РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.10.2020Справа № 910/10655/20

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Левада Карго"

вул.Саксаганського, буд. 119, м. Київ, 01032

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

вул.Тверська, (Єжи Гедройця) буд. 5, м. Київ, 03150

про стягнення збитків 57 437,35 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі- відповідач) про стягнення збитків 57 437,35 грн. за розкомплектування вагонів №№94774064, 94654985, 94655040.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2019 відкрито провадження у справі № 910/10655/20, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.08.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить суд визнати причини неподання доказів поважними та встановити додатковий строк для подання доказів по справі та відмовити у задоволенні позову повністю.

Стосовно зазначено клопотання, суд не знаходить підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ст.80 ГПК України Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до п.4. ст. 80 ГПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити:

доказ, який не може бути подано;

причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк;

докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідачем не вказано жодних причин у Відзиві, через які останній не може надати Результати огляду вагону, або витяг з Книги пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14) де містяться данні про те, що вагон пройшов, або не пройшов технічний огляд. Також, Відповідач не надає до Відзиву на позовну заяву жодних доказів, які підтверджують, що Відповідач здійснив всі залежні від нього дії, які спрямовані на отримання Результати огляду вагону, або витяг з Книги пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

01.09.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Водночас, суд зауважує, що з 07.09.2020 головуючий у справі суддя Лиськов М.О. перебував на лікарняному, отже рішення у справі ухвалюється суддею після виходу з лікарняного.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

15 квітня 2020 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» (надалі - ПАТ «Укрзалізниця», Відповідач, Перевізник) перевозило орендовану залізничну платформу №94774064 відповідно до залізничної накладної №41573593 зі станції відправлення Чорноморська (для ТИС) (код 400108) Одеської залізниці до станції призначення Одеса-Порт(код 400305) Одеської залізниці.

27 квітня 2020 АТ «Укрзалізниця» перевозило орендовані залізничні платформи №94654985 та 94655040 (надалі - Вагони) відповідно до залізничної накладної № 41737594 зі станції відправлення Чорноморська (для ТИС) (код 400108) Одеської залізниці до станції призначення Одеса-Порт(код 400305) Одеської залізниці.

Користування та володіння зазначеними вагонами здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕВАДА КАРГО» (надалі - ТОВ «ЛЕВАДА КАРГО», «Позивач») на підставі договору суборенди №70/17 від 18.01.2017 року з ТОВ «ЛЕМТРАНС».

По прибуттю поїзда №3743 до станції Одеса-Порт (код 400305) Одеської залізниці було виявлено розкомплектування вагонів №№94774064, №94654985 та 94655040, у яких були відсутні фітингові упори.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, працівниками Одеської залізниці було складено відповідні Акти загальної форми ГУ-23 від 15.04.2020 року та від 27.04.2020 року.

На виконання Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та у зв`язку з розукомплектуванням вагонів №№94774064, №94654985 та 94655040 їх було відправлено для ремонту до ТОВ «ЄВРОВАГОНСЕРВІС» для проведення ремонтних робіт. Ремонтні роботи були організовані для Позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВАТРЕЙН», яке залучило до проведення ремонтних робіт ТОВ «ЄВРОВАГОНСЕРВІС» (надалі- Ремонтна компанія). При проведенні ремонтних робіт Ремонтною компанію та ТОВ «НОВАТРЕЙН» було складено наступні документи:

По вагону №94774064: повідомлення на ремонт та технічне обслуговування вагонів форми ВУ-23М №3140 від 24.04.2020 року; повідомлення про приймання вантажних вагонів із ТОв-2(4) форми ВУ-36М №9764 від 05.05.2020; дефектна відомість форми ВУ-22 на вагон №94774064; Акт надання послуг №1184 від 06.05.2020 року; Акт здачі приймання робіт №83 від 06.05.2020 року; Акт надання послуг № 1314 від 13.05.2020 року; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №85 від 13.05.2020 року Відомість №14050005 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 06.05.2020 форми ГУ-46а; Відомість №14050005 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 06.05.2020 форми ГУ-46а; Відомість №14050006 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 13.05.2020 форми ГУ-46а; відомість №14050004 плати за користування вагонами форми ГУ-46; Калькуляція.

