УХВАЛА

21 жовтня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/6325/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства оборони України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020

(головуючий - Хрипун О.О., судді Дикунська С.Я., Разіна Т.І.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018

(суддя Мандриченко О.В.)

у справі №910/6325/17

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс"

за участю Військової прокуратури Київського гарнізону

про стягнення 3 106 132,92 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс"

до Міністерства оборони України

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У 2017 році Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Будкапіталс" про стягнення 3 106 132,92 грн; про зобов`язання виконати умови договору від 10.12.14 № 227/ДКБ-361 ГІ шляхом фактичної передачі (за актом № 2 прийому-передачі квартир) 96 квартир загальною площею 4 965,84 кв.м за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Кірова, 9-Б у відповідному умовам договору стані (квартири відповідають державним будівельним нормам, правилам та стандартам, санітарним та технічним вимогам щодо житлових приміщень та готові для заселення і проживання); про зобов`язання передати Міністерству оборони України у власність весь об`єкт будівництва за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Кірова, 9-6.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020, у задоволенні первісного та зустрічного позову у справі №910/6325/17 відмовлено повністю.

29.08.2020 Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі №910/6325/17 в частині відмови у задоволенні первісного позову.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Міністерства оборони України, Суд дійшов висновку, що вказана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у п.п. 1, 4 ч. 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 310 ГПК України.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 7) виключено; 8) суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу.

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також у чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, із зазначенням виключного (виключних) випадку (випадків), передбаченого (передбачених) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу з урахуванням вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

На виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України скаржник у касаційній скарзі у якості підстави для касаційного оскарження вищевказаних судових рішень посилається неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Однак у вищевказаній касаційній скарзі, відсутнє зазначення виключного (виключних) випадку (випадків) передбаченого (передбачених) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України з підстав, на яких подано касаційну скаргу з урахуванням вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, а тому касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 ГПК України.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено перелік доданих до скарги документів.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги Міністерства оборони України, у додатках до касаційної скарги зазначено: "Докази сплати судового збору на 1 арк. (тільки до суду)".

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд з`ясував, що скаржником до касаційної скарги у якості доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі додано лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України Головного управління майна та ресурсів №503 26.6449 від 21.08.2020.

Згідно положень ст.ст. 73, 76, 77 ГПК України, належним та допустимим доказом перерахування судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання касаційної скарги може вважатися розрахунковий документ встановленої форми (платіжне доручення, розрахункова квитанція, чек тощо), що містить усі обов`язкові реквізити касового документа та підтверджує сплату судового збору на відповідні платіжні реквізити з його зарахуванням до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції від 01.01.2017) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції від 01.01.2017) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" (у редакції від 01.01.2017) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року встановлений у розмірі 1600,00 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Відповідно до пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду; касаційних скарг у справі про банкрутство розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі №910/6325/17 у частині відмови у задоволенні первісного позову скаржник мав сплатити судовий збір у сумі 96 383,98 грн ((3 106 132,92 грн * 1,5% + 1600 грн) * 200%).

Однак доказів сплати судового збору у встановлених Законом порядку та розмірі скаржником не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що судовий збір має бути перерахований за такими реквізитами:

Отримувач коштів УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007

Код класифікації доходів бюджету: 22030102

Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Символ звітності банку: 207

Отже, скаржнику необхідно надати суду докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених Законом порядку у сумі 96 383,98 грн.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Повний текст постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 у справі №910/6325/17 складено 05.08.2020, отже останнім днем строку, встановленого для касаційного оскарження є 25.08.2020.

Однак Міністерство оборони України звернулось з касаційною скаргою 29.08.2020, про що свідчать відомості відділу поштового зв`язку на конверті, тобто поза межами процесуального строку на касаційне оскарження, передбаченого ст. 288 ГПК України та без клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Водночас нормами ГПК України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази.

Згідно з ч. 3 ст. 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Верховний Суд зазначає, що оскільки касаційна скарга Міністерства оборони України подана після закінчення строку встановленого для її подання, а скаржником не порушується питання щодо поновлення цього строку та не додано доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення, то така касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства і підлягає залишенню без руху на підставі ч. 3 ст. 292 ГПК України.

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 292 ГПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 293 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Міністерства оборони України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі №910/6325/17 підлягає залишенню без руху на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 292 ГПК України, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків, а саме поданням до Верховного Суду: заяви про усунення недоліків вищевказаної касаційної скарги, в якій скаржник має зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав), у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України; доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених Законом порядку у сумі 96 383,98 грн; клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому будуть наведені підстави, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та які будуть підтверджені відповідними доказами.

Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства і підлягає залишенню без руху на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 292 ГПК України. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали будуть застосовані наслідки, що встановлені ст. 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі №910/6325/17 залишити без руху.

2. Встановити Міністерству оборони України строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені статтею 292 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Кролевець