ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1297/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, просп. Перемоги, 35, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерго" (64250, Харківська область, Балаклійський район, смт. Донець, вул. Центральна, 11Б, офіс 16, );

про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання договору поставки №09-НХ-19 від 10.01.2019 у розмірі 107 457,37грн.

Суть спору:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерго" в якому просить стягнути з останнього штраф за неналежне виконання договору поставки №09-НХ-19 від 10.01.2019 у розмірі 107 457,37грн., з яких 78 261,33грн. пені, а також 29196,09грн. штрафу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 09-НХ-19 від 10.01.2019 в частині здійснення своєчасної поставки товару за замовленням № 1 від 05.02.2019 № 17/11/297 з посиланням на ст.ст.11, 509, 525, 526, 599, 610, 611, 612, 629 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи від 27.04.2020 визначено для розгляду справи суддю Лавренюк Т.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи № 922/1297/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням керівника апарату суду № 413/2020 від 03.08.2020 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ», у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Лавренюк Т.А. понад 14 днів, що перешкоджає розгляду справи в строки встановлені ГПК України, призначено повторний автоматизований розподіл справи №922/1297/20.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 для розгляду справи призначено головуючого суддю Новікову Н.А.

Ухвалою суду від 04.08.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Водночас, відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав, ухвала про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження від 04.08.2020 отримано відповідачем 01.08.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням вручення поштового відправлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

10.01.2019 за результатами проведеної процедури закупівлі (відкриті торги) між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (позивач) та Товариством з обмеженою вілповілальністю "Транс Енерго" (відповідач) укладено договір № 09-НХ-19 (далі договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався поставити та предати у власність позивача у встановленийй термін "Електричні побутові прилади" код 39710000-2 за ДК 021:2015 (трубчасті електронагрівачі, елементи нагрівальні) (товар), визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації до договору, що є його невід`ємною частиною, а позивач прийняти та сплатити його вартість.

За умовами п.5.1 договору, відповідач зобов`язався поставити товар партіями за окремими письмовими замовленнями позивача, виходячи з його фінансових можливостей та виробничих потреб.

Поставка замовленої партії товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати отримання відповідачем письмового замовлення від позивача (п.5.2 договору) на умовах DDP (відповідно до вимог Міжнародних правил Інкотермс-2010) за адресою: 02100, м. Київ, вул. Червоноткацька, 1-А (п.5.3 договору).

Відповідно до п.5.7 договору зобов`язання відповідача щодо поставки замовленої парти товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту передання замовленої партії товару у власність позивача у місці поставки на підставі видаткової накладної.

Відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечити поставку товару у строки, встановлені даним Договором (п.6.3.1 договору).

10.01.2019 на виконання умов договору між сторонами укладено Специфікацію (додаток № 1), в якій погодили найменування, одиницю виміру, кількість, ціну, та загальну суму товару.

Строк дії цього договору сторони погодили у п.10.1 та визначили, що договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох сторін та скріплення підписів печатками сторін і діє до 30.06.2019.

В подальшому між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 24.06.2019 та Додаткову угоду № 2 від 29.07.2019 до договору від 10.01.2019 № 09-НХ-19, яким сторони двічі продовжували строк дії спірного договору, а саме до 31.07.2019 та 30.09.2019 відповідно.

05.02.2019 позивач на адресу відповідача направив замовлення № 1 на поставку продукції, а саме:

нагрівач електричний трубчастий U-подібний машини хімчистки типу QUEEN-400 в кількості 5 шт. за ціною 1 485,00грн. за 1 шт., всього на суму 7 425,00грн.;

нагрівач електричний трубчастий U-подібний машини хімчистки типу 0ЦЕЕЛ-400 QUEEN-400 в кількості 5 шт. за ціною 1 485,00грн. за 1 шт., всього на суму 7 425,00грн.;

нагрівам електричний трубчастий в кількості 3 шт. за ціною 594,00грн. за 1 шт., всього на суму 1 782,00грн.;

нагрівач електричний для печі СНО- 4,8.2,5 в кількості 6 шт. за ціною 1 650,00грн. за 1 шт., всього на суму 9 900,00грн.;

нагрівач електричний трубчастий ТЕН-60А-10-1,5 X 220 в кількості 50 шт. за ціною 346,00грн. за 1 шт., всього на суму 17 325,00грн.;

елемент нагрівальний ЕR 001500T Atl в кількості 1 шт. за ціною 2 475.00грн.;

елемент нагрівальний ЕR 003300T Atl в кількості 1 шт. за ціною 2 475.00грн.;

нагрівач електричний трубчастий ТЕН-150В-13-0.8 С 220 в кількості 20 шт. за ціною 297,00грн. за 1 шт., всього на суму 5 940,00грн.;

елемент нагрівальний трубчастий (ТЕН) 36В/250Вт в кількості 240 шт. за ціною 891,00грн. за 1 шт., всього на суму 213 840,00грн.;

елемент нагрівальний гнучкий кабельний НЕ 36В/550Вт в кількості 150 шт. за ціною 990,00грн. за 1 шт., всього на суму 148 500,00грн.

Всього позивачем було замовлено продукції на загальну суму 417 087,00грн.

На виконання умов договору та на замовлення позивача відповідач поставив позивачу товар на вказану вище суму, що підтверджується копіями видаткових накладних наявними у справі.

Оскільки відповідачем товар було поставлено з порушенням строків, передбачених умовами п.5.2 договору позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 Господарського кодексу України).

За приписами ч.1 ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Так, у п.5.2 спірного договору, сторони визначили строк постачання товару, а саме: протягом 30 календарних днів з дати отримання відповідачем письмового замовлення від позивача.

Відповідач замовлення № 1 на поставку товару отримав 12.02.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявною в матеріалах справи.

Таким чином, відповідач повинен був поставити товар до 15.03.2019, проте у визначений строк товар на загальну суму 417 087,00грн. не поставив, чим допустив порушення зобов`язання в частині своєчасної поставки товару.

Виконання відповідачем зобов`язання з порушенням строків поставки товару підтверджується видатковими накладними № 32 від 10.04.2019 на суму 29 997,00грн.; № 57 від 05.06.2019 на суму 158 400,00грн., № 78 від 08.08.2019 на суму 213 840,00грн. та № 79 від 16.08.2019 на суму 14 850,00грн., наявними в матеріалах справи.

Даний факт відповідачем не спростований, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Відповідно до ст.ст.610, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст.230 Цивільного кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил ведення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Приймаючи до уваги, що відповідачем здійснено поставку товару з порушенням строків, що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що відповідач повинен нести відповідальність встановлену чинним законодавством України, а також умовами договору.

Як вбачається з позовної заяви, внаслідок порушення відповідачем строків поставки товару позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 107 457,37грн. з яких з яких 78 261,33грн. штрафу нарахованого у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день затримки та 29196,09грн. штрафу нарахованого у розмірі 7% від вартості не поставленого товару у разі затримки понад 30 днів.

Сторони у п.7.2 договору погодили, що у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому позивачем, відповідач сплачує штраф у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожний день затримки.

Водночас, згідно з ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення. Господарським законодавством закріплено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначений, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, або у певній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч.4 ст.231 Господарського кодексу України).

Беручи до уваги положення ч.2 ст.9 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.4 Господарського кодексу України, які посилають до спеціальних норм, що регулюють господарські відносини, сторони господарського договору мають право забезпечувати пенею виконання будь-якого зобов`язання. Таким чином, виходячи з принципу свободи договору (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України), сторони в договорі можуть забезпечити за допомогою пені, зокрема, виконання негрошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що передбачений сторонами у п.7.3 договору штраф у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожний день затримки фактично є пенею.

