ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м.Дніпро Справа № 904/3074/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Коваль Л.А, Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 (повний текст ухвали складено 16.07.2020, суддя Владимиренко І.В.) у справі

за заявою акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Київ

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД", м. Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 у даній справі відмовлено акціонерному товариству Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у відкритті провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД".

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована посиланням на те, що оскільки на даний час існує спір про право в розумінні вимог ч.6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд не вбачає підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство.

ІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

2.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із згаданою ухвалою, акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заявник апеляційної скарги вважає ухвалу господарського суду незаконною та необгрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального і матеріального права, при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В обгрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на те, що наявність позову товариства з обмеженою відповідальністю «Смачного Вам» про визнання недійсним кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012 не має впливати на відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД".

За твердженням скаржника на дату укладення сторонами кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012, всіх його додаткових угод та договору про внесення змін до нього, товариство з обмеженою відповідальністю «Смачного Вам» не було засновником чи учасником товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД», відповідно не мало будь-яких правових підстав на втручання у діяльність і керування цим товариством.

Зазначені обставини, на думку заявника, свідчать про відсутність правових підстав у товариства з обмеженою відповідальністю «Смачного Вам» на право звернення із зазначеним позовом.

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звертає увагу суду, що обставини, зазначені у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД», встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили та в силу ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України не доказуються при розгляді цієї заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, за аргументами скаржника, обставини укладення кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012 та його чинність, факт отримання товариством з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД» кредитних коштів, факт порушення боржником умов кредитного договору, розмір заборгованості не підлягають доведенню відповідно до ч.4 ст.75 господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, заявлена акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №К001Г/С від 12.03.2012 у розмірі 12 678 034,64 грн є встановленою судовими рішеннями, отже є безспірною. Відтак, відсутній спір про право.

Крім того, судом не прийнято до уваги, що товариством з обмеженою відповідальністю «СМАЧНОГО ВАМ» у справі №904/3346/20 заявлена вимога щодо визнання недійсним кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012 у редакції договору про внесення змін до кредитного договору від 14.10.2014, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД» та акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", в той час, як сам кредитний договір №К001Г/С від 12.03.2012 та йнші його зміни та доповнення не визнаються недійсними, отже, за переконанням скаржника, є чинними та існує зобов`язання боржника по виконанню умов цього кредитного договору, зокрема, з повернення коштів.

Також боржником здійснювалось часткове погашення заборгованості за тілом кредиту і відсотками, нарахованими за кредитним договором №К001Г/С від 12.03.2012, боржником не надано жодних контррозрахунків щодо спірної заборгованості, заявленої акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство.

2.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД» просить відмовити у задоволенні апеляційної скаргу, ухвалу господарського суду залишити без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД» заперечує проти апеляційної скарги, вважає її безпідставною з посиланням на те, що про наявність існування спору про право може свідчити, наприклад, заперечення щодо дійсності правочину (договору), який є підставою виникнення грошового зобов`язання, або обгрунтоване ствердження про його нікчемність в силу закону; коли боржник не погоджується із методикою (формулою) розрахунку заявленого боргу.

Боржник зазначає, що в повному обсязі не визнає кредиторські вимоги акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, через їх недоведеність належними та достатніми доказами.

Всупереч п.4.1-4.3, 4.5-4.11 Постанови Національного банку від 18.06.2003 №254 «Про організацію операційної діяльності в банках України» у якості доказів отримання кредитних коштів кредитор не надає жодних належних, допустимих доказів перерахування кредитних коштів на рахунки боржника, це зокрема, мають бути в оригіналах меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД» стверджує про спірність вказаної заборгованості; необхідність вирішення питання наявності заборгованості у межах справи №904/3346/20 про визнання недійсним кредитного договору, розгляд якої наразі триває. Таким чином, між сторонами існують суперечності з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Адже оспорювання кредитного договору якого недійсного, створює нездоланну перешкоду для порушення справи про банкрутство.

Боржник не погоджується із розміром суми кредиту, винагороди, яка була нарахована згідно п.4.7 кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012 та відсотками, які були нараховані банком, начебто відповідно до вимог цього договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД» вважає безпідставними посилання скаржника на рішення господарського суду у справі №904/6463/17, оскільки Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було в повному обсязі погашено заборгованість згідно виконавчого напису №4657, виданого 26.05.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення заборгованості у розмірі 2398971,98 грн та наказу №904/6463/17, виданого 22.08.2017 Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості у розмірі 4073644,75 грн.

Боржник заперечує проти посилання скаржника на рішення господарського суду у справі №904/858/18, оскільки наведене рішення не має зобов`язальний характер та стосується конкретно голови ліквідаційної комісії товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД». Провадження у справі про банкрутство відкрито на підставі загальних вимог Кодексу України з процедур банкрутства, таким чином не має пріоритетного розрахунку заборгованості. Окрім того, частина заборгованості за кредитним договором №К001Г/С від 12.03.2012 була стягнута з боржника в межах виконавчого провадження №56570873.

18.09.2020 до Центрального апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "СМАЧНОГО ВАМ" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Частиною 1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства, учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Отже, у справах про банкрутство учасники та акціонери боржника наділені можливістю захищати власні права та інтереси через уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів). Разом з тим, така участь повинна підтверджуватись належними доказами (протоколом/рішенням зборів акціонерів) та здійснюватися не кожним акціонером окремо, а через уповноважених на здійснення такого захисту осіб.

Аргументуючи наявність підстав для подання відзиву товариство з обмеженою відповідальністю "СМАЧНОГО ВАМ" посилається на те, що товариство є засновником товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД", а тому є зацікавленою особою відносно розгляду цієї справи.

Водночас, з матеріалів не вбачається та апеляційним судом не встановлено, чи було уповноважене товариство з обмеженою відповідальністю "СМАЧНОГО ВАМ" здійснювати захист учасників боржника у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" згідно з рішенням зборів учасників боржника.

Враховуючи, що товариство з обмеженою відповідальністю "СМАЧНОГО ВАМ" не є учасником у даній справі про банкрутство, колегія суддів не приймає до розгляду наданий товариством відзив на апеляційну скаргу.

ІІІ. Апеляційне провадження.

3.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.08.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2020 апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом подання доказів сплати судового збору у розмірі 29 428,00 грн, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

28.08.2020 до суду апеляційної інстанції надійшла заява акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази доплати судового збору у розмірі 29 428,00 грн .

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020; призначено справу до розгляду на 21.09.2020.

21.09.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 12.10.2020.

12.10.2020 у судове засідання з`явилися учасники справи, які надали відповідні пояснення.

12.10.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови

3.2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

10.06.2020 акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД".

Наведена заява обґрунтована посиланням на наявність безспірної заборгованості боржника перед акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на суму 12 678 034,63 грн, яка підтверджена наступним.

12.03.2012 між публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", далі - банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" (далі - позичальник) укладено кредитний договір № К001Г/С від 12.03.2012 про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії (зі змінами й доповненнями) (далі - кредитний договір).

Відповідно до п.А.2 кредитного договору банк надав позичальнику кредитний ліміт у розмірі 1231277,24 грн з відсотковою ставкою 12% річних відповідно до пп. А.6, А.7 кредитного договору та строком виконання зобов`язань 10.03.2014 відповідно до п. А3.

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши кредитний ліміт 10 415 528,34 грн, що підтверджується випискою про рух коштів.

15.01.2013 між сторонами укладено договір про внесення змін до кредитного договору № К001Г/С від 12.03.2012, згідно з яким банк надав позичальнику кредитний ліміт у розмірі 1 026 067,20 грн з відсотковою ставкою 12% річних відповідно до пп. А.6, А.7 договору та строком виконання зобов`язань 14.12.2014 відповідно до п. А3.

14.10.2014 між сторонами укладено договір про внесення змін до кредитного договору № К001Г/С від 12.03.2012, згідно з яким банк надав позичальнику кредитний ліміт у розмірі 10 475 000,00 грн з відсотковою ставкою 12% річних відповідно до пп.А.6, А.7 договору та строком виконання зобов`язань 20.12.2016 відповідно до п.А3.

25.07.2016 між сторонами укладено договір про внесення змін до кредитного договору № К001Г/С від 12.03.2012, згідно якого змінився п.4.7 договору, а саме визначено розмір винагороди за користування кредитом за формулою, яка погоджена сторонами та зазначена в п.4.7.

Порядок розрахунків затверджений п.4 кредитного договору.

За умовами п.4.1 кредитного договору, за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно пп. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 кредитного договору, позичальник сплачує відсотки за користування кредитом, зазначені у п. А.6 кредитного договору.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору та ст.212 Цивільного кодексу України при порушенні клієнтом зобов`язань, передбачених пп. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 кредитного договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом, зазначені у п. А.7 кредитного договору.

Згідно до п. 5.1 кредитного договору, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань за сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, винагороди, передбаченого п.п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, ( у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. А у випадку реалізації банком права, передбаченого п. А3 договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. А7 договору від суми заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні.

Пунктом 5.8 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із зобов`язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до суду, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується з формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 кредитного договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави.

За період з дати списання коштів з позичкового рахунку до 01.08.2016 позичальник в термін, встановлений п.1.2 кредитного договору або у день дострокового повернення кредиту п. 2.4.1 кредитного договору, сплачує банку винагороду за користування кредитом. Розрахунок і нарахування винагороди за користування кредитом проводиться в термін повернення кредиту п.1.2 кредитного договору або у день дострокового повернення кредиту п. 2.4.1 кредитного договору (п. 2 договору про внесення змін до кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012).

Відповідно до п. 4.7 кредитного договору позичальник сплачує банку винагороду за користування кредитом в розмірі згідно наведеної у пункті формули.

У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору Боржник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У зв`язку з невиконання товариством з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" взятих на себе зобов`язань за кредитним договором акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся за захистом своїх прав і законних інтересів до суду.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2017 по справі №904/6463/17 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД на користь акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк": 3 491 666,68 грн - основного боргу, 1 000,00 грн - штрафу, фіксованої частини, 520776,42 грн - штрафу, відсоток від суми встановленого у п.А.2 договору ліміту та 60 201,65 грн судового збору, всього 4 013 443,10 грн.

При зверненні до суду банк скористався своїм правом захистити свої порушені права шляхом стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" частини боргу.

22.08.2017 господарським судом видано наказ про примусове виконання рішення. 25.09.2017 відкрито виконавче провадження ВП 54770522 з примусового виконання наказу господарського суду по справі № 904/6463/17 від 22.08.2017.

Постановою від 02.11.2018 виконавче провадження з примусового виконання наказу суду від 22.08.2017 по справі № 904/6463/1 закінчено, у зв`язку з виконання у повному обсязі.

З 14.12.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" перебувало в стані припинення, та оскільки боржник і надалі продовжував порушувати свої зобов`язання за кредитним договором, банк звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до позичальника про зобов`язання визнання та включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 по справі №904/858/18 зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" в особі голови ліквідаційної комісії включити грошові вимоги акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у загальній сумі 17 761 751,06 грн (в т.ч: 10415528,34 грн - заборгованість за кредитом; 3166721,08 грн - заборгованість за процентами; 3 584 980,35 грн - заборгованість за винагородою) до проміжного ліквідаційного балансу товариства з обмеженою відполвідальністю "КОМ -ОД".

11.12.2018 господарським судом видано наказ на примусове виконання рішення. Рішення господарського суду від 15.11.2018 не було виконано в примусовому порядку.

Заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" перед акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на даний час складає 12 678 034,64 грн є встановленою за судовим рішенням, отже, на думку банку, є безспірною.

З урахуванням наведеного, акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" просить суд відкрити провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" та визнати кредиторські вимоги акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" в сумі 12 678 034,63 грн, а також 21 020,00 грн - судовий збір, 42 507,00 грн - авансування винагороди арбітражному керуючому.

3.3. Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши встановлені на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного перегляду є вирішення питання відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД».

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, як зазначено в преамбулі, встановлюються нормами Кодексу України з процедур банкротства (далі - КУзПБ), який набрав чинності з 21.10.2019.

Відповідно до частин другої та третьої статті 8 Кодексу України з процедур банкротства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор. Провадження у справі про банкрутство відкривається господарським судом за заявою боржника також у разі загрози його неплатоспроможності.

Верховний Суд у постанові від 13 серпня 2020 року у справі № 910/4658/20 зауважує, що процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (статті 215 Господарського кодексу України, стаття 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення), а також недопущення доведення боржника до банкрутства (стаття 219 Кримінального кодексу України).

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За приписами статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства:

- неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом;

- грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Грошовим, за змістом статей 524,533-535,625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Системний аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку про те, що невиконання боржником частково або в повному обсязі свого грошового зобов`язання перед кредитором у встановлений договором або законом строк дає останньому право вважати боржника таким, що неспроможний виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав, та ініціювати проти такого боржника процедуру банкрутства.

Відповідно до частин другої та третьої статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор. Провадження у справі про банкрутство відкривається господарським судом за заявою боржника також у разі загрози його неплатоспроможності.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Положеннями частини 3 даної статті встановлено, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

Частинами 1, 2 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити відомості, передбачені частиною 1 статті 34 Кодексу, зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

При цьому, наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, довідки, листи, протоколи, акти звіряння та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Приписи частин першої - п`ятої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачають, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Підставою для відмови у відкритті провадження у справі, положення частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, визначають те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Встановлення судом у підготовчому засіданні наявності спору про право, характерного для справ позовного провадження, є однією із перешкод для відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас слід зазначити, що відсутність будь-яких заперечень боржника з приводу заявленої вимоги кредитора може свідчити про її визнання, а відтак і про відсутність між сторонами спору про право.

Колегія суддів враховує, що поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Тому, вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Таким чином спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Здійснюючи розгляд спорів про право, суд встановлює наявність чи відсутність певних обставин (юридичних фактів). За відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Отже, якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкриті провадження у справі про банкрутство.

При цьому законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування спору.

Про існування спору про право може свідчити, наприклад: заперечення боржника щодо дійсності правочину (договору), який є підставою виникнення грошового зобов`язання; обґрунтоване твердження про його нікчемність в силу закону, у тому числі заперечення боржника проти правочину, за умовами якого до заявника кредитора перейшло право вимоги (зокрема, договору про відступлення права вимоги) тощо.

Проте, якщо нікчемний правочин є недійсним у силу закону і визнання його таким судом не вимагається, то спростування презумпції правомірності оспорюваного правочину є предметом дослідження виключно у справі позовного провадження.

Також спір про право наявний у разі: коли боржник не погоджується із методикою (формулою) розрахунку заявленого боргу або взагалі висловлює незгоду з існуванням у нього заборгованості перед кредитором, стверджуючи про припинення зобов`язання зарахуванням тощо; заявляє про сплив позовної давності; заперечує настання строку виконання грошового зобов`язання з мотивів правомірності зупинення ним виконання свого обов`язку (частина третя статті 538 Цивільного кодексу України) або з мотивів прострочення кредитора (стаття 613 Цивільного кодексу України); доводить про припинення поруки, та інше.

Встановлення наявності або відсутності наведених обставин переходить в площину доказування, що вочевидь свідчить про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Крім того, якщо в суді вже існує спір про право щодо розміру заборгованості за правочином, на якому ґрунтуються вимоги заявника кредитора, то це є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Отже, на дату проведення підготовчого засідання усі суперечності між кредитором та боржником з приводу їх прав та обов`язків мають бути ними усунені самостійно або вирішені в судовому порядку з ухваленням судового рішення. Вимоги ініціюючого кредитора до боржника мають бути безспірними, тобто ґрунтуватися на первинних документах, які беззаперечно підтверджували би дійсний розмір заборгованості, правомірність підстави її виникнення та доводили би прострочення виконання грошового зобов`язання боржника. Безспірність у даному випадку не передбачає обов`язкової наявності судового рішення.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції боржник заперечив проти відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД", з посиланням на те, що 30.06.2020 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №904/3346/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СМАЧНОГО ВАМ" (якій є засновником товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" - 80 %) до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД", до відповідача-2 акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012, розгляд справи призначено на 16.07.2020.

Крім того, боржник не погоджується з наданим кредитором розрахунком заборгованості за кредитним договором №К001Г/С від 12.03.2012. Вважає, що нарахування заборгованості за винагородою відповідно до п.4.7 договору є досить суттєвою та фактично дорівнює сумі основної заборованості по кредитному договору. Умовами договору фактично визначено додаткову плату, що створило ситуацію подвійної оплати за користування кредитом.

Апеляційний господарський суд не погоджується із запереченнями боржника, з огляду на таке.

Зі змісту ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 у справі №904/3346/20 вбачається, що позивачем у справі №904/3346/20 є товариство з обмеженою відповідальністю "СМАЧНОГО ВАМ", а отже саме наведене товариство оспорює дійсність кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012.

Колегія суддів вважає, що звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Смачного Вам" до господарського суду із позовом до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД", до відповідача-2 акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012, не свідчить про наявність спору про право між товариством з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" та акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", а також не впливає на відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ініціюючим кредитором у даній справі є акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Київ, боржником - товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД» (далі - ТОВ «КОМ-ОД», м. Дніпро.

Апеляційний суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що кредитором заява про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «КОМ-ОД» від 10.06.2020 обґрунтована визнанням кредиторської вимоги - несплаченої заборгованості боржником за кредитним договором № К001Г/С від 12.03.2012 у загальному розмірі 12678034,64 грн, встановленої рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 у справі № 904/858/18.

У частині шостій статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства законодавець визначив, що наявність спору про право є безумовною перешкодою до порушення провадження у справі.

Натомість, Кодекс України з процедур банкрутства та Цивільний кодекс України не містять визначення критеріїв поняття «спір про право».

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що спір про право це формально визнана суперечність (розбіжність) між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорення суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самим сторонами або вирішення судом.

Таким чином, спір про право виникає з матеріальних правовідносин, пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням прав і обов`язків суб`єктів правовідносин та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод у судовому порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

За таких обставин у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування спору.

У постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20 Верховний Суд у складів колегії суддів Касаційного господарського суду сформулював правову позицію про те, що відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо (постанова Верховного Суду від 13 серпня 2020 року у справі № 910/4658/20).

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Суть підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство про те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, полягає в тому, що саме на час підготовчого засідання (тобто до відкриття провадження у справі) існує спір, який не був предметом судового розгляду, між ініціюючим кредитором та боржником щодо вимог, які є підставою для звернення кредитора з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 19.08.2020 у справі 910/2522/20).

Враховуючи сформульовану правову позицію Верховного Суду з спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що для висновку про існування спору про право, необхідні докази неоднозначності у вирішенні питань щодо предмету вимоги кредитора, які виникли між сторонами зобов`язання, та не були розглянуті у судовому засіданні між ініціюючим кредитором та боржником.

При прийнятті рішення про відмову у задоволенні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд першої інстанції наведені обставини не прийняв до уваги, обмежившись посиланням тільки на факт оспорювання дійсності кредитного договору № К001Г/С від 12.03.2012, який є підставою для кредиторських вимог заявника, тому створює нездоланну перешкоду для порушення справи про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 відкрито провадження у справі №904/3346/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно Вам» до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" до відповідача-2 Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смачного Вам" у позові б/д б/н про визнання недійсним кредитного договору № К001Г/С від 12.03.2012 у редакції додаткової угоди від 14.10.2014, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" та Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" вимоги обґрунтувало тим, що ТОВ «Смачного Вам» як засновник ТОВ «КОМ-ОД», якому належить 80% від частки у статутному капіталі, при наданні дозволу директору Товариства на підписання цього кредитного договору не було обізнано відносно збільшення вартості кредиту за рахунок додаткових винагород - скритих умов сплати додаткових відсотків банку, передбачених пунктами А 12 та 4.7 договору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/3346/20, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Згідно даним Реєстру юридичних осіб від 05.06.2020 № ТОВ «Смачного Вам» є учасником ТОВ КОМ-ОД».

