ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2020 р. Справа №921/504/20

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів О.І. Матущака,

О.Л. Мирутенка,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників учасників справи:

прокурорів- Клака Ю.Г. (посвідчення №056288 від 19.05.2020);Борщевської Г.Є. (посвідчення №056660 від 07.07.2020),

відповідача1- не з`явився (належно повідомлений);

відповідача2 - адвоката Вітіва В.А. (ордер на надання правової допомоги №080117 від 13.10.2020),

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області від 12.08.2020 №05/1-248вих.20

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.08.2020

у справі № 921/504/20 (суддя Бурда Н.М.)

про повернення позовної заяви заступника прокурора Тернопільської області , м. Тернопіль

до

відповідача 1 : Тернопільської міської ради, м. Тернопіль,

відповідача 2: Обслуговуючого кооперативу "Вінд", м. Тернопіль,

про визнання незаконним та скасування рішення сесії Тернопільської міської ради від 02.02.2018 № 7/22/99 (із змінами, внесеними рішенням сесії від 16.03.2018 № 7/23/162) "Про надання земельної ділянки площею 0,4060 га за адресою вул. Урожайна, 15 ОК "Вінд", визнання недійсним договору оренди землі від 30.05.2018, повернення земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020року заступник прокурора Тернопільської області звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради та Обслуговуючого кооперативу «Вінд» (далі ОК «Вінд») про:

- визнання незаконним та скасування рішення сесії Тернопільської міської ради від 02.02.2018 № 7/22/99 «Про надання земельної ділянки площею 0,4060 га за адресою вул. Урожайна, 15 ОК «Вінд», із змінами, внесеними рішенням сесії від 16.03.2018 № 7/23/162, яким надано ОК «Вінд» в оренду терміном на 25 років земельну ділянку (кадастровий номер :01:004:0060) площею 0,4060 га для обслуговування будівель та споруд лодочної станції за адресою вул. Урожайна, 15;

-визнання недійсним укладеного Тернопільською міською радою та ОК «Вінд» договору оренди землі від 30.05.2018, зареєстрованого в книзі записів засвідчення факту реєстрації 25.06.2018 за № 6032;

-зобов`язання ОК «Вінд» повернути Тернопільській територіальній громаді земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0060, площею 0,4060 га, надану Тернопільською міською радою в оренду на підставі договору оренди землі від 30.05.2018, для обслуговування будівель та споруд лодочної станції за адресою вул. Урожайна, 15 в місті Тернополі;

-скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 26983432 про державну реєстрацію іншого речового права ОК «Вінд» (права оренди) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0060, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 41996673 від 11.07.2018.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2005 підприємець Баб`яр Т.П. придбала будівлю під літ. «А», загальною площею 514,40кв.м, по вул. Урожайній, 15 у м. Тернопіль. В подальшому Тернопільська міська рада та СПД Баб`яр Т.П. уклали договір оренди від 17.03.2006, за умовами якого СПД Баб`яр Т.П. передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,406га (з яких: 0,05144га - нежитлова будівля, 0,35456га-землі для обслуговування нежитлової будівлі) під реконструкцію власних приміщень в лодочну станцію, цільове призначення земельної ділянки- землі житлової та громадської забудови. У 2009році СПД Баб`яр Т.П. отримала дозвіл інспекції ДАБК №96-18 від 06.10.2009 на виконання будівельних робіт з реконструкції власних приміщень в лодочну станцію. Прокурор вказує, що станом на 03.02.2010 на земельній ділянці загальною площею 0,406га було розташоване незавершене будівництво лодочної станції готовністю 55%.

В подальшому у 2010 році Баб`яр Т.П. відчужила нерухоме майно іншим фізичним особам, які, в свою чергу, також відчужили майно.

Поряд з тим, Баб`яр Т.П. подала декларацію про готовність об`єкта реконструкції власних приміщень в лодочну станцію до експлуатації, яка зареєстрована Інспекцією ДАБК у Тернопільській області 02.06.2011 за №ТП0. Розпорядженням начальника управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради №36 від 26.03.2012 присвоєно прийнятим в експлуатацію реконструйованим приміщенням в лодочну станцію загальною площею 3007,4кв.м адресні номери.

Прокурор вказує, що у 2017році Баб`яр Т.П. припинила підприємницьку діяльність.

Станом на 02.02.2018 за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на приміщення лодочної станції по вул. Урожайна в м. Тернополі було зареєстроване:

- за ОСОБА_1 - на елінг №1 корпус 1;

- за ОСОБА_2 - на елінг №2 корпус 1;

- за ОСОБА_3 - на елінг №3 корпус 1;

- за ОСОБА_4 - на елінг №4 корпус 1;

- за ОСОБА_5 - на елінг №1 корпус 2;

- за ОСОБА_5 - на елінг №2 корпус 2;

- за ОСОБА_6 - на елінг №3 корпус 2;

- за ОСОБА_7 - на елінг №1 корпус 3;

- за ТОВ «Тернопільський став» - на елінг №2 корпус 3.

Рішенням Тернопільської міської ради від 02.02.2018 № 7/22/99 (із змінами, внесеними рішенням сесії від 16.03.2018 № 7/23/162) припинено право користування ФОП Баб`яр Т.П. земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0060 площею 0,4060га на АДРЕСА_1 та вирішено передати вказану земельну ділянку в оренду ОК «Вінд». На підставі цього рішення Тернопільська міська рада уклала з ОК «Вінд» договір оренди землі від 30.05.2018, за умовами якого зазначена земельна ділянка площею 0,4060га передається в оренду строком на 25років для обслуговування будівель та споруд лодочної станції; цільове призначення земельної ділянки землі житлової та громадської забудови. Право користування ОК «Вінд» зазначеною земельною ділянкою зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 26983432.

Прокурор вказує, що з 2010 року ОСОБА_8 не була власником будівель та споруд, розташованих на спірній ділянці, оскільки відчужила їх іншим особам.

Станом на час прийняття міською радою рішення 02.02.2018 № 7/22/99 ОК «Вінд» не мав у власності нерухомості на спірній ділянці, а мали інші особи, а тому рішення про надання земельної ділянки в оренду ОК «Вінд» прийнято поза волею власників нерухомого майна, розташованого на цій ділянці. Зазначає, що ОК «Вінд», не маючи нерухомості на спірній ділянці, міг отримати її в оренду, якщо б вона була вільною, та відповідно до встановленого ст.ст. 134, 135 ЗК України порядку за результатами проведення земельних торгів.

Прокурор також вказує, що за результатами проведеної у червні 2020року ГУ Держгеокадастру перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні спірної земельної ділянки встановлено, що ця ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги та належить до земель водного фонду, на які відповідно до ст. 111 ЗК України поширюється окремий порядок використання, який передбачає, зокрема, заборону на провадження окремих видів діяльності, заборону зміни цільового призначення, умови додержання природоохоронних вимог, і такі обмеження підлягали державній реєстрації. Однак, ні у Поземельній книзі, ні в Державному земельному кадастрі немає відомостей щодо обмежень використання спірної земельної ділянки. Посилаючись на ч. 4 ст. 59 ЗК України, якою передбачені умови передання в оренду земель водного фонду, прокурор вказує про заборону передачі в оренду земель прибережної смуги для розміщення об`єктів житлової та громадської забудови. У зв`язку з чим вважає незаконним надання органом місцевого самоврядування в оренду ОК «Вінд» земельної ділянки з порушенням вимог законодавства щодо встановлення цільового призначення земельної ділянки без внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні спірної ділянки в межах прибережної захисної смуги.

Прокурор вказує, що рішення Тернопільської міської ради від 02.02.2018 № 7/22/99 «Про надання земельної ділянки площею 0,4060 га за адресою вул. Урожайна, 15 ОК «Вінд» не відповідає вимогам ст.ст. 120, 134, 135, п. «е» ч.1 ст. 141 ЗК України та ст. 7 ЗУ «Про оренду землі» та підлягає визнанню незаконним. Відтак підлягає визнанню недійсним договір оренди землі від 30.05.2018, укладений на підставі цього рішення, а проведена на підставі договору реєстрація права користування спірною земельною ділянкою скасуванню.

Як на підстави звернення з позовом в інтересах держави прокурор вказав на недотримання органом місцевого самоврядування визначеної законом процедури передачі в оренду земельної ділянки комунальної власності та порушення інтересів держави, оскільки передача земельної ділянки в оренду в межах прибережної смуги позбавляє український народ загалом та тернопільську територіальну громаду як власника правомочностей володільця земельною ділянкою в тому обсязі, який дозволяє її статус, та не враховує її інтереси при здійсненні на земельній ділянці незаконної діяльності, що порушує встановлені державною правила та норми використання земель водного фонду, призводить до порушень під час забудови м. Тернополя, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості вимогам законодавства, в тому числі щодо безпеки під час експлуатації збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

Посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Тернопільської області, затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016, лист Головного управління Держгеокадастру у Тернопільської області від 14.05.2020 310-19-0.202-2755/2-20, прокурор вказав на відсутність повноважень у Головного управління Держегеокадастру в області на звернення до суду з позовами про визнання незаконними актів органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок в оренду та визнання недійсними договорів, укладених органами місцевого самоврядування.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.08.2020 у справі № 921/504/20 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 04.08.2020) повернено позовну заяву заступника прокурора Тернопільської області на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України у зв`язку з відсутністю підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області наділене державою відповідними повноваженнями з нагляду (контролю) за дотриманням органом місцевого самоврядування земельного законодавства при прийнятті оспорюваного рішення та при укладенні оспорюваного договору, які можуть бути реалізовані шляхом звернення до суду з метою усунення виявлених порушень у сфері земельних відносин та з метою захисту права держави на спірну земельну ділянку. Суд вказав, що прокурор не довів необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а не від імені органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом. Крім того, суд заначив, що позовна заява підписана заступником прокурора Тернопільської області Савкою М., однак жодних документів на підтвердження повноважень особи, що її підписала, до позовної заяви не додано.

Заступник прокурора Тернопільської області області не погодився з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та повернути справу на розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор посилається на ст.131-1 Конституції України, ст.ст.23,24 ЗУ Про прокуратуру, ст. 53 ГПК України та вказує, що позов у даній справі пред`явлено прокурором в інтересах держави без зазначення компетентного органу, який здійснює функції держави в спірних правовідносинах, оскільки в органу державної влади, до компетенції якого віднесені повноваження щодо контролю за додержанням земельного законодавства, відсутні повноваження щодо захисту інтересів держави в судовому порядку в обраний спосіб, а Тернопільська міська рада, яка покликана захищати інтереси територіальної громади, прийняла незаконне рішення та уклала незаконний договір, у зв`язку з чим визначена відповідачем.

Посилаючись на постанови Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №910/7813/13, від 21.01.2020 у справі №910/7815/18, зазначає, що оспорювані рішення та договір стосуються земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту і не відноситься до земель сільськогосподарського призначення чи до земель агропромислового комплексу, тому Держгеокадастр не наділений повноваженнями розпорядника з усіма правомочностями власника на захист права власності, а надані законом функції державного нагляду в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства не наділяють Держгеокадастр правом звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у цій справі. Вказує, що згідно з ч.1 ст. 24 ЗУ «Про прокуратуру» право подання позовної заяви в порядку господарського судочинства надається, в тому числі, заступникам обласних прокуратур, відтак законом не встановлено необхідності підтвердження довіреністю повноваження осіб на подання позовної заяви, так як таке право передбачене законом. Зазначає, що позовна заява заступника прокурора Тернопільської області викладена на бланку, підписана заступником прокурора особисто (без використання факсиміле), подана в оригіналі, зареєстрована у Систему електронного документообігу органів прокуратури України з накладенням штрих-коду і дати реєстрації вихідної документації, що виключає сумніви у достовірності позовної заяви та наявності повноважень у її підписанта. Відомості про перебування ОСОБА_9 на посаді заступника прокурора Тернопільської області на момент підписання позовної заяви є відкритими та могли бути перевірені судом шляхом ознайомлення з інформацією про керівництво прокуратури на веб-сайті прокуратури Тернопільської області.

У відзиві на апеляційну скаргу ОК «Вінд» (відповідач 2) просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу-без задоволення.

Відповідач 2 вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що уповноваженим органом на звернення з позовом у даній справі є ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області та вважає, що положення нормативно-правових актів не можуть визначати конкретні предмети та підстави позовів, з якими уповноважений орган має право звертатись до суду. Зазначає, що наказ ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, на підставі якого у червні 2020року проводилась перевірка законності використання спірної ділянки, на результати проведення якої посилався прокурор у своїй позовні заяві, скасований рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у справі №500/1317/20, і станом на сьогодні наступна перевірка спірної ділянки ще закінчена, тому вважає вимоги передчасними.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.08.2020 у справі № 921/504/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Тернопільської області.

Ухвалою від 02.09.2020 призначено розгляд справи в судовому засіданні 13.10.2020.

У судовому засіданні 13.10.2020 прокурори підтримали доводи апеляційної скарги та надали усні пояснення, вказавши, зокрема, що Савка М. обіймав посаду заступника прокурора Тернопільської області до середини вересня 2020року.

Представник ОК «Вінд» (відповдіача2) підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Тернопільська міська рада (відповідач1)не подала відзиву на апеляційну скаргу та не забезпечила явки свого представника в судове засідання, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення 09.09.2020 відповідачу1 ухвали суду від 02.09.2020.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників скаржника та відповідача 2, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (стаття 142 Конституції України).

Відповідно до ч.8 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з частинами 2, 3 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших передбачених законом способів.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 3, 5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з положеннями частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 -3 частини 4 зазначеної статті).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18вказала, що системне тлумачення абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Позов у даній справі поданий прокурором в інтересах держави без визначення органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Тернопільська міська рада (відповідач1)передала в оренду земельну ділянку ОК «Вінд»(відповідачу2), на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності іншим особам, чим порушено вимоги ст.ст. 120, 134, 135 ЗК України. Крім того, прокурор вказує, що земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги та належить до земель водного фонду, на які поширюється окремий порядок використання, однак у Поземельній книзі та в Державному земельному кадастрі немає відомостей щодо обмежень використання спірної земельної ділянки.

Необхідність захисту інтересів держави прокурор обґрунтовував тим, що передача в оренду ОК «Вінд» земельної ділянки в межах прибережної смуги позбавляє український народ загалом та тернопільську територіальну громаду як власника правомочностей володільця земельною ділянкою у тому обсязі, який дозволяє її статус та не враховує їх інтереси при здійсненні на земельній ділянці незаконної діяльності, що порушує встановлені державною правила та норми використання земель водного фонду, призводить до порушень під час забудови м. Тернополя, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості вимогам законодавства, в тому числі щодо безпеки під час експлуатації збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

Подання позову безпосередньо прокурором мотивоване відсутністю органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо звернення до суду з подібним позовом, оскільки орган державної влади, що здійснює державний контроль за додержанням земельного законодавства - ГУ Держгеокадастру, не наділене повноваженнями на звернення до суду з такими позовними вимогами, які заявлені у даній справі, а власник земельної ділянки - Тернопільська міська рада сама є суб`єктом правопорушення і визначена відповідачем.

Залишаючи позов прокурора без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області наділене державою відповідними повноваженнями з нагляду ( контролю) за дотриманням органом місцевого самоврядування земельного законодавства при прийнятті оспорюваного рішення та при укладенні оспорюваного договору, які можуть бути реалізовані шляхом звернення до суду з метою усунення виявлених порушень у сфері земельних відносин та з метою захисту права держави на спірну земельну ділянку. Суд вказав, що прокурор не довів необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а не від імені органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом.

Такі висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає помилковими з огляду на наступне.

Згідно з абзацом 4 статті 15-2 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Відповідно до Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (далі - Положення) Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з п.п.25-1 п.4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Отже, органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різних функції, а саме:

1) функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності;

2) функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Разом з тим, відповідно до статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та п.5-1 Положення посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, спірна земельна ділянка площею 0,406га, кадастровий номер 0:01:004:0060, відноситься до земель комунальної власності, право розпорядження якою належить територіальній громаді Тернопільської міської ради, а функції власника зазначеної земельної ділянки виконує Тернопільська міська рада, яка повинна діяти в інтересах відповідної територіальної громади.

Відтак захист інтересів держави в особі територіальної громади м. Тернополя мала б здійснювати Тернопільська міська рада, разом з тим, саме цей орган місцевого самоврядування визначений прокурором відповідачем у даній справі, оскільки міська рада, на думку прокурора, вчинила протизаконні дії, які порушують інтереси держави в особі територіальної громади м. Тернополя.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, що ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області не наділене повноваженнями щодо звернення до суду з такими позовними вимогами, які заявлені у цій справі, і прокурор правомірно звернувся до суду з відповідним позовом та визначив Тернопільську міську раду одним із відповідачів у цій справі.

З урахуванням змісту позовної заяви, предмета позову та характеру спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що прокурор навів достатньо обґрунтувань для звернення до суду з даним позовом за захистом інтересів держави без визначення органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №910/7813/18, від 25.09.2020 у справі №921/341/19, від 09.09.2020 у справі №917/342/19.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що до позовної заяви не додано жодних документів на підтвердження повноважень особи, що її підписала.

Згідно з ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Позовна заява підписана заступником прокурора Тернопільської області Савкою М., який відповідно до відомостей з офіційного сайту Тернопільської обласної прокуратури перебував на посаді заступника прокурора Тернопільської області.

З огляду на викладене колегія суддів суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави у спірних правовідносинах та неправомірно повернув позовну заяву.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу про повернення позовної заяви заступника прокурора Тернопільської області на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України належить скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції не змінив та не ухвалив нового рішення, а справа направляється до суду першої інстанції для продовження розгляду, розподіл судових витрат у даному випадку згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 252, 269, 270,271, 275, 280, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області від 12.08.2020 №05/1-248вих.20 на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.08.2020 у справі № 921/504/20 задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.08.2020 у справі № 921/504/20 повернення позовної заяви заступника прокурора Тернопільської області скасувати.

Справу № 921/504/20 передати до Господарського суду Тернопільської області для продовження розгляду.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку, у строки та в порядку, визначені статтями 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.Л. Мирутенко

Суддя О.І. Матущак