи частково матеріали справи не містять, тому суд виходить з принципу правомірності правочину, встановленого ст. 204 ЦК України.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (наведену правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 і від 19.06.2019 у справі № 643/17966/14-ц).

Таким чином, перелічені вище первинні документи підтверджують перехід прав та обов`язків у спірних правовідносинах від банківської установи до заявника - ТзОВ "ФК "Форінт".

Норма ст. 18 ГПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією судового процесу, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності.

Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів повного виконання ДП «Бучацький мальтозний завод» судового рішення від 13.04.2006 у справі № 4/64-976.

Отже, у зв`язку із заміною стягувача на його правонаступника та з метою забезпечення виконання судового рішення від 13.04.2006 у справі № 4/64-976, яке в силу ст. 326 ГПК України є обов`язковим на всій території України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява ТзОВ ФК «Форінт» від 18.06.2020 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №4/64-976 підлягає задоволенню.

Щодо посилання скаржника на те, що в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено суми боргу, то колегія суддів зазначає, що обсяг зобов`язання зазначений у договорі факторингу від 08.12.2016, сума заборгованості на дату укладення договору за кредитним договором №010/02-01/314/03 від 23.09.2003 становить: 743 999,52грн - основна заборгованість, 107 936,98 грн - нараховані проценти за користування кредитом, 127 527,20 грн - штрафні санкції.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв судове рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишається за скаржником.

Керуючись, ст.ст. 255, 269, 276, 282, 284, 334 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 01.07.2020 у справі № 4/64-976 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький