ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року Справа № 923/54/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П., за участю секретаря судового засідання Борхаленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м.Херсон

до відповідача: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м.Херсон

про стягнення 1023347,04 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Хільчук М.О. - уповн. предст.

від відповідача: Новік К.О. - адвокат

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" () звернулось до суду із позовною заявою до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" () про стягнення заборгованості відповідно до Договору від 01.03.2018 № 33-П-ХЕФ-18/53Р/1 суми основного боргу у розмірі 898975,37 грн. (вісімсот дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень 37 копійок), інфляційного збільшення боргу в сумі 83546,85 грн. (вісімдесят три тисячі п`ятсот сорок шість гривень 85 копійок), 3% річних в сумі 40824,82 грн. (сорок тисяч вісімсот двадцять чотири гривні 82 копійки).

Позов обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором. Так позивач зазначає, що Відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по оплаті за надані послуги не виконав і допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, тому його дії є порушенням договірних зобов`язань, і він вважається таким, що прострочив виконання. У зв`язку з чим у Відповідача перед Позивачем виник борг, який на сьогоднішній день є не погашеним.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2020, справу розподілено судді Ярошенко В.П.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 17.01.2020 відкрито провадження у справі № 923/54/20, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13.02.2020 об 11:00.

06.02.2020 року до суду від Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає. Зокрема, у відзиві відповідач зазначає, що питання про стягнення заборгованості наявної у ДП "Херсонський морський торговельний порт" перед ХФ ДП "Адміністрація морських портів України" вирішено засновником підприємства - державою в особі Міністерства інфраструктури України.

Протоколом наради щодо обговорення фінансового стану державних підприємств - морських портів від 07.05.2018 року, затвердженого Міністром інфраструктури України Омеляном В. від 17.05.2018 року з метою ліквідації заборгованості, що виникла перед ДП ДП "Херсонський морський торговельний порт", було розглянуто можливість заміни кредитора у договорах поворотної фінансової допомоги з ДП "Херсонський морський торговельний порт" на ДП "Адміністрація морських портів України" з урахуванням зобов`язань відповідача перед позивачем.

Відповідач зазначає, що з метою виконання рішення Міністра інфраструктури України, листами №17-37/42 від 08.08.2018 та № 17-37/46 від 13.08.2018 запропоновано підписати договір відступлення права вимоги (за договорами поворотної фінансово, допомога), змінивши кредитора на ДП "Адміністрація морських портів України" та підписати акт зарахування зустрічних однорідних вимог, де було враховано дану заборгованість.

Також зазначає, що ДП "Адміністрація морських портів України" листом від 12.09.2018 №6565/37/10-01-01/вих. надало згоду на вищезазначені пропозиції.

За твердженням ДП "ХМТП" виконується Протокол наради про встановлення нових графіків погашення заборгованості між ДП "АМПУ", ДП "ХМТП", ДП "СМТП", ДП "РМТП" та здійснюється погашення кредиторської заборгованості перед ДП "Адміністрація морських портів України".

Крім того, окремим дорученням Заступника Міністра інфраструктури №7/1611-20 від 17.01.2020 відповідно до ст.22 Господарського кодексу України виконання наказу Міністерства України від 21.01.2020 №20 "Про деякі питання здійснення державно - приватного партнерства та підготовки до проведення концесійного конкурсу в морському порту Херсон" доручено ДП "Адміністрація морських портів України" та ДП "Херсонський морський торговельний порт" розробити, погодити та надати на розгляд Мінінфраструктури договір про реструктуризацію заборгованості у термін до 01.02.2020.

За таких обставин відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави для задоволення позову, а тому просить суд відмовити ДП "Адміністрація морських портів України у задоволені позову.

Відзив ДП "Херсонський морський торговельний порт" надано відповідачем у встановлені строки, у зв`язку з чим наданий відзив прийнято до розгляду та залучено до матеріалів справи.

12.02.2020 до суду від Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої позивачем спростовуються доводи відповідача та надається додаткове обґрунтування підстав для звернення з позовною заявою. Дану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

13.02.2020 в підготовчому засіданні оголошувалась перерва.

10.03.2020 суд протокольною ухвалою продовжив строк підготовчого засідання на 30 днів та відклав підготовче засідання на 07.04.2020 о 10год. 30хв.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.04.2020 відкладено підготовче засідання до 28.04.2020 о 10год. 00хв.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.04.2020 відкладено підготовче засідання до 28.05.2020 о 10год. 30хв.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.05.2020 відкладено підготовче засідання до 23.06.2020 о 10год. 30хв.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 23.06.2020 відкладено підготовче засідання до 28.07.2020 о 10год. 00хв.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.07.2020 суд закрив підготовче провадження у справі № 923/54/20 та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.09.2020 о 10год. 00хв.

Ухвалою від 22.09.2020 суд продовжив строк розгляду справи та відклав розгляд справи по суті на 20.10.2020 о 10год. 00хв.

20.10.2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на дату після закінчення карантину з метою направлення позивачу мирової угоди до винесення рішення у справі.