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку пені на суму 78 261,33грн.,останнім здійснено нарахування пені:

- на суму 417 087,00грн. з 15.03.2019 по 09.04.2019;

- на суму 387 090,00грн. з 15.03.2019 по 04.06.2019;

- на суму 228 840,00грн. з 15.03.2019 по 07.08.2019;

- на суму 14 850,00грн. з 15.03.2019 по 15.08.2019;

Таким чином, суд зазначає, що позивачем початком кожного періоду нарахування пені з врахуванням здійснених відповідачем поставок товару 10.04.2019, 05.06.2019, 08.08.2019, та 16.08.2019, вказано 15.03.2019, що є не вірним, оскільки після здійснення поставок товару зменшувалась вартість непоставленого товару на яку нараховується пеня, у зв`язку з чим повинні змінюватись періоди обрахунку пені (дата нарахування пені), а тому суд здійснивши свій розрахунок неустойки дійшов висновку, що загальний розмір пені за період з 15.03.2019 по 15.08.2019 становить 47 490,10грн., а саме за періоди з:

- на суму 417087,00грн. з 15.03.2019 по 09.04.2019 пеня - 10844,26грн.;

- на суму 387090,00грн. з 10.04.2019 по 04.06.2019 пеня - 21677,04грн.;

- на суму 228840,00грн. з 05.06.2019 по 08.08.2019 пеня - 14864,85грн.;

- на суму 14 850,00грн. 08.08.2019 по 15.08.2019 пеня - 103,95грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 78 261,333грн. підлягають частковому задоволенню на суму 47 490,10грн., в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 30 771,23грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача 7% штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів в розмірі 29 196,09грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до п.7.2 договору у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому позивачем, відповідач зобов`язався сплатити позивачу за прострочення понад 30 днів штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку штрафу, останній вважає, що відповідачем здійснено порушення строків поставки товару понад 30 днів на суму 417 087,00грн., у зв`язку з чим, саме на цю суму останній здійснює нарахування штрафу у розмірі 7%. На підставі зазначеного, позивач нарахував відповідачу суму непоставленого товару в розмірі 417 087,00грн. 7% штрафу, який складає 29 196,09грн.

Про те, суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи перша поставка товару відповідачем була здійснена 10.04.2019 на суму 29 997,00грн., що підтверджується видатковою накладною №32, а саме з порушенням строків у 26 днів, а не 30.

Водночас, прострочення виконання зобов`язання щодо поставки товару понад 30 днів відбулось за непоставлений товар суму 387 090,00грн.. Таким чином, здійснивши розрахунок 7% штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів від вартості непоставленого товару від суми 387 090,00грн., суд дійшов висновку, що розмір 7% штрафу складає 27 096,30грн.,у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 7% штрафу підлягають частковому задоволенню в розмірі 27 096,30грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч.1, ч.2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 47 490,10грн. пені та 27 096,30грн. 7% штрафу. При цьому, вимоги про стягнення 30771,23грн. пені та 2099,79грн. штрафу є безпідставно нарахованими, а отже задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги.

Керуючись ст.ст.2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерго" (64250, Харківська область, Балаклійський район, смт. Донець, вул. Центральна, 11Б, офіс 16, ) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, просп. Перемоги, 35, ) - 47 490,10грн. пені, 27 096,30грн. 7% штрафу, 1 459,00грн. судового збору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 30 771,23грн. та 7% штрафу в розмірі 2 099,79грн. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Позивач: Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, просп. Перемоги, 35, );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Енерго" (64250, Харківська область, Балаклійський район, смт. Донець, вул. Центральна, 11Б, офіс 16, );

Рішення набирає законної сили в строк та порядку, визначеними ст. 241 ГПК України і може бути оскаржене в стоки і в порядку, визначеними ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 4 Прикінцевих Положень ГПК України та п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.10.2020.

Суддя Н.А. Новікова