РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/703/20

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Рослого В.В., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Світла садиба»,

проспект Миру, 194, м. Чернігів, 14034;

до відповідача 1: Виконавчого комітету Чернігівської міської ради,

вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000;

до відповідача 2: Комунального підприємства «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради,

вул. Шевченка, 33А, м. Чернігів, 14000;

предмет спору: про визнання незаконним та скасування пункту рішення в частині; зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: Ткаченко А.М. - адвокат, ордер на надання правової допомоги серія №ЧН 091315 від 02.10.2020 (присутня в судовому засіданні 07.10.2020);

від відповідача-1: Миколаєнко Р.С. - представник згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

від відповідача-2: Малай А.В. адвокат, ордер серія СВ №1005594, видано 17.08.2020.

Вступна та резолютивна частини рішення в справі №927/703/20 оголошується в судому порядку частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України в відкритому судовому засіданні 19.10.2020, після закінчення перерви оголошеної 07.10.2020 в порядку частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

07.08.2020, до Господарського суду Чернігівської області, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Світла садиба» до відповідача 1 - Виконавчого комітету Чернігівської міської ради та відповідача 2 - Комунального підприємства «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради, з проханням:

- визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради №52 від 06.02.2020 в частині «дозволити Комунальному підприємству «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради (Гоголь М.О.) тимчасово до 31 грудня 2020 року забезпечити організацію торгівлі продовольчою та непродовольчою продукцією, щотижня в середу, п`ятницю, суботу та неділю за наступними адресами: м. Чернігів, по проспекту Миру, 194, біля колишньої території заводу «Жовтневий молот»;

- зобов`язати Комунальне підприємство «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради використовувати земельну ділянку кадастровий номер :01:012:0199 з дотриманням її цільового призначення, а саме: для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови (для розміщення автостоянок).

Позов обґрунтовано порушенням майнових прав позивача як користувача земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0297, що перебуває в нього в оренді на підставі договору №4405 від 19.12.2017, де розміщена нежитлова будівля адміністративний корпус, що знаходиться в його приватній власності, приміщення якого здаються ним в оренду іншим суб`єктам господарювання. За доводами позивача, відповідач 2, який є землекористувачем суміжної з ним земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0199, використовує дану земельну ділянку всупереч її цільовому призначенню, а саме під розміщення об`єктів торгівлі (палатки, лотки тощо) відповідно до п.1 рішення відповідача 1 - Виконавчого комітету Чернігівської міської ради №52 від 06.02.2020 «Про організацію тимчасової торгівлі», що порушує права позивача як сусіднього землекористувача та власника нерухомого майна, яке знаходиться на сусідній земельній ділянці. Позивач рахує, що оскаржуване рішення відповідача 1 та дії відповідача 2 перешкоджають провадженню ним власної господарської діяльності, а саме передачу в оренду нерухомого майна (основний вид його діяльності), оскільки використання суміжної земельної ділянки не за цільовим призначенням, знижує ринкову вартість послуг, що ним надаються.

Ухвалою суду від 11.08.2020 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі №927/703/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 26.08.2020, учасникам справи встановлено строки для подачі до суду заяв по суті заявлених вимог.

21.08.2020, відповідач 1 скористався правом на подання мотивованих заперечень на позов у порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) у межах строків, установлених ухвалою суду від 11.08.2020. У відзиві на позов проти заявлених вимог заперечив у повному обсязі. За його доводами оскаржуваний пункт рішення прийнятий ним відповідно до наданих законом повноважень щодо суб`єкта господарювання, якому установчими документами дозволено організацію та проведення торгівельної діяльності. Звертав увагу на відсутність в матеріалах справи належних доказів, що свідчать про порушення ним прав позивача на здійснення господарської діяльності внаслідок прийняття Виконкомом Чернігівської міськради указаного рішення. Зазначив, що листи орендарів позивача з проханням переглянути ціну на послуги з оренди (додані до матеріалів позовної заяви) не свідчать про зниження ринкової вартості нежитлового приміщення, власником яких є позивач. Звертав увагу на не доведення позивачем належними доказами наявності причинно-наслідкового зв`язку між зверненнями орендарів позивача щодо перегляду ціни на отримувані послуги та оскаржуваним рішенням, що в межах часових рамок прийнято Виконкомом Чернігівської міськради значно пізніше за такі звернення. Також на його думку позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки вимагати усунення порушень щодо земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0199, має або власник такої ділянки (відповідач 1) або належний користувач (відповідач 2).

21.08.2020, відповідач 2, у межах строків установлених судом, подав відзив на позов, яким проти заявлених вимог заперечив у повному обсязі. Повідомив, що 02.07.2014 за КП «Паркування та ринок» Чернігівської міськради зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер :01:012:0199 (про що свідчить доданий до відзиву витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Рішенням Чернігівської міськради від 30.05.2019 №42/VII-19 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним та фізичним особам» (п.47) внесено зміни до рішення Чернігівської міськради від 06.03.2014 (39 сесія 6 скликання) (п.14), яким за КП «Паркування та ринок» Чернігівської міськради затверджено проект землеустрою щодо відведення та надання земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0199, у постійне користування, площею 0,2027га, по проспекту Миру вздовж території заводу «Жовтневий молот» для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови (для розміщення автостоянки). Згідно з п.2.2.2. його Статуту (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), предметом діяльності підприємства є створення, будівництво та експлуатація ринків, торгових місць поза ринками, інших об`єктів комерційного використання, надання пов`язаних з цим послуг, справляння з юридичних та фізичних осіб плати за користування ринками, торговими місцями, іншими об`єктами комерційного використання та надання супутніх послуг. За оскаржуваним рішенням йому надано дозвіл тимчасово (до 31.12.2020) забезпечити організацію торгівлі продовольчою та непродовольчою продукцією щотижня в середу, п`ятницю, суботу та неділю, в тому числі за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 194, біля колишньої території заводу «Жовтневий молот».

З урахуванням наведених обставин відповідач 2 не вбачає нецільового використання орендованої земельної ділянки.

Також звертав увагу на недоведеність порушення прав позивача та обрання останнім невірного способу захисту. Додатково просив врахувати, що більшість долучених позивачем до матеріалів позовної заяви доказів (зокрема листування з Чернігівською міською радою, КП «Паркування та ринок» Чернігівської міськради, ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, КП «Муніципальна варта» Чернігівської міськради) не мають відношення до справи, оскільки передували прийняттю Виконкомом Чернігівської міськради оскаржуваного рішення від 06.02.2020 №52 «Про організацію тимчасової торгівлі». На думку відповідача 2 жоден із доказів, долучених позивачем до позовної заяви не містить конкретних та беззаперечних фактів настання для ТОВ «Світла садиба» негативних наслідків у зв`язку з організацією КП «Паркування та ринок» Чернігівської міськради торгівлі на земельній ділянці за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 194, біля колишньої території заводу «Жовтневий молот».

26.08.2020, у підготовче засідання прибув повноважний представник відповідача 2; позивач та відповідач 1 до суду не прибули, явку повноважних представників не забезпечили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи. Суд, з метою надання позивачу можливості подати в порядку статей 166, 184 ГПК України відповідей на відзиви відповідачів постановив відкласти підготовче засідання на 05.10.2020, про що позивач та відповідач 1 повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

01.09.2020, позивач, у межах строків установлених ухвалою від 11.08.2020, подав відповідь на відзиви, яким спростовуючи доводи відповідача 1, звертав увагу на порушення оскаржуваним рішенням норм Земельного кодексу України, а саме пункту а) частини 1 статті 96, за яким землекористувачі зобов`язані забезпечити використання землі за цільовим призначенням. Крім того вважає, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем 1 з порушенням п.16 Правил роботи дрібнороздрібної торгівельної мережі (затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України №369 від 08.07.1996), за якими розміщення пунктів дрібнороздрібної торговельної мережі має здійснюватися відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Наголошував, що нецільове використання відповідачем 2 земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0199, порушує його права як належного користувача суміжної земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0297, на якій розміщена належна йому на праві власності нежитлова будівля, що використовується ним у господарській діяльності шляхом передачі приміщень в оренду іншим суб`єктам. Вважає, що оскільки на його неодноразові звернення відповідачі не вчинили жодних дій, з метою усунення допущених порушень, ним обрано належний спосіб захисту.

07.09.2020, відповідач 1 у порядку статей 167, 184 ГПК України надав суду письмові заперечення на відповідь на відзив та підтримав свою правову позицію, висловлену в відзиві на позов.

