РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.10.2020Справа № 910/12161/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новарент" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ренток" про стягнення 348 669,95 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Новарент" (далі - ТОВ "Новарент") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Ренток" (далі - ТОВ "Ренток") заборгованості в розмірі 348 669,95 грн., що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди обладнання від 31 березня 2016 року № 82086К.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 30 жовтня 2019 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Фортрент" (далі - ТОВ "Фортрент") було укладено договір про відступлення права вимоги (цесія) № 30-10/19, за яким останнє відступило ТОВ "Новарент" право вимоги щодо належного виконання відповідачем зобов`язань за вищевказаним договором оренди в сумі 348 669,95 грн. із правом нарахування і стягнення пені та штрафних санкцій, що пов`язані з неналежним виконанням ТОВ "Ренток" умов цієї угоди. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання зі сплати орендної плати за вказаним договором виконав лише частково, заборгувавши ТОВ "Фортрент" 348 669,95 грн., позивач просив суд стягнути з ТОВ "Ренток" зазначену суму боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 серпня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12161/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

8 жовтня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду надійшло клопотання відповідача від 7 жовтня 2020 року вих. № 07/10/20-г/154, в якому останній просив суд зупинити провадження у справі № 910/12161/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/2546/20 за позовом ТОВ "Ренток" до ТОВ "Новарент" та ТОВ "Фортрент" про відступлення права вимоги (цесія) від 30 жовтня 2019 року № 30-10/19. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року у задоволенні даного клопотання відповідача було відмовлено.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких інших заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2016 року між ТОВ "Ренток" та ТОВ "Фортрент" був укладений договір оренди обладнання № 82086К, за умовами якого останнє передало, а відповідач прийняв у тимчасове оплатне користування з обов`язком повернути будівельне та/або інше обладнання, яке є об`єктом права власності ТОВ "Фортрент".

Зазначений правочин підписаний уповноваженим представниками його сторін, а також скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктом 1.2 вказаної угоди найменування обладнання, його комплектність, технічні характеристики (інші особливості в разі необхідності), вартість, ціна послуг оренди та строк оренди щодо кожної одиниці обладнання та інше погоджуються сторонами та зазначаються в протоколі погодження істотних умов оренди, який є невід`ємною частиною цього договору, та який сторони зобов`язуються підписувати в кожному випадку передачі в оренду обладнання за цим договором.

У пункті 3.4 даного правочину встановлено, що факт передачі кожної одиниці обладнання засвідчується підписами уповноважених представників сторін на акті прийому-передачі обладнання відповідно до встановленої у додатку № 2 до цього договору форми, який засвідчує факт та фіксує дату передачі конкретної одиниці обладнання орендарю.

За змістом пункту 4.1 угоди початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у протоколі до цього договору, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати передачі обладнання за актом прийому-передачі та закінчується датою повернення обладнання за актом повернення.

Відповідно до пункту 6.1 даного правочину орендар сплачує орендну плату за весь строк користування орендованим обладнанням, починаючи з дати підписання акта прийому-передачі обладнання і закінчуючи датою підписання акта його повернення.

Згідно з пунктом 6.6 цього правочину, якщо інше не погоджено сторонами у відповідному протоколі, орендар вносить орендну плату в такому порядку: орендна плата до кінця повного періоду (якщо таким періодом є доба) або першого періоду (якщо таким періодом є тиждень або місяць), або іншого періоду розрахунків вноситься попередньо: після підписання цього договору, але в будь-якому випадку до фактичного отримання обладнання в оренду; за другий та кожний наступний період розрахунків орендна плата вноситься попередньо: у строк не пізніше ніж за 2 (два) робочих дні до початку такого періоду розрахунків.

Відповідно до пунктів 15.1 та 15.2 договору він набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31 березня 2017 року включно. Умови цієї угоди зберігають силу протягом усього строку її дії, а в частині грошових зобов`язань орендаря щодо сплати орендної плати та всіх інших зобов`язань - до повного їх виконання. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору, вказаної у пункті 15.1, жодна зі сторін не висловить наміру його розірвати, направивши відповідне письмове повідомлення про це іншій стороні, договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

З матеріалів справи вбачається, що протягом квітня 2016 року - березня 2019 року ТОВ "Фортрент", на виконання умов вищенаведеного договору, передало, а ТОВ "Ренток" прийняло за актами прийому-передачі обладнання, яке було повернуто орендарю за актами повернення протягом вищезазначеного періоду. Належним чином засвідчені копії відповідних актів прийому-передачі та актів повернення обладнання, підписаних уповноваженими представниками орендаря та орендодавця і скріплених печатками цих юридичних осіб, наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що протягом квітня 2016 року - березня 2019 року уповноваженими представниками ТОВ "Фортрент" та ТОВ "Ренток" було підписано акти здачі-прийняття робіт (послуг), відповідно до яких загальна вартість послуг оренди за вказаним договором становила 3 880 759,18 грн.

Водночас відповідач свій обов`язок з оплати цих послуг у порядку і строки, визначені договором, виконав лише частково, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість перед ТОВ "Фортрент".

Разом із тим, судом встановлено, що 30 жовтня 2019 року між позивачем та ТОВ "Фортрент" було підписано договір про відступлення права вимоги (цесія) № 30-10/19, за умовами якого останнє відступило, а ТОВ "Новарент" прийняло право вимоги щодо належного виконання відповідачем зобов`язань за вищевказаним договором оренди в сумі 348 669,95 грн. із правом нарахування й стягнення пені та штрафних санкцій, що пов`язані з неналежним виконанням ТОВ "Ренток" умов цієї угоди.

Згідно з пунктом 2.2 вказаного правочину обов`язок направлення відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги покладено на ТОВ "Новарент".

Як вбачається з матеріалів справи, 4 серпня 2020 року позивач направив на адресу ТОВ "Ренток" відповідне повідомлення із зазначенням своїх реквізитів для оплати боргу в сумі 348 669,95 грн. Відповідач доказів оплати вказаної суми боргу суду не надав.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 510 ЦК України встановлено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У той же час пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Частиною 1 статті 516 ЦК України унормовано, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що у пункті 14.3 вищевказаного договору оренди ТОВ "Фортрент" і відповідач погодили, що сторони не мають права передавати свої права та обов`язки за цим правочином іншим особам без отримання належним чином оформленої письмової згоди іншої сторони. У той же час позивач не надав суду будь-яких доказів отримання ТОВ "Фортрент" згоди відповідача на відступлення права вимоги за цим правочином. Окрім того, така згода відсутня в матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Враховуючи те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ "Фортрент", відповідно до умов пункту 14.3 вищенаведеного договору оренди, отримало письмову згоду відповідача на відступлення права вимоги за цим правочином позивачу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ТОВ "Новарент" про стягнення з ТОВ "Ренток" вказаної заборгованості.

За таких обставин у задоволенні позову ТОВ "Новарент" слід відмовити.

Відповідно до статті 129 ГПК України підтверджені у визначеному законом порядку судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко