Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/262/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Бобрик В.І., дов. 27.07.2020 №14-07/2020 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова фірма" Гроно"

про скасування рішення загальних зборів

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про скасування рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Гроно" від 11 березня 2019 року, оформленого протоколом №1/2019.

Ухвалою господарського суду від 16.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 14.04.2020.

Ухвалою від 14.04.2020 суд відклав підготовче засідання на 05.05.2020.

Ухвалою від 05.05.2020 суд відклав підготовче засідання на 02.06.2020. За клопотанням відповідача продовжив строк на подання відзиву на позовну заяву до 19.05.2020.

Ухвалою від 02.06.2020 суд відклав підготовче засідання на 02.07.2020.

Ухвалою від 02.07.2020 суд відклав підготовче засідання на 28.07.2020.

27.07.2020р. від відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача учасників ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно" - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.183-184, т.1).

Ухвалою господарського суду від 28.07.2020 відкладено підготовче засідання на 20.08.2020р.

Ухвалою суду від 20.08.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 вересня 2020р. Вказаною ухвалою суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача учасників ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно" - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В судовому засіданні 25.09.2020р., в порядку ч.5 ст. 233 ГПК України, оголошено перерву до 07.10.2020р.

У судовому засіданні від 07.10.2020 відповідно до ст.240 ГПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовна заява мотивована наступним:

Позивач є одним із спадкоємців ОСОБА_7 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , який володів 50% статутного капіталу ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно". Кожен спадкоємець ( ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) успадкував по 1/6 майна померлого відповідно до свідоцтв про право на спадщину.

11.03.2019р. були проведені загальні збори ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно", оформлені протоколом №1/2019, за наслідком яких було прийнято рішення про відмову у вступі до складу учасників Товариства наступників ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 з виплатою їм частки у майні, здійснено розподіл частки померлого ОСОБА_7 та включено до складу засновників його спадкоємців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , затверджено новий склад учасників Товариства.

Вказує, що не була повідомлена належним чином про проведення 11.03.2019р. загальних зборів учасників товариства.

Позивач вказує, що надсилала на адресу директора ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно" учасників товариства заяву-претензію від 18.09.2019р., в якій заперечувала проти рішення загальних зборів від 11.03.2019р. та призначала загальні збори товариства на 08.10.2019р. (а.с.22-27, т.1).

Зазначені претензії повернуті відділенням поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Позивач повторно направила претензії від 01.12.2019р. та призначила загальні збори товариства на 16.12.2019р., які також були повернуті відділенням поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», а також опублікувала оголошення про скликання загальних зборів ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно" в газеті «РІО-Бердичів» (а.с.28-35, 36-37, т.1).

Позивач вважає, що рішенням загальних зборів товариства від 11.03.2019р. порушені її корпоративні права на участь в управлінні товариством, оскільки збори не вправі позбавляти інших учасників товариства їх частки, яка визначена законом.

Як на правову підставу позовних вимог позивач посилається на статті 113, 116 ЦК України, ст.167 ГК України, ст.ст. 5, 6, 23, 28, 29, 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відповідач у відзиві від 27.07.2020р. (а.с.153-158, т.1) заперечив проти доводів позивача, зазначив, що в протоколі №1/2019 від 11.03.2019р. зазначено прізвище позивача « ОСОБА_1 », оскільки в свідоцтві про право на спадщину ОСОБА_7 , виданому ОСОБА_6 , один із спадкоємців зазначено ОСОБА_8 .

Оскільки, позивач жодного разу з дати смерті не зверталася до товариства, її дійсне прізвище стало відоме відповідачу лише з позовної заяви. Тому, зазначає, що всі рішення загальних зборів від 11.03.2019р. відносно ОСОБА_8 слід вважати такими, що стосуються ОСОБА_1 .

Вказує, що при вирішенні 11.03.2019р. питання про вступ до товариства спадкоємців ОСОБА_7 загальні збори керувалися приписами чинного на той момент абз.1 п.4.6 Статуту Товариства, яким передбачалося, що загальні збори можуть відмовити спадкоємцю у вступі до товариства.