Представник позивача заперечував проти зазначеного клопотання, просив суд розглядати справу по суті.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 195 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Разом із тим, розгляд справи по суті неоднарозово відкладався, закрема і продовжувався строк розгляду справи по суті на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до приписів статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 26.05.2020р. по справі №1-24-7-5/297-06/7817 дійшов висновку, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Так, зважаючи на той факт, що у судовому засіданні 20.10.2020 року присутні представники обох сторін, враховуючи позицію позивача, а також те, що встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів не позбавляє сторони права на ефективний судовий захист, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

01.03.2018 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі по тексту Позивач, Адміністрація) та Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (далі Відповідач, Підприємство) було укладено Договір № 33-П-ХЕФ-18/53Р/1 (далі по тексту Договір).

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір № 33-П-ХЕФ-18/53Р/1 є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Підприємство зобов`язується протягом строку дії даного Договору оплатити витрати Адміністрації, пов`язані з утриманням електричного устаткування та електричних мереж загального користування, до яких приєднані об`єкти Підприємства, згідно Переліку електричного устаткування та об`єктів Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрацією Херсонського морського порту), до яких приєднанні об`єкти електричної енергії ДП "ХМТП" (Додаток № 1, який є невід`ємною частиною Договору).

Згідно пункту 2.2. Договору Підприємство щомісячно сплачує Адміністрації витрати, пов`язані з утриманням електричного устаткування та електричних мереж загального користування до яких приєднанні об`єкти Підприємства протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання актів наданих послуг (виконаних робіт) на підставі виставлених Адміністрацією рахунків.

У пункті 3.1.1. Договору встановлено, що підприємство зобов`язується прийняти надані Адміністрацією послуги по Акту наданих послуг (виконаних робіт) протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його отримання. При відсутності протягом трьох календарних днів, з моменту одержання зазначеного Акту, письмової заяви від Підприємства про неможливість підписання Акту з зазначенням причини відмови, послуги вважаються прийнятими в повному обсязі та без зауважень, згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг), підписаного Адміністрацією в односторонньому порядку.

Пунктом 3.1.2. Договору визначено, що Підприємство зобов`язується сплачувати рахунки Адміністрації а повному обсязі в строки, визначеному в Договорі.

Відповідно пункту 3.2.4. Договору Адміністрація має право своєчасно отримувати плату по даному Договору.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем було надано послуг з утримання електричного устаткування та електричних мереж загального користування на загальну суму 898 975,37 грн.

Факт надання вищевказаних послуг підтверджується актами виконаних робіт № 956 від 02.04.2018 на суму 275 462,21 грн., № 957 від 13.04.2018 на суму 5101,15 грн., № 1205 від 30.04.2018 на суму 98570,52 грн., № 1308 від 18.05.2018 на суму 12777,66 грн., № 1511 від 31.05.2018 на суму 80438,83грн., № 1591 від 19.06.2018 на суму 8937,65грн., № 1735 від 30.06.2018 на суму 64912,75 грн., № 1818 від 19.07.2018 на суму 13222,97грн., № 1984 від 31.07.2018 на суму 100273,85грн., № 2028 від 16.08.2018 на суму 20426,16 грн., № 2193 від 31.08.2018 на суму 87081,48 грн., № 2270 від 19.09.2018 на суму 17738,82 грн., № 2398 від 30.09.2018 на суму 94733,71 грн., № 2476 від 18.10.2018 на суму 19297,61 грн., які підписані відповідачем без зауважень.

Позивач стверджує, що Відповідач в порушення умов Договору своєчасно не оплатив вартість наданих послуг, внаслідок чого за Відповідачем обліковується заборгованість в сумі 898 975,37 грн.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Установлені судом обставини наявності укладеного договору, свідчать про виникнення між його сторонами майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до ч.1 ст.179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір надання послуг.

Відповідно до ст.629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на вказані правові положення, а також вказані вище умови договору суд приходить до висновку, що на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг у позивача протягом дії договору існували зобов`язання щодо надання послуг з забезпечення доступу Портового оператора до причалу, а у відповідача зобов`язання з оплати вартості відповідних послуг.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: "Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що відповідачем допущено порушення статті 193 ГК України у вигляді несплати коштів за надані послуги у загальній сумі 898 975,37 грн. у встановлений строк та прострочив виконання зобов`язання на цю суму.

Таким чином, відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору № 33-П-ХЕФ-18/53Р/1, а також вищевказані приписи чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми заборгованості у сумі 898 975,37грн - є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України "боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом".

Сплата інфляційних та річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 40824,82 грн. та інфляційні втрати в розмірі 83546,85 грн. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом перевірено та встановлено, що він здійснений відповідачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 ГПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст.74 ГПК України).

За приписами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст.ст.78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" () на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" () заборгованість за договором № 33-П-ХЕФ-18/53Р/1 від 01.03.2018 в розмірі 898 975грн. 37 коп., суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 83 546 грн. 85 коп., суму 3% річних в розмірі 40 824 грн. 82 коп. та суму судових витрат в розмірі 15 350 грн. 21 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 23.10.2020

Суддя В.П.Ярошенко