05.10.2020, у підготовче засідання прибули повноважні представники позивача та відповідача 1; відповідач 2 до суду не прибув, явку повноважного представника не забезпечив, натомість клопотав про проведення підготовчого засідання за відсутності його повноважного представника.

За результатами підготовчого засідання 05.10.2020, суд, враховуючи, що питання передбачені частиною 2 статті 182 ГПК України вирішено, відповідно до п.3 частини 2 статті 185 вказаного Кодексу постановив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 07.10.2020, про що відповідач 2 повідомлений в порядку статей 120, 121 ГПК України засобами електронного зв`язку за офіційною електронною адресою.

07.10.2020, у судове засідання прибули повноважні представники позивача та відповідача 1; відповідач 2 до суду не прибув, натомість письмово повідомив суд про неможливість прибуття його поважного представника в дане судове засідання, оскільки останній приймає участь в іншій судовій справі, що призначена на цей день; просив врахувати, що проти задоволення позову заперечує в повному обсязі.

Судом розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини наведені в відзиві на позов.

Судом, у порядку частини 2 статті 216 ГПК України, оголошено перерву до 19.10.2020, про що відповідач 2 повідомлений в порядку статей 120, 121 ГПК України.

19.10.2020, після закінчення оголошеної перерви в судове засідання прибули повноважні представники відповідачів 1 та 2; позивач до суду не прибув, явку повноважного представника не забезпечив, заявою від 16.10.2020 б/н позов підтримав, одночасно просив розглянути справу за відсутності його представника. Дана заява судом задоволена.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 19.10.2020 проти задоволення позову заперечив, з урахуванням позиції викладеної в відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи та дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Статтею 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За частиною 1 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (в разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2017, між ТОВ «Світла Садиба» (позивачем у справі, орендар) та Чернігівською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки №4405, за умовами якого (п.1.1.) орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування нежитлової будівлі адміністративного корпусу) з кадастровим номером :01:012:0297, що розташована в місті Чернігові по проспекту Миру, 194, з розробленням проєкту її відведення на підставі п.2.1. рішення Чернігівської міської ради від 30.11.2017 №25/VII-34 «Про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам». Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі 03.07. (п. 16). Договір укладено до 23.11.2022 (п.8). На даній земельній ділянці розміщено об`єкт нерухомості: 24/100 частини нежитлового приміщення, а саме адміністративний корпус площею 995,5кв.м., за адресою місто Чернігів, проспект Миру, буд. 194, корпус 1, набутий позивачем у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2014. Державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Коваленко В.В., право власності зареєстровано 14.01.2014, номер запису про право власності 4244887, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01.

Таким чином, позивач є належним користувачем земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0297.

Згідно з кадастровим планом земельна ділянка, надана позивачу в оренду (додаток №2 до договору оренди земельної ділянки №4405 від 19.12.2017), є суміжною з земельною ділянкою кадастровий номер :01:012:0199, власником якої є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради, належним користувачем якої є КП «Паркування та ринок» Чернігівської міськради (відповідач 2 у справі), про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (сформований 03.07.2014 за №23777290) та Державного земельного кадастру (сформований 14.08.2020 за №НВ-020). Право постійного користування даною земельною ділянкою за відповідачем 2 зареєстровано 02.07.2014 (номер запису про речове право 6211222), підстава: рішення Чернігівської міської ради б/н від 06.03.2014.

30.05.2019, Чернігівською міською радою прийнято рішення «Про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам» №42/VII-19 від 30.05.2019 (п.47), яким у зв`язку з уточненням, внесено зміни до рішення Чернігівської міської ради від 06.03.2014 «Про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою та надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним та фізичним особам» (39 сесія 6 скликання), п.14 якого викладено в наступній редакції: «КП «Паркування та ринок» Чернігівської міськради затверджено проєкт землеустрою щодо відведення та надано земельну ділянку (кадастровий номер :01:012:0199) у постійне користування, площею 0,2027га по проспекту Миру, вздовж території заводу «Жовтневий молот» для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови (для розміщення автостоянки)».

Наведене узгоджується із даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер :01:012:0199, цільове призначення якої: 02.09. для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання: для розміщення автостоянки.