По вагонам №94654985 та 94655040 повідомлення на ремонт та технічне обслуговування вагонів форми ВУ-23М № 3263 від 06.05.2020 року; повідомлення на ремонт та технічне обслуговування вагонів форми ВУ-23М № 3262 від 06.05.2020 року; повідомлення про приймання вантажних вагонів із ТОв-2(4) форми ВУ-36М № 9765 від 06.05.2020; дефектні відомості форми ВУ-22 на вагони №.94654985 та №94655040; Акт надання послуг №1185 від 06.05.2020 року; Акт надання послуг №1187 від 06.05.2020 року; Акт здачі приймання робіт №83 від 06.05.2020 року; Акт надання послуг № 1314 від 13.05.2020 року; Відомість №14050005 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 06.05.2020 форми ГУ-46а; Відомість №14050005 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 06.05.2020 форми ГУ-46а; Відомість №14050006 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 06.05.2020 форми ГУ-46а; Відомість № 14050004 плати за користування вагонами форми ГУ-46; Калькуляція.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що в зв`язку з незабезпеченням збереженості його майна - вагонів №№94774064, 94654985 та 94655040 під час перевезення, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу суму збитків, понесених останнім у зв`язку із заміною розукомплектованих деталей в розмірі 54 338,20 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004 №856, порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких в графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

У статті 8 Статуту вказано, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони - вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав - учасниць СНД 25 квітня 2001 року (далі - Знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Згідно з п. 3.4 Правил, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Відповідач у своєму Відзиві вважає, що позовні вимоги ТОВ «ЛЕВАДА КАРГО» спростовуються ненаданням номера та результатів огляду вагонного господарства записав в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Зазначене твердження Відповідача є необґрунтованим та спростоване Позивачем з огляду на наступне.

Станом на момент ухвалення рішення у справі, відповідач не надав результати огляду вагону, або витяг з Книги пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14), де містяться данні про те, що вагон пройшов, або не пройшов технічний огляд в якості доказу, оскільки саме працівник Відповідача повинен складати цей документ та керуватися їм.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Згідно з п.п. 12.3.,12.11, 12.12, 12.13 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, відповідальність за якість виконаного технічного обслуговування і ремонту та безпеку руху рухомого складу несуть керівники і майстри заводів, депо, в тому числі депо для спеціального рухомого складу, колійних машинних станцій, дистанцій, майстерень і пунктів технічного обслуговування, а також працівники, які безпосередньо здійснюють технічне обслуговування та ремонт.

Пунктом 12.11 зазначених Правил передбачається, що Технічне обслуговування без відчеплення та з відчепленням і ремонт вагонів проводиться в пунктах технічного обслуговування, у вагонних депо і на заводах. Забороняється подача під навантаження вантажів і посадку людей несправних вагонів і без подання їх до технічного обслуговування. Порожні вагони, що подаються під навантаження на станції, де немає пунктів технічного обслуговування, а також навантажені вагони, які планується використовувати на таких станціях під здвоєні операції, мають бути оглянуті, а в необхідних випадках і відремонтовані у найближчому пункті технічного обслуговування, що розміщується перед станцією навантаження. Порядок подання вагонів до технічного обслуговування і повідомлення про їх придатність визначається начальником залізниці.

Відповідно до п.12.12 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, на станціях формування і розформування, під час прямування на станціях, передбачених графіком руху поїздів, кожний вагон поїзда має пройти технічне обслуговування, а в разі виявлення несправності - відремонтований. На цих станціях організовується безвідчіпний ремонт вагонів. На станціях, де немає пунктів технічного обслуговування, кожний вагон перед причепленням до поїзда має бути оглянутий і підготовлений для прямування до найближчої станції, що має пункт технічного обслуговування. Порядок пред`явлення поїздів до технічного обслуговування і повідомлення про їх придатність, а також порядок огляду і ремонту вагонів перед причепленням до поїзда на станціях, де немає пунктів технічного обслуговування, визначаються начальником залізниці.

В п. 13 вищезазначених Правил вказано, що працівники пунктів технічного обслуговування мають своєчасно, відповідно до технологічного процесу і графіка руху поїздів, проводити технічне обслуговування та ремонт вагонів. Відповідальність за безпеку руху і проходження вагонів без відчеплення від поїздів у межах гарантійної ділянки несуть працівники зазначених пунктів (п.12.13 Правил експлуатації власних вантажних вагонів).

В положеннях п.п. 9.1., 10.3., 12.1., 12.3., 12.11. - 12.13. Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 411 від 20.12.1996 року, передбачено:

Пунктом 9.1 Правил передбачено, що рухомий склад, а також спеціальний самохідний рухомий склад має утримуватися в експлуатації у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці, і своєчасно проходити планово-попереджувальні види ремонту і технічного обслуговування. Запобігання появі несправностей і забезпечення встановлених строків служби рухомого складу має бути головним у роботі осіб, відповідальних за його технічне обслуговування і ремонт;

Пунктом 12,1. вищевказаних Правил забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Таким чином, враховуючи наведене можна зробити висновок, що факт випуску вагонів №№94774064, №94654985 та 94655040 на залізничні колії та перевезення їх Відповідачем підтверджує, що вагони пройшли належну перевірку технічного стану Відповідачем, та останній будь-яких зауважень до технічного стану вагонів, а також щодо їх обладнання не мав. Отже, вагони були випущені працівниками залізниці (Відповідача) на залізничні колії в технічному стані, що відповідає вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та Правил експлуатації власних вантажних вагонів.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів №№94774064, 94654985 та 94655040 при прийнятті його відповідачем до перевезення.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача вартість плати за користування вагонами №№94774064, 94654985 та 94655040 за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському ремонті за період з 04.05.2020 по 25.05.2020 у розмірі 8 211, 50 грн.

Як встановлено судом, вказані вище вагони перебувають в оренді позивача на підставі договору суборенди №70/17 від 18.01.2017, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС".

Як вбачається з матеріалів справи, вартість користування вагонами №№94774064, 94654985 та 94655040 за період знаходження в ремонті склала 15 352,40 грн, що підтверджується актом наданих послуг № 04202001 від 30.04.2020.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, 22, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за N 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Вартість проведеного ремонту з урахуванням вартості запчастин, згідно виставленого рахунку №126 від 06.05.2020, що був оплачений платіжним дорученням №754 від 22.05.2020, склала 39 319,19. Факт підтвердження проведення ремонту зафіксовано в Акті здачі-приймання робіт (надання послуг) №83 від 06.05.2020 року. Також для проведення ремонту необхідно було сплатити вартість за подання та забирання вагонів, про що зазначену вартість ТОВ «ЛЕВАДА КАРГО» сплатило на підставі рахунку №128 від 13.05.2020 року на суму 2252,16 грн. Оплата за надані послуги підтверджується платіжним дорученням № 901 від 18.06.2020 року. Факт надання послуг з подавання/забирання вагонів підтверджується Актом надання послуг №85 від 13.05.2020 року.

Перевіривши розрахунок позивача вартості користування рухомим складом під час здійснення ремонту вагонів №№94774064, 94654985 та 94655040 в розмірі 15 352,40 грн., суд встановив, що він є арифметично вірним, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

З наявних у матеріалах справи доказів, вбачається, що позивачем було придбано та оплачено вартість необхідних деталей для ремонту вагонів №№94774064, 94654985 та 94655040 на загальну суму 57 437,35 грн., з якої: 41 571,35 грн. - вартість ремонту, 507,60 грн. - витрати на транспортування пошкодженого вагона, 15 352,40 грн. за користування вагоном за період знаходження в ремонті.

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованого вагону склала 57 437,35 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 57 437,35 грн. суми збитків.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 129, 232-234, 240, 250-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідача "ЛЕВАДА КАРГО" (01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 119, ідентифікаційний код 38464969) 57 437 грн. 35 коп. збитків та 2 102 грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.О. Лиськов