ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2020 р. Справа №914/1283/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Гриців В.М.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

явка учасників справи:

від позивача (стягувач) Горбунова О.Л. (ордер серії ВС №1008111 від 04.05.2020);

від відповідача (боржник) не з`явився;

розглянув апеляційні скарги:

1.Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» №119-07-2507 від 27.04.2020

2.Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області б/н від 04.05.2020

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.04.2020, суддя Рим Т.Я., повний текст ухвали складено 21.04.2020,

за заявою комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області від 10.02.2020 (вх.№367/20 від 12.02.2020)

про розстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2019

у справі №914/1283/19

за позовом приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич, Львівська область

про стягнення 1 659 245,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

12.02.2020 до Господарського суду Львівської області звернулось комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (далі по тексту КП «Дрогобичводоканал») із заявою про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2019 стягнення 1 659 245,24 грн. суми боргу, шляхом оплати щомісячних платежів, рівними частинами до 30 (тридцятого) числа відповідного місяця та до погашення всієї суми заборгованості, в строк на 12 (дванадцять) місяців .

В обґрунтування заяви покликається на те, що боржник є комунальним підприємством, його діяльність з водопостачання та водовідведення є збитковою. КП «Дрогобичводоканал» перебуває у важкому фінансовому становищі, а тому не в змозі погасити всю суму заборгованості.

Виконання рішення суду про стягнення всієї суми боргу унеможливить належне виконання боржником зобов`язань перед споживачами з надання послуг водопостачання та водовідведення.

Окрім того у нього наявна велика сума кредиторської заборгованості.

У зв`язку з карантином підприємство визнане стратегічним об`єктом на підставі рішення Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Дрогобицької міської ради, так і положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Правовими підставами позову зазначає ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.04.2020 (з урахуванням додаткової ухвали від 14.09.2020) заяву задоволено частково, розстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2019 у справі 914/1283/19 на 4 місяці: до 16.05.2020 321 703,07 грн.; до 16.06.2020 321 703,07 грн.; до 16.07.2020 321 703,07 грн. та до 16.08.2020 321 703,07 грн. Відмовлено в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 12.10.2019 у справі №914/1283/19 в частині розстрочення виконання рішення на 8 місяців.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована вимогами ч.ч. 1, 5 ст. 331 ГПК України, встановленими обставинами на підставі доказів про незадовільне фінансове становище позивача, вид господарської діяльності з водопостачання, збитковістю тарифів та завдання підприємству відповідача значних збитків внаслідок заборгованості споживачів перед відповідачем.

Окрім того, суд першої інстанції врахував справедливий баланс інтересів обох сторін, а тому відмовив у задоволенні заяви про розстрочення на 8 місяців.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Львівобленерго» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви КП «Дрогобичводоканал» відмовити повністю, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Вказана апеляційна скарга позивача мотивована тим, що:

1)ухвала суду першої інстанції ухвалена в період дії карантину незважаючи на подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи;

2)боржником не подано доказів, які б підтверджували його неплатоспроможність та доказів в підтвердження порушення справи про банкрутство КП «Дрогобичводоканал», що могло б послугувати винятковою обставиною несплати заборгованості;

Вважає, що ухвала суду порушує права та інтереси позивача на отримання заборгованості за судовим рішенням, що набрало законної сили.

В апеляційній скарзі КП «Дрогобичводоканал» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове, яким розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2019 в справі №914/1283/19 на 12 місяців шляхом оплати щомісячних платежів рівними частинами, в зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

1)вважає, що майновий стан позивача є задовільним, відсутні докази його незадовільного майнового стану, а тому баланс інтересів повинен трактуватися на користь відповідача. Підтвердженими є обставини щодо майнового стану лише відповідача.

2)звертає увагу на те, що на момент вирішення питання щодо розстрочки виконання рішення було встановлено факт наявності надзвичайної події у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції COVID-19, отримання апелянтом надходжень не в повному обсязі та віднесення КП «Дрогобичводоканал» до категорії стратегічно важливих об`єктів;

3)комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» єдине у місті Дрогобич підприємство, а також в сусідніх містах і селах Дрогобицького району, яке забезпечує населення та соціальну сферу послугами з водопостачання та водовідведення, а тому апелянт вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2019 в справі № 914/1283/19 слід розстрочити на 12 місяців, оскільки фінансова неспроможність підприємства може призвести до спричинення кризової ситуації у соціальній сфері міста та регіону;

В судове засідання з`явився представник ПрАТ «Львівобленерго».

Представник КП «Дрогобичводоканал» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи, а тому в порядку п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за його відсутності.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що рішенням Господарського суду Львівської області від 23.10.2019, яке залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2020, позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Дрогобичводоканал» на користь ПрАТ «Львівобленерго» 1 119 241,36 грн. основного боргу, 100 781,06 грн. пені, 19 214,20 грн. 3% річних, 27 069,36 грн. інфляційних витрат, 20 506,30 грн. витрат на оплату судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 31.03.2020 повернуто касаційну скаргу ПрАТ «Львівобленерго» на вищезазначені судові рішення.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За приписами процесуального закону, розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 331 ГПК України передбачено що, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення; 4) щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Положеннями ч. 5 ст. 331 ГПК України зазначається, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, у зв`язку з чим суд повинен оцінювати докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України, за змістом якої жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

З інформації щодо претензійно-позовної діяльності по фізичних особах-боржниках станом на 31.12.2019 (а.с.98-100,т.2) вбачається, що у 2017 році судами видано судових наказів на загальну суму 136 тис.грн., у 2018 році 1 306,5 тис.грн., у 2019 році 1911,1 тис.грн. Окрім того через ВДВС у 2017 році стягнуто 100,7 тис.грн., у 2018 році 86,2 тис.грн., у 2019 році 184 тис.грн.