Предметом даного позову є вимога про визнання недійсним та скасування п.1 рішення Виконкому Чернігівської міськради №52 від 06.02.2020, у частині надання дозволу КП «Паркування та ринок» Чернігівської міськради тимчасово до 31.12.2020 забезпечити організацію торгівлі продовольчою та непродовольчою продукцією по проспекту Миру, 194, у м. Чернігові, біля заводу «Жовтневий молот»; та вимога про зобов`язання КП «Паркування та ринок» Чернігівської міськради використовувати земельну ділянку, кадастровий номер :01:012:0199, за цільовим призначенням, а саме: для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови (для розміщення автостоянок).

Позов обґрунтований порушенням майнових прав позивача як належного користувача земельною ділянкою, кадастровий номер :01:012:0297, на якій розміщено його нерухоме майно (частина адміністративного корпусу), що полягають в нецільовому використанні відповідачем 2 суміжної земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0199, а саме: під розміщення об`єктів торгівлі (палатки, лотки тощо), на підставі п.1 рішення відповідача 1 №52 від 06.02.2020 «Про організацію тимчасової торгівлі», зміст якого, на думку позивача, суперечить нормам Земельного кодексу України (підпункт а частини 1 статті 96) та Правилам роботи дрібнороздрібної торгівельної мережі (п.16) (затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України №369 від 08.07.1996), що призводить до зниження ринкової вартості послуг з оренди нежитлових приміщень, що надаються позивачем іншим суб`єктам господарювання.

Таким чином, до обставин, які є предметом доказування в даній справі, належить: встановлення факту нецільового використання відповідачем 2 земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0199; невідповідність вимогам закону оскаржуваного рішення відповідача 1; наявність в зв`язку з цим порушеного права в позивача як належного користувача суміжною земельною ділянкою, кадастровий номер :01:012:0297.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За доводами позивача за п.1 рішення Виконавчого комітету Чернігівської ради від 06.02.2020 №52 земельна ділянка, кадастровий номер :01:012:0199, використовується КП «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради не за її цільовим призначенням.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» унормовано, що цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою в установленому законодавством порядку.

За статтею 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно з частиною 1 статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проєктами землеустрою щодо їх відведення.

Земельна ділянка, кадастровий номер :01:012:0199, за даними Державного земельного кадастру знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради, постійним користувачем якої є відповідач 2 - КП «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради.

За частиною 2 статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. При цьому, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (підпункт (а) статті 21 цього Кодексу).

Як вбачається з рішення Чернігівської міської ради від 06.03.2014 «Про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою та надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним та фізичним особам» (39 сесія 6 скликання) (п.14), з урахуванням змін внесених до нього рішенням Чернігівської міської ради від 30.05.2019 №42/VII-19, земельна ділянка, кадастровий номер :01:012:0199, згідно з затвердженим проєктом землеустрою щодо її відведення, надана в постійне користування відповідачу 2 для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови (для розміщення автостоянки) (код 02.09. згідно з Класифікатором). За даними Державного земельного кадастру (витяг з якого наявний в матеріалах справи) земельна ділянка, кадастровий номер :01:012:0199, належить до категорії земель: землі житлової та громадської забудови; цільове признання: для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови; вид використання: для розміщення автостоянки.

За змістом частини 5 статті 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Згідно з статтею 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Статтею 39 цього Кодексу унормовано, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

На виконання пункту г) статті 15 та статті 19 ЗК України, пункту ґ) статті 14 ЗУ «Про землеустрій», підпункту 11 пункту 4 Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 № 224, та з метою забезпечення обліку земель за видами їх цільового призначення в державному земельному кадастрі затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (надалі - Класифікатор) (наказ Держкому України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548).

За Класифікатором до секції В «землі житлової та громадської забудови» віднесено за кодом 02 землі житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови: житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше; землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва) та за кодом 03 землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд: готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів, та інших об`єктів загального користування), до яких за кодом 02.09. увійшли землі «для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови» та за кодом 03.07. землі «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».

Піддаючи системному аналізу встановлені судом обставини в поєднанні з наведеними нормативними актами суд зазначає, що «зміна цільового призначення», про яку йдеться в абзаці 2 частини 1 та частині 2 статті 20 ЗК України, це зміна категорії землі, тобто переведення земельної ділянки з однієї категорії земель в іншу; така зміна має відбуватися шляхом розроблення, погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 ЗК України.