У відповіді на відзив (а.с.198-203, т.1) позивач зазначає, що відповідач, виправдовуючи неповідомлення її про загальні збори, вказує про наявність помилки у свідоцтві про право на спадщину за законом від 04.11.2011р., де вказано спадкоємцем ОСОБА_8 , саме тому рішення загальних зборів виносилося відносно ОСОБА_8 .

Вказує, що помилка у свідоцтві про право на спадщину за законом від 04.11.2011р. не може бути підставою для позбавлення позивача права на участь в управлінні товариством.

В письмових поясненнях від 25.09.2020р. позивач вказала, що до 11.03.2019р. жоден зі спадкоємців ОСОБА_7 не подавав заяву про вступ в товариство. Разом з тим, відповідно до протоколу №1-2019 частину спадкоємців прийняли до товариства, а решті відмовили (а.с.5-6, т.2).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог позовної заяви.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25.04.2006р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Згідно свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_1 » (а.с.13, т.1)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 (а.с.14, т.1) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_7 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2011р., спадкоємцями майна померлого зазначено: дочка - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_4 , дружина - ОСОБА_1 , син - ОСОБА_6 , дочка - ОСОБА_6 , які отримали по 1/6 частки кожен (а.с.15, т.1).

Спадщина складається з частки в статутному капіталі ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно" в розмірі 200,00 грн., що становить 50%.

11.03.2019р. проведено загальні збори учасників ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно" (а.с.17-21, т.1).

З протоколу зборів №1/2019 вбачається, що на порядок денний зборів було винесено наступні питання:

1. Про обрання голови та секретаря зборів.

2. Про вступ спадкоємців ОСОБА_7 до Товариства.

3. Про затвердження складу учасників Товариства.

4. Про перерозподіл часток в статутному капіталі Товариства між учасниками.

5. Про виплату спадкоємцям вартості їх частки в Товаристві.

6. Про зміну місцезнаходження Товариства.

7. Про припинення повноваження та обрання директора Товариства.

8. Про затвердження нової редакції статуту Товариства.

9. Про державну реєстрацію нової редакції статуту та змін до відомостей про Товариство.

Повідомлення про проведення позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно" надсилалося на адресу проживання позивача, однак повернуте відділенням поштового зв`язку з відміткою "через не запит" (а.с.163-166, т.1).

З вказаного повідомлення вбачається, що воно було адресоване ОСОБА_8 .

Загальними зборами учасників ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно", оформленими протоколом №1/2019, зокрема, прийнято рішення про включення до складу учасників товариства спадкоємців ОСОБА_7 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Також, вирішено не включати до складу учасників товариства спадкоємців ОСОБА_7 : ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 .

Виплатити спадкоємцям ОСОБА_7 , які не були включені до складу учасників ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно", частки у майні, яке належало ОСОБА_7 , у таких розмірах: ОСОБА_8 - 19791,67 грн.; ОСОБА_9 - 19791,67 грн.; ОСОБА_6 - 19791,67 грн.

Вважаючи, що рішенням загальні збори учасників ТОВ "Агропромислова фірма "Гроно", оформленим протоколом №1/2019 від 11.03.2019р., порушено її корпоративні права як учасника товариства, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Позивач вказує, що вона не була повідомлена належним чином про проведення загальних зборів товариства 11.03.2019р. А зазначення в протоколі №1/2019 від 11.03.2019р., що вона і донька не виявили бажання вступити до Товариства є лише припущенням, спрямованим на позбавлення її членства у Товаристві.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.4 ГПК України, юридичні та фізичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи зі змісту вказаних статей, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд також звертається до висновку Великої Палати, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019р. у справі №911/3594/17: тільки установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист якого подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до частини 1 та пунктів 4, 5 частини 3 статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява, крім іншого повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Предметом позову у даній справі є скасування рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агропромислова фірма «Гроно» від 11.03.2019р., оформленого протоколом №1/2019.

Відповідно до частин 1, 3 статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

6 лютого 2018 року прийнято Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" № 2275-VIII.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

Отже, проводити загальні збори та приймати на них рішення мають право саме учасники товариства, тобто особи, які мають корпоративні права у товаристві, з огляду на що враховуючи предмет та підстави позову у цій справі, дослідженню підлягають, зокрема, обставини наявності у позивача станом на 11.03.2019р. - дата проведення загальних зборів та прийняття на цих зборах спірного рішення, корпоративних прав учасника ТОВ «Агропромислова фірма «Гроно».

У даному випадку, звертаючись до суду з позовом про скасування рішення загальних зборів ТОВ «Агропромислова фірма «Гроно» від 11.03.2019р., оформленого протоколом №1/2019, позивач посилається на порушення своїх прав як учасника товариства під час скликання та проведення загальних зборів, оскільки вона є одним із спадкоємців частки в статутному капіталі відповідача після смерті свого чоловіка, частка якого становила 50%.

Згідно із статтею 23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства.

У разі смерті, оголошення судом безвісно відсутнім або померлим учасника - фізичної особи чи припинення учасника - юридичної особи, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, та якщо протягом року з дня закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, спадкоємці (правонаступники) такого учасника не подали заяву про вступ до товариства відповідно до закону, товариство може виключити учасника з товариства. Таке рішення приймається без врахування голосів учасника, який виключається. Якщо частка такого учасника у статутному капіталі товариства становить 50 відсотків або більше, товариство може приймати рішення, пов`язані з ліквідацією товариства, без врахування голосів цього учасника.

Слід вказати, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, в позовній заяві посилається на зокрема ст.23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Однак, згідно п.1 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім частини другої статті 23 цього Закону, яка набирає чинності через один рік з дня набрання чинності цим Законом.

За вказаних обставин, ч. 2 ст.23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" набрала чинності лише 17.06.2019р., тобто вже після прийняття оскарженого рішення, тому вона не може застосовуватися у даних правовідносинах.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону визначено, що протягом року з дня набрання чинності цим Законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Наведену норму потрібно тлумачити так, що протягом року з дня набрання чинності Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариства можуть здійснювати свою діяльність на підставі положень статуту в редакції, яка діє на момент набрання чинності цим Законом, за умови, що положення такого статуту відповідають чинному на той момент законодавству, зокрема, Закону України «Про господарські товариства» та нормам ст.ст.147-151 ЦК України, які стосувалися діяльності товариств з обмеженою відповідальністю.

Якщо протягом «перехідного періоду» (одного року з дня набрання чинності Законом) товариство вносить зміни до статуту, така редакція статуту товариства після внесення змін повинна відповідати Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відповідно до ч.5 ст.147 ЦК України (в редакції, яка діяла до прийняття Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю") частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про господарські товариства» (яка була чинна до 17.06.2018р.) при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв`язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства.

При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Згідно Статуту ТОВ «Агропромислова фірма «Гроно», затвердженого установчими зборами учасників від 03.08.1993р., інші особи, а також правонаступники та спадкоємці учасників, що вийшли з товариства, можуть вступати в товариство за згодою зборів учасників (п.4.6 Статуту, на а.с.172-175, т.1).

Таким чином, станом на момент прийняття спірного рішення загальними зборами товариства і до 17.06.2019р. положення п.4.6 Статуту не суперечили законодавству про товариства з обмеженою відповідальністю. Зміни до Статуту не вносились у період після внесення змін до законодавства.

За таких обставин, з огляду на все вищевикладене, суд зазначає, що набуття статусу учасника (вступ до товариства) ТОВ «Агропромислова фірма «Гроно» станом на 11.03.2019р. відбувалося виключно за наявності рішення загальних зборів товариства про надання згоди на вступ до товариства.

Крім того, слід зазначити, що ч.5 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції, що діяла станом на 11.03.2019р.) передбачено перелік документів, які подаються для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю (далі в цій частині - товариство).

