ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1677/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Приватного підприємства "ВС-СЕРВІС" (вул. Дніпропетровська дорога,108, кв. 9, Одеса, Одеська область, 65025) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ Лоджистік" (вул. Жуковського, буд.15, оф.209,Одеса,Одеська область,65026) про стягнення 454757,22 грн.;

за участю представників:

від позивача: Студницький Р.А. - керівник;

від відповідача: Величко К.Г. - по довіреності.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ВС-СЕРВІС" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ Лоджистік", в якому просить господарський суд: про стягнення 454757,22 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору про надання та послуг №150819 від 15.08.2019р.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

22.07.2020р. відповідач надав відзив на позов відповідно якого проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою суду від 30.07.2020р. продовжено строк підготовчого провадження.

09.09.2020р. позивачем надана відповідь на відзив відповідно якої позивач заперечує проти обставин які викладені у відзиві на позов з підстав викладених у відповіді на відзив та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі № 916/1677/20 та 09.09.2020р. розпочато судовий розгляд по суті.

30.09.2020р. позивачем до суду подана заява про уточнення позовних вимог яка судом до уваги не приймається так як подана з порушенням строку без клопотання про її поновлення.

07.10.2020р. від відповідача подані додаткові документи які залученні до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 07.10.2020р. провадження у справі №916/1677/20 за позовом Приватного підприємства "ВС-СЕРВІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю " АВ Лоджистік " в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за надані та організовані послуги у розмірі 222 271,75грн. - закрито.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує.

У судовому засіданні 07.10.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

15 серпня 2019 року між Приватним підприємством "ВС - СЕРВІС" (далі - «Позивач») та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ Лоджистік» (далі - «Відповідач», «Боржник» ) укладено договір №150819 надання та організації послуг, згідно з яким Відповідач отримав на платній основі послугу з організації транспортного перевезення за маршрутами, що визначалися замовником (надалі - «Договір»),

Відповідно до умов договору вартість послуг визначається у Заявці на перевезення по кожному окремому перевезенню (пункт 3.1. Договору).

Пунктом 3.2. встановлено, що Замовник проводить оплату за відповідне перевезення на ротязі 14 банківських днів після отримання від Перевізника всіх оригінальних документів, ізанчених в п. 2.2.17 Договору, якщо інший строк не вказаний у заявці.

Позивачем було надано відповідачу послуги за Договором на загальну суму - 907027,98 гривень.

Як зазначає позивач, відповідачем частково перераховано суму боргу.

Враховуючи неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 439718,33грн., інфляційні витрати у розмірі 4595,24грн., 3% річних у розмірі 10443,64 грн та судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Як встановлено судом, 15 серпня 2019 року між Приватним підприємством "ВС - СЕРВІС" та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ Лоджистік» укладено договір №150819 надання та організації послуг, згідно з яким Відповідач отримав на платній основі послугу з організації транспортного перевезення за маршрутами, що визначалися замовником.

Позивачем було надано відповідачу послуги за Договором на загальну суму - 907027,98 гривень.

Відповідачем, до звернення позивача до суду, частково перераховано суму боргу у розмірі 467309,65грн.

Ухвалою суду від 07.10.2020р. провадження у справі №916/1677/20 за позовом Приватного підприємства "ВС-СЕРВІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю " АВ Лоджистік " в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за надані та організовані послуги у розмірі 222 271,75грн. закрито у зв`язку зі сплатою.

Отже судом встановлено наявність заборгованості відповідача з надання послуг у розмірі 217446,59грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за Договором інфляційні витрати у розмірі 4595,24грн., 3% річних у розмірі 10443,64 грн.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом інфляційні витрати у розмірі 4595,24грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних, на думку суду, здійснений не належним чином, тому суд, перевіривши розрахунок, що доданий до позовної заяви, враховуючи приписи законодавства, за допомогою системи „Ліга-Закон", зроблено власний розрахунок 3% річних, згідно з яким сума 3% річних яка підлягає стягненню в межах даного позову, складає 10143,41грн.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймається виходячи с наступного.

Пунктом 1.5. Договору № 150819 від 15.08.2019 року встановлена можливість визначати конкретні умови кожного перевезення у разових договорах-заявках. Такі заявки є додатком до договору, його невід`ємною частиною та можуть змінити основні умови договору. Заявка визначає дату і адресу завантаження/розвантаження, назву вантажовідправника/вантажоодержувача, час подачі автомобіля, місце митного оформлення вантажу в країні відправлення та призначення і митні переходи, дані про вантаж, маршрут, державний номер автомобіля (тягача/причепа/напівпричепа), що буде здійснювати перевезення, додаткові вимоги до автомобіля, контактні дані водія, вартість перевезення, додаткові умови перевезення тощо.

Форма заявки на перевезення договором не погоджувалась, крім того, що заявки надаються факсимільним зв`язком або через електронну пошту та містять необхідну інформацію про умови послуги перевезення вантажу.

Пунктом 2.1.1. передбачено, що направлення заявок на перевезення є обов`язком Замовника послуг за договором.

Також, до зобов`язань Відповідача входило надання необхідних документів на вантаж. Які саме документи на вантаж передавались, чи підлягають вони поверненню, у відзиві не зазначено і договором не встановлено.

Жодних претензій від Відповідача, щодо порядку і якості надання послуг за замовленням, на адресу Позивача не надходило, отож послуги надані в повному об`ємі та в необхідній для Відповідача якості. Відсутність претензій підтверджує в тому числі і факт підписання сторонами договірних відносин - актів здачі-прийняття робіт, що означає прийняття послуг перевезення вантажу за кількістю та якістю.

До суду надані копії актів здачі-прийняття робіт, що підписані обома сторонами, тому посилання відповідача про неотримання таких документів (входить до переліку необхідних для оформлення документів, згідно п. 2.2.17.Договору) є не достовірною.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем у відзиві на позов не заперечувався факт отриманих послуг за укладеним договором. Станом на день звернення Позивачем до господарського суду Одеської області від ТОВ «АВ Лоджистік» зауважень щодо неповноти наданої їм документації не надходило.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України , -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за надані та організовані послуги у розмірі 185050,38грн. - припинити.

3. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ Лоджистік" (вул. Жуковського, буд.15, оф.209, Одеса, Одеська область,65026, ) на користь Приватного підприємства "ВС-СЕРВІС" (вул. Дніпропетровська дорога,108, кв. 9, Одеса, Одеська область, 65025, ) заборгованість у розмірі 254667,95грн., інфляційні витрати у розмірі 4595,24грн., 3% річних у розмірі 10443,64 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4041,10 грн.

4. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст складено 19 жовтня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов