ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 справа № 914/2256/20

За позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «ГАЛНАФТОХІМ», м. Львів,

про: стягнення штрафу у сумі 14 134,00 грн.

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання А.П. Полянський

За участю представників:

позивача: Д.М. Хлабистін представник;

відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Галнафтохім» про стягнення штрафу за неправильне зазначення коду одержувача в сумі 14 134,00 грн.

Ухвалою суду від 04.09.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі №914/2256/20 призначено на 05.10.2020 р.

Ухвалою суду від 05.10.2020 відкладено судове засідання у справі №914/2256/20 на 19.10.2020.

В судове засідання 19.10.2020 представник позивача з`явився в режимі відеоконференції в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав і мотивів наведених в позовній заяві та відповіді на відзив. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у перевізному документі №38175758 вказано код 8625, замість правильного 8214. Факт неправильного зазначення відправником коду одержувача засвідчено актом загальної форми №1022 від 04.03.2020. Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати. При цьому, штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдало залізниці у зв`язку з цим збитків. Провізна плата за даним відправленням складала 2826,00 грн, відповідно розмірі штрафу 14 134,00 грн.

В судове засідання 19.10.2020 представник відповідача не з`явився. В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 22.09.2020 №22/09-3 (вх. №27777/20 від 24.09.2020) щодо задоволення позовних вимог заперечив, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що з наданої копії акту ЗФ неможливо встановити посаду одного із підписантів, а саме: комер. Агент ОСОБА_1 на наявність повноважень на підписання Акту ЗВ. Позивачем не долучено доказів на підтвердження повноваження даних осіб на підписання Акту ЗФ. Відтак, акт загальної форми №1022 від 04.03.2020, на думку відповідача, не може вважатись належним і допустимим доказом, а відповідно не може бути підставою для застосування до ПрАТ «Галнафтохім» штрафних санкцій.

Однак, як зазначає відповідач, у разі, якщо суд дійде до висновку, що Акт загальної форми №1022від 04.03.2020р. є належним та допустимим доказом, просить суд зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу, оскільки розмір заявленого до стягнення штрафу (14 134,00 грн) значно перевищує (в 5 разів) розмір вартості послуг з перевезення вантажу. Просить суд врахувати той факт, що ПрАТ «Галнафтохім» перебуває у важкому фінансовому становищі.

Відповідач стверджує, що позивачем не надано доказів понесення значних збитків чи додаткових витрат внаслідок невірного зазначення коду вантажоотримувача, крім того, недоліки в реквізитах отримувача було усунуто в стислі терміни.

Позивач не погодившись з доводами відповідача подав до суду відповідь на відзив (вх. №29676/20 від 13.10.2020), в якій зазначив, що п. 3 Правил складання актів встановлено, що акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні осбаставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Відтак, акт загальної форми № 1022 від 04.03.2020 року підписано двома особами працівниками станції Запоріжжя Кам`янське, а саме: касиром товарним ОСОБА_2 та агентом комерційним ОСОБА_3 , повноваження яких підтверджуються їх посадовими інструкціями, зокрема пунктом 28 А.М. Мацьонг та 35 Т.І. Василенко відповідно. Відтак, як стверджує позивач, акт підписано повноважними особами.

Щодо зменшення штрафу, то в даному випадку, на думку позивача, штрафна санкція не є договірною, що випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. Тому, підстав для його зменшення не має.

Суд заслухавши представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

У лютому 2020 року зі станції Ожидів - Олесько Львівської залізниці Приватне акціонерне товариство «Галнафтохім» здійснило групову відправку вагону №59588145 згідно накладної № 38175758 на станцію Запоріжжя-Кам`янське Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - АТ «Дніпроазот».

На вищевказані відправлення вагонів, відправник надав станції навантаження Ожидів - Олесько Львівської залізниці заповнену накладну. У даному документі, представником відправника в графі 5 «Код одержувача» було вказано код 8625.

По прибутті вагонів на станцію призначення Запоріжжя-Кам`янське Придніпровської залізниці 04.03.2020 року було виявлено, що в перевізному документі № 38175758 невірно зазначено код вантажоодержувача.

Зважаючи на вищевикладене, 03.02.2020 року станцією призначення Запоріжжя-Кам`янське на станцію відправлення Ожидів - Олесько було відправлено телеграму № 6 від 04.03.2020 про уточнення реквізитів одержувача у накладній.

Зі станції відправлення Ожидів - Олесько на станцію призначення Запоріжжя-Кам`янське 04.03.2020 року надійшла телеграма-відповідь № НР 26 від 04.03.2020 щодо виправлення реквізитів одержувача у накладній, зокрема і коду.

На підставі листа ПрАТ «Галнафтохім» та телеграми станції відправлення Ожидів Олесько № НР 26 від 04.03.2020 по станції призначення Запоріжжя-Кам`янське у накладній № 38175758 зроблено виправлення коду одержувача (з 8625 на 8214).

Факт неправильного зазначення відправником коду одержувача був засвідчений актом загальної форми № 1022 від 04.03.2020 року.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України позивачем нараховано штраф у розмірі, відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, 14 134,00 грн (2826,80,00 грн - провізна плата по накладній х 5 - кількість провізних плат).

Відтак, Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 14 134,00 грн штрафу, що є причиною виникнення спору.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць України) відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У статті 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У статті 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 1.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

За пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи №№4, 5 та в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адреса та його код.

У графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (п.2.3. Правил оформлення перевізних документів)

Як вбачається з накладної №38175758, правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відповідача начальник виробництва №24 ОСОБА_4 .

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Отже, саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладення договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ.

Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Пунктом 3 Правил складання актів встановлено, що акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Так, до матеріалів справи долучено акт загальної форми №1022 від 04.03.2020, яким засвідчено факт неправильного зазначення відправником коду одержувача. Відповідач не спростовує самого факту зазначення в залізничній накладній неправильного коду одержувача, проте зазначає про підписання зазначеного вище акту неуповноваженими на це особами.

Судом встановлено, що даний акт загальної форми підписано двома особами працівниками станції Запоріжжя Кам`янське касиром товарним ОСОБА_2 та агентом комерційним станції Василенко Т.І., повноваження яких підтверджуються їх посадовими інструкціями. Зокрема, пунктом 28 посадової інструкції касиру товарному (вантажному) 2 категорії станції Запоріжжя Кам`янське (І класу) ОСОБА_2 та пунктом 35 посадової інструкції агенту комерційному станції Запоріжжя Кам`янське (І класу) ОСОБА_3 передбачено завдання та обов`язки складати акти загальної форми, при потребі.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що акт підписано повноважними особами.

У статті 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до пункту 6.1 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» при розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями.

Судом встановлено, що відповідачем у накладній №38175758 неправильно зазначено код одержувача: « 8625» замість « 8214».

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Пунктом 13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/71 від 02.02.2010 у пункті 6.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 роз`яснено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, провізна плата згідно накладної №38175758 становить 2826,80 грн.

Таким чином, сума штрафу згідно накладної №38175758 становить 14 134,00 грн. (2826,80 х5=14 134,00).

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно положень ст.13 ГПК України, судочинство у господарський судах здійснюються на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно із положеннями ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт неправильного зазначення відправником коду одержувача в накладній №38175758, беручи до уваги підтвердження відповідачем доводів позивача, викладених у позовній заяві та обґрунтованість причин, які слугували нарахуванню штрафу, перевіривши розрахунок штрафу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, відповідач посилаючись на відсутність завданих значних збитків чи додаткових витрат внаслідок невірного зазначення коду вантажоотримувача, оскільки недоліки в реквізитах отримувача було усунуто в стислі терміни, просить зменшити розмір штрафу на 90%. Крім того, просить врахувати той факт, що ПрАТ «Галнафтохім» перебуває у важкому фінансовому становищі.

Збитки Товариства, як стверджує відповідач, за період 1 кварталу 2020 року в результаті господарської діяльності ПрАТ «Галнафтохім» становлять 86 470 000 грн, непогашеними залишаються ряд кредитних договорів, у тому числі і позика у нерезидента України. А також стверджує, що під іпотекою перебуває все нерухоме майно Товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкції, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Статтею 2 Закону України «Про транспорт» визначено, що відносини, пов`язані з діяльністю транспорту, регулюються цим Законом, кодексами (статутами) окремих видів транспорту, іншими актами законодавства України.

Статтею 10 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються, транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно правовими актами.

Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язані».

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 було затверджено Статут залізниць України.

Ст. 117 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів Україні в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Враховуючи вищевикладене, відносини, пов`язані з діяльністю залізничного транспорту України регулюються Статутом залізниць України, приписи якого є обов`язковими до виконання.

Як вже зазначалось, відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується крім заподіяних залізниці збитків і витрат, штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

Тому, підстав для його зменшення не має.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України №910/13414/15, №905/3461/15 та постановах Верховного суду №906/434/17, 914/2339/17.

Зважаючи на наведене, дослідивши докази та обставини, якими обґрунтовує відповідач свою заяву про зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу, суд не вбачає їх обґрунтованими та такими, що є підставою для зменшення штрафних санкцій. Лише той факт, що відповідачем не було завдано збитків позивачу, не є підставою для зменшення судом з власної ініціативи розміру штрафу, встановленого статтями 118 та 122 Статуту залізниць України, оскільки такий штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 2102,00 грн.

Враховуючи наведене, виходячи з положень чинного законодавства, з`ясувавши всі обставини справи, повно і всебічно дослідивши наявні в справі докази, проаналізувавши практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79,123, 129, 185, 191, 232, 233, 236, 237,238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ГАЛНАФТОХІМ» (79032, Львівська обл., місто Львів, вулиця Пасічна, будинок 167, код ЄДРПОУ - 23958622) на користь Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код ЄДРПОУ - 40075815) Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ ВП 40081237, місцезнаходження ВП: 49038, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108) штраф за невірно зазначений код одержувача у розмірі 14 134,00 грн та 2 102,00 грн судових витрат.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.10.2020.

Суддя Н.Є. Березяк