Водночас, для зміни виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони), тобто в разі, коли категорія землі (її основне цільове призначення) не змінюється, частиною 5 статті 20 ЗК України передбачений інший порядок, а саме: види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, установлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» № 1702-VI від 05.11.2009. У пояснювальній записці до проєкту вказаного Закону зазначено, що вказані нововведення мали на меті припинення практики створення землевласникам та землекористувачам штучних перешкод у здійсненні на земельній ділянці господарської діяльності, у зв`язку з чим, запропоновано ввести правило, за яким визначення напрямів використання земельної ділянки в межах категорії земель є вільним (крім земель сільськогосподарського використання та земель оборони).

Таким чином, відповідно до ЗК України напрям використання земельної ділянки містить у собі дві складові: категорія земель (основне цільове призначення) (1) та вид використання земельної ділянки (в межах певної категорії земель) (2).

При цьому, ЗК України чітко встановлено, що зміна категорії (основного цільового призначення) земельної ділянки та зміна виду її використання (в межах однієї категорії) відбуваються за різними процедурами: зміна основного цільового призначення (категорії) земельної ділянки здійснюється рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування за проєктом землеустрою щодо її відведення, який має бути погоджений у встановленому законом порядку та затверджений відповідним органом; зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) здійснюється за рішенням власника такої ділянки, яке він приймає самостійно, без розробки проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та без його подальшого погодження і затвердження.

За частиною 1 статті 17 Закону України «Про місцеве самоврядування» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Як вбачається із Статуту КП «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради, затвердженого рішенням Виконкому Чернігівської міськради 29.03.2019 №116, Підприємство створено відповідно до рішення Виконкому міської ради 18.03.1996 №60 на базі відокремленої частини майна територіальної громади міста Чернігова (п.1.1.). Власником Підприємства є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради (п.1.2.). Предметом діяльності Підприємства, зокрема, є створення, будівництво та експлуатація ринків, торгових місць поза ринками, інших об`єктів комерційного використання, надання пов`язаних з цим послуг, справляння з юридичних та фізичних осіб плати за користування ринками, торговими місцями, іншими об`єктами комерційного використання та надання супутніх послуг (п.2.2.2.).

За приписами статей 29 та 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (підпункт 1 пункту а) статті 29); управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації (підпункт 1 пункту а) статті 30); організація місцевих ринків, ярмарків, сприяння розвитку всіх форм торгівлі (підпункт 8 пункту а) статті 30); здійснення заходів щодо розширення та вдосконалення мережі підприємств житлово-комунального господарства, торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, розвитку транспорту і зв`язку (підпункт 1 пункту б) статті 30).

Враховуючи зазначене, за висновком суду, оскаржуване рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради №52 від 06.02.2020 «Про організацію тимчасової торгівлі», за яким КП «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради надано дозвіл тимчасово до 31.12.2020 забезпечити організацію торгівлі продовольчою та непродовольчою продукцією, щотижня в середу, п`ятницю, суботу та неділю, в тому числі по проспекту Миру, 194, в місті Чернігові біля колишньої території заводу «Жовтневий молот» (земельна ділянка, кадастровий номер :01:012:0199, категорія: землі житлової та громадської забудови), прийнято в межах повноважень відповідача 1 та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

За рішенням власника земельної ділянки, відповідача 1, відповідно до частини 5 статті 20 ЗК України тимчасово змінено вид використання земельної ділянки (в межах однієї категорії), а не основне цільове призначення (категорія землі землі житлової та громадської забудови, визначена статтею 19 ЗК України, є незмінною).

Судом відхилено доводи позивача про невідповідність п.1 оскаржуваного рішення приписам пункту а) частини 1 статті 96 ЗК України, оскільки твердження про нецільове використання земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0199, не відповідає дійсності та спростовано наведеними висновками суду.

Доводи позивача про невідповідність п.1 оскаржуваного рішення вимогам п.16 Правил роботи дрібнороздрібної торговельної мережі (затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України №369 від 08.07.1996), за яким розміщення пунктів дрібнороздрібної торговельної мережі має здійснюватися суб`єктом господарювання відповідно до вимог Земельного кодексу України, не знайшли свого підтвердження, а тому залишені судом поза увагою.