Для вирішення питання щодо надання розстрочки виконання судового рішення, господарським судом з`ясовано на підставі наявних доказів, які підтверджують вжиття боржником належних заходів для зменшення дебіторсьокої заборгованості.

З довідки про фінансові результати за 2019 рік, дебіторську та кредиторську заборгованість станом на 31.12.2019 (а.с.93-97,т.2) вбачається, що фактичний збиток від здійснення надання послуг водопостачання та водовідведення у 2019 році становить 7 635 тис.грн. (Звіт 1-С). У зв`язку з визнанням частини доходів згідно вимог національних стандартів бухгалтерського обліку, а саме доходу від коливання курсу валют у сумі 8 704,8 тис.грн. та доходу від дисконтування довгострокової заборгованості у сумі 3 847,3 тис.грн. загальний результат діяльності у 2019 році становить 3 531,7 тис.грн. прибутку. Збитковість основної діяльності є наслідком втрати діючими тарифами можливості повного покриття витрат виробництва через зростання вартості електроенергії, паливно-мастильних матеріалів та у зв`язку зі спадом обсягів реалізації послуг.

З інформації щодо заборгованості з різниці між фактичними витратами та тарифами на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення для бюджетних установ Львівської області (а.с.101,т.2) вбачається, що станом на 01.01.2020 непогашеною залишається заборгованість з різниці в тарифах у розмірі 1459,9 тис.грн., з яких: 925,3 тис.грн. заборгованості, що утворилась до 01.01.2016 та 534,6 тис.грн. заборгованості, яка утворилась за 2016-2018 роки.

З інформації щодо заборгованості з різниці між фактичними витратами та тарифами на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення для бюджетних установ Львівської області (а.с.102,т.2) вбачається, що станом на 01.01.2020 непогашеною залишається заборгованість з різниці в тарифах у розмірі 23 791,4 тис.грн., з яких: 18 261 тис.грн. заборгованість, що утворилась до 01.01.2016 та 4435,8 тис.грн. заборгованості, яка утворилась за 2016-2018 роки та 1 094,6 тис.грн. заборгованість, яка нарахована у 2019 році.

Отже, з наведених доказів та оцінці їх в сукупності, судом першої інстанції правильно зроблено висновок про виняткові обставини, що ускладнюють виконання рішення суду боржником, оскільки його фінансовий результат обмовлений належним виконання споживачами його послуг по водопостачанню, відповідно ним вживалися заходи щодо погашення дебіторської заборгованості.

Відповідно до п. 7.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття таких заходів, не вимагається. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

До обставин, які ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо (рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013р. у справі №1-7/2013).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003 р.). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 р. у справі «Крапівницький та інші проти України», заява №60858/00).

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку як доводам боржника, так і доводам кредитора у цій справі, вирішуючи питання щодо строку розстрочки виконання рішення суду.

При цьому, суд врахував можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, врахував такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення, коли визначав межі виправданої затримки виконання рішення суду на 4 місяці, а не на 12, як просив боржник.

Відтак, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану, на підтвердження якого доказів останній не надав.

При наданні правової оцінки ухвали суду, апеляційним судом враховано висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, що відстрочення або розстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення.

Таким чином, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне або господарське зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Розстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє останнього від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Що стосується доводів апеляційної скарги позивача про порушення місцевим господарським судом вимог процесуального законодавства, коли судом першої інстанції прийнято спірну ухвалу в період дії карантину незважаючи на подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, то апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи дотримання балансу майнових інтересів сторін, виходячи із загальних засад, встановлених ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи скрутне фінансове становище боржника, а також те, що боржником розпочато погашення суми боргу, з метою недопущення погіршення економічного стану підприємства, суд вважає за можливе заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду задовольнити частково та розстрочити виконання судового рішення до 01.12.2020.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на викладене, наведені у апеляційній скарзі позивача доводи про те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено доводи стягувача про відсутність підстав для відстрочки виконання рішення суду та про порушення судом першої інстанції загальних конституційних принципів, не знайшли свого підтвердження при перегляді у апеляційному порядку судового рішення, тому відхиляються судом як необґрунтовані.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.

Доводи апеляційних скарг не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційні скарги ПрАТ «Львівобленерго» №119-07-2507 від 27.04.2020 та КП «Дрогобичводоканал» б/н від 04.05.2020 підлягають залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Львівської області від 15.04.2020 - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційних скарг без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про залишення за приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» судового збору в розмірі 2102,00 грн., який сплачений згідно з платіжного доручення за №10061 від 20.05.2020 та за комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області судового збору в розмірі 2102,00 грн., який сплачений згідно з платіжного доручення за №7926 від 30.04.2020.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.04.2020 у справі №914/1283/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» №119-07-2507 від 27.04.2020 та апеляційну скаргу комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області б/н від 04.05.2020 залишити без задоволення.

Судовий збір в розмірі 2102,00 грн. покласти на приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. покласти на комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

В.М. Гриців

Повний текст постанови складено 16.10.2020.