В абзаці 3 ч.5 вказаної статті зазначено, якщо відповідно до статуту товариства вимагається згода інших учасників на вступ до товариства, подається також така згода, справжність підписів на якій засвідчується нотаріально.

Тобто, навіть для державної реєстрації змін відомостей щодо складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю вимагалося подання згоди загальних зборів товариства, якщо це передбачено нормами Статуту самого товариства.

В подальшому законодавцем було викладено в новій редакції ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», спрощено процедуру вступу до товариства, зокрема, у випадку спадкування частки у статутному капіталі товариства.

Зокрема, абзацом 17 ч.5 ст.17 Закону визначено, що подається нотаріально засвідчена копія свідоцтва про право на спадщину.

Так, була виключена норма, щодо необхідності подання нотаріально посвідченої згоди інших учасників на вступ до товариства, якщо відповідно до статуту товариства вимагається така згода.

Тобто, з моменту втрати чинності з 02.11.2019р. старої редакції ч.5 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», для реєстрації вступу до товариства особа, яка набула частку (частину частки) у статутному капіталі товариства, подає до державного реєстратора заяву про державну реєстрацію змін; квитанцію про сплату адміністративного збору; нотаріальну засвідчену копію свідоцтва про право на спадщину.

Щодо твердження позивача, що вона стала учасником ТОВ «Агропромислова фірма «Гроно», оформивши спадщину у встановленому законом порядку, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст.1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.

Як зазначено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25.02.2016, право участі у ТОВ або ТДВ є особистим немайновим правом, а отже автоматичного набуття статусу учасника товариства у зв`язку з набуттям третьою особою права власності на частку в статутному капіталі не відбувається.

Разом з цим від права на частку слід відрізняти корпоративні права учасника, так звані "права з частки". Корпоративні права учасника визначаються часткою в статутному капіталі господарського товариства, тобто корпоративні права обумовлені наявністю в особи прав на частку в статутному капіталі господарського товариства. Корпоративні права, на відміну від права на частку, не можуть бути об`єктом права власності. У разі відсутності в особи права на частку в статутному капіталі товариства в неї відсутні і корпоративні права. Відповідно, у разі припинення в особи права власності на частку, як наслідок припиняються і її корпоративні права учасника товариства. Однак з набуттям особою права власності на частку у статутному капіталі товариства така особа автоматично не набуває корпоративних прав (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.08.2020р. у справі № 922/2277/19, від 26.02.2020р. у справі №906/461/19).

За змістом статей 1219 ЦК України та ч.1 ст.23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", якими передбачено спадкування саме частки учасника господарського товариства, у разі смерті (ліквідації) учасника товариства спадкоємцем (правонаступником) спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.

Аналіз статей 1219 ЦК України, ч.1 ст.23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та положень Статуту ТОВ «Агропромислова фірма «Гроно» свідчить, що станом на 11.03.2019р. прийняття рішення про вступ спадкоємця до складу учасників товариства належало до компетенції загальних зборів учасників товариства. Отже, лише після прийняття вищим органом товариства позитивного рішення спадкоємець частки у статутному капіталі міг стати учасником відповідного товариства. У свою чергу, товариство могло відмовитися від прийняття спадкоємця до складу учасників. Чинне на той момент законодавство не обмежувало товариство у такому праві.

За вказаних обставин, факт отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину не означає автоматичне отримання нею статусу учасника ТОВ «Агропромислова фірма «Гроно» та виникнення права управління діяльністю товариства, оскільки особа стає носієм корпоративних прав з моменту вступу до товариства.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що позивач не стала учасником товариства, тому рішення загальних зборів товариства, прийняті до вступу позивача до складу учасників, зокрема, рішення загальних зборів від 11.03.2019р., не можуть бути такими, що порушують її корпоративні права.

Наведене є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а відтак, суд не вдається до оцінки доводів сторін щодо неправомірності (правомірності) рішення від 11.03.2019р., не спростовує чи не підтверджує їх.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про скасування рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Гроно" від 11 березня 2019 року, оформленого протоколом №1/2019, не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.10.20

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам (рек.)