Акт №582-ДК/681/АП/09/01/-19 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельна ділянка, кадастровий номер :01:012:0199, та акт №582-ДК/242/АО/10/01/-19 обстеження даної земельної ділянки (датовані 05.12.2019), на підставі яких Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області винесено припис від 19.12.2019 №582-ДК/0176Пр/03/01/-19, а також акт №205-ДК/120/АП/09/01/-20 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельна ділянка (щодо виконання вимог припису від 19.12.2019 №582-ДК/0176Пр/03/01/-19, датований 12.03.2020), на підставі якого ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області винесено припис від 02.04.2020 №205-ДК/0039Пр/03/01/-20, складені без урахуванням змісту оскаржуваного рішення, за яким власником земельної ділянки надано постійному користувачу дозвіл тимчасово до 31.12.2020 забезпечити організацію торгівлі продовольчою та непродовольчою продукцією по проспекту Миру, 194, у м. Чернігові, біля заводу «Жовтневий молот» (середа, п`ятниця, субота, неділя), тобто змінено вид використання вказаної земельної ділянки в розумінні частини 5 статті 20 ЗК України.

Відповідно до пункту а) частини 1 статті 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. При цьому, відповідно до пунктів г) та д) частини 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язанні не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та користувачів, дотримуватись правил добросусідства.

За приписами частин 1 та 2 статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

За статтею 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає про порушення його майнових прав як належного користувача земельною ділянкою, кадастровий номер :01:012:0297, на якій розміщено об`єкт нерухомого майна (адміністративний корпус), частка якого (24/100) є його приватною власністю та здається ним в оренду (з метою отримання прибутку). За доводами позивача використання відповідачем 2 суміжної земельної ділянки, кадастровий :01:012:0199, під проведення торгівельної діяльності (тимчасове розміщення торгівельних палаток), заважає його господарській діяльності, а саме знижує ринкову вартість послуг оренди нежитлових приміщень, що ним надаються іншим господарюючим суб`єктам, про що до матеріалів справи надав листи-звернення б/н від 26.06.2019 та 11.07.2019 орендаря Товариства з обмеженою відповідальністю «ВФ Ритейл», з проханням переглянути розмір орендної плати за Договором.

Частиною 2 статті 4 ГПК України унормовано, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів визначено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достатніх, достовірних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Зокрема, звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатним таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 4 Господарського процесуального кодексу України. Так, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав. З наведеного слідує, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного на момент звернення до суду права позивача. При цьому слід ураховувати і те, що у резолютивній частині судового рішення остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача і судове рішення має бути виконано в процесі виконавчого провадження у справі, адже, як уже зазначалося, ефективний засіб зрештою повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб`єктів господарювання та способи захисту порушених прав. Неналежність чи невідповідність обраного способу судового захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та зумовлює відмову в задоволенні означених позовних вимог.

Проаналізувавши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, які мають значення в ході вирішення наявного спору, заслухавши повноважних представників сторін, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, у розумінні статей 76-79 ГПК України порушення його будь-яких прав чи охоронюваних законом інтересів відповідачами в даній справі.

Доводи позивача про зниження ринкової вартості послуг з оренди, що ним надаються іншим суб`єктам господарювання, внаслідок розміщення на суміжній ділянці тимчасових об`єктів торгівлі, не ґрунтуються на належних доказах у справі. Листи-звернення орендаря ТОВ «ВФ «Рітейл» (у червні та липні 2019 року) з проханням до позивача переглянути орендну плату за Договором не свідчать про знецінення вартості послуг, що ним надаються. При цьому, як вірно звертали уваги відповідачі, такі звернення мали місце до прийняття оскаржуваного рішення. Більш того, розмір орендної плати за користування нежитловим приміщенням не ставиться в залежність від виду використання суміжної земельної ділянки, власник або користувач якої самостійно провадить господарську діяльність.

Обраний позивачем спосіб захисту в частині вимоги про зобов`язання відповідача 2 використовувати суміжну земельну ділянку за її цільовим призначенням не забезпечує відновлення прав чи захист на майбутнє законних інтересів позивача, які як встановлено судом не порушені.

З огляду на наведене, судом відмовлено в позові в повному обсязі.

При ухваленні рішення в даній справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Таким чином, враховуючи відмову суду в задоволенні даного позову, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4204,00грн покладено на позивача.

Керуючись статтями 42, 46, 47, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 202, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Світла садиба» (проспект Миру, 194, м. Чернігів, 14034, ) до відповідача 1 - Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000, ) та відповідача 2 - Комунального підприємства «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради (вул. Шевченка, 33А, м. Чернігів, 14000, ) про визнання незаконним та скасування пункту рішення в частині; зобов`язання вчинити дії, відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 26.10.2020.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко