УХВАЛА

м. Київ

23.10.2020Справа № 910/15857/20
Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ІОНІТІ» (01133, місто Київ, вулиця Євгенія Коновальця, будинок 36 Д, офіс 6, ідентифікаційний код 42153109)

до Приватного підприємства «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» (61054, місто Харків, вулиця Академіка Павлова, будинок 271 А, офіс 2, ідентифікаційний код 400119580)

про стягнення 8 100, 00 грн,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІОНІТІ» з вимогами до Приватного підприємства «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» про стягнення штрафних санкцій в загальному розмірі 8 100, 00 грн, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх обов`язків за договором про надання послуг з розміщення обладнання від 16.12.2019.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо необхідності направлення позовної заяви до Господарського суду Харківської області з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 27 ГПК України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Як убачається зі змісту договору про надання послуг з розміщення обладнання від 16.12.2019 предметом за ним є надання послуг з розміщення зарядних пристрої постійного та/або змінного струму для заряджання електромобілів, визначених в окремих актах приймання-передачі до договору (п.1.1) та вказано, що місце розміщення обладнання визначається сторонами в акті приймання-передачі стосовно відповідного обладнання. Місцем виконання договору є місце розміщення обладнання (п.1.2.).

Предметом даного позову є стягнення штрафних санкцій за договором про надання послуг з розміщення обладнання від 16.12.2019.

Отже, спір у даній справі стосується стягнення грошових коштів - штрафних санкцій, нарахованих у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов договору.

Водночас, місце розміщення обладнання в даному випадку є місцем виконання зобов`язань за договором в частині розміщення обладнання. Однак, предметом позову в даній справі не є зобов`язання відповідача виконати умови договору в натурі (розмістити обладнання в обумовленому договором місце), а стягнення штрафних санкцій.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст.532 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Зокрема, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Правила ст.532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Зі змісту договору не вбачається інших особливостей, зокрема в частині місця притягнення відповідача до відповідальності (стягнення штрафних санкцій).

Отже, сплата штрафних санкцій не містить прив`язки до певного конкретного місця, в тому числі і до місця виконання договору (в даному випадку місця розміщення обладнання, оскільки така заборгованість, за наявності достатніх правових підстав для її стягнення, буде оплачена відповідачем в добровільному порядку шляхом переказу коштів на рахунок позивача, або буде стягнута виконавцем (державним чи приватним) у примусовому порядку.

Таким чином, спірні правовідносини не мають особливостей щодо сплати штрафних санкцій в чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами договору визначають лише місце виконання такого договору в частині розміщення обладнання, що не є предметом позову в даній справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що для розгляду даного спору Господарський процесуальний кодекс України не передбачає іншої територіальної юрисдикції (підсудності), ніж розгляд господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Як зазначено позивачем та вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Приватного підприємства «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» є: 61054, місто Харків, вулиця Академіка Павлова, будинок 271 А, офіс 2.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, встановивши, що позов пред`явлено до відповідача, місцезнаходженням якого є місто Харків, враховуючи правила територіальної підсудності за місцезнаходженням відповідача, встановлені ч. 1 ст. 27 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІОНІТІ» до Приватного підприємства «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» про стягнення 8 100, 00 грн, разом з доданими до неї документами підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 27, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІОНІТІ» до Приватного підприємства «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» про стягнення 8 100, 00 грн та додані до неї документами передати за підсудністю до Господарського суду Харківської області (61022, місто Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Я.А.Карабань