Відповідно до протоколу від 07.10.2014 №07/10-14 загальних зборів учасників ТОВ "КОМ-ОД", присутні учасники: ТОВ "Арлен 21", ТОВ "Гидропромметиз", ТОВ "Коллацио", ТОВ "Феба", ТОВ "Елара" погодили укладання (підписання) з ПАТ КБ "ПриватБанк" додаткової угоди (договору про внесення змін) до кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2020.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд констатує, що на дату укладення договору № К001Г/С від 12.03.2012 та додаткових угод і змін до нього товариство з обмеженою відповідальністю «Смачного Вам» не було засновником чи учасником товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ОД», відповідно не мало будь-яких правових підстав на втручання у діяльність і керування ТОВ "КОМ-ОД".

Таким чином, ТОВ «Смачного Вам» не є стороною спірного кредитного договору та за умовами якого між ним там ініціюючим кредитором - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» будь-які зобов`язання не виникли.

Можливість боржнику подати відзив на заяву про відкриття провадження у справі та викласти свої заперечення щодо вимог заявника (заявників) надана положеннями статті 36 Кодексу України з процедур банкрутства.

У запереченнях б/д б/н на заяву з кредиторськими вимогами до боржника, боржник у якості заперечення проти вимог ініціюючого кредитора послався лише на наявність позову ТОВ «Смачного Вам» про недійсність кредитного договору № К001Г/С від 12.03.2012.

За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що боржник погодився з своєю заборгованістю, у тому числі з її розміром та строком, за який вона нарахована, що виникла внаслідок прострочення виконання умов спірного кредитного договору.

Зазначена заборгованість підтверджена рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 у справі № 904/858/18. Судове рішення не оскаржене ТОВ «КОМ-ОД» та в установленому порядку набрало законної сили.

Спору між ініціюючим кредитором та боржником щодо недійсності кредитного договору № К001Г/С від 12.03.2012, який є підставою виникнення грошового зобов`язання, інших суперечностей між ними з приводу прав та обов`язків за даним правочином на дату звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство до суду та на теперішній час не існує.

Відсутність будь-яких заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора свідчить про її визнання, а відтак і про відсутність спору між сторонами про право.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що сам факт звернення до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк з урахуванням положень чинного законодавства спірність заборгованості визначається не за суб`єктивним ставленням боржника до неї, а за об`єктивним критерієм, зокрема встановлення такої заборгованості за судовим рішенням.

Відтак, у даній справі заборгованість ТОВ «КОМ-ОД», яка є грошовим зобов`язанням боржника, підтверджена беззаперечним рішенням суду, тому визнається апеляційним судом безспірною.

Апеляційний господарський суд відхиляє аргументи боржника щодо невизнання розрахунків заборгованості за спірним договором, оскільки боржник не надав контррозрахунку, в якому були б відображені конкретні суми заборгованості, які останній вважає такими, що не відповідають дійсності.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність спору про право між заявником та боржником та як наслідок - відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство на підставі частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1,44 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвла господарського суду постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для скасування цієї ухвали та направлення справи до місцевого господарського суду для розгляду на стадію відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Перелік судових рішень, визначений в ч.3 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним.

Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку постанови апеляційного суду, прийнятої за результатом апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство (Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 06 липня 2020 року у справі № 904/291/20).

Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 у справі №904/3074/20 скасувати.

Справу№904/3074/20 надіслати до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду на стадію відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 20.10.2020

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя Л.А.Коваль

Суддя А.Є.Чередко