ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Справа № 915/1089/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченка О.В., за участю:

секретаря судового засідання Сулейманової С.М.,

представник позивача: не з`явився;

представник відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в порядку загального позовного провадження,

за позовом: Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал, 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161.

до відповідача: Комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство ГУРТОЖИТОК, 54055, м. Миколаїв, вул. 9 Слобідська, 55-А.

про: стягнення заборгованості у загальному розмірі 4608370,79 грн, у тому числі 3774753,71 грн основного боргу за отримані послуги за договором №А/4779 від 01.01.2011, 563354,93 грн пені, 145852,67 грн інфляційних втрат та 124409,49 грн 3% річних,

про: стягнення 20 128,42 грн.

в с т а н о в и в:

14.08.2020 Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з КП Спеціалізоване комунальне підприємство ГУРТОЖИТОК заборгованості у загальному розмірі 4608370,79 грн, у тому числі 3774753,71 грн основного боргу за отримані послуги за договором №А/4779 від 01.01.2011, 563354,93 грн пені, 145852,67 грн інфляційних втрат та 124409,49 грн 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач всупереч умовам договору №А/4779 від 01.01.2011 послуг з постачання питної води та приймання стічних вод та приписам чинного законодавства своєчасно не розрахувався за надані йому позивачем послуги з водопостачання та водовідведення, погашення заборгованості, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позову не погашена. Неналежне виконання з боку відповідача умов договорів стало підставою для нарахування пені та 3% річних.

Ухвалою суду від 19.08.2020 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 24 вересня 2020 року об 11:00, запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Ухвалою суду від 24.09.2020 було закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 15 жовтня 2020 року об 11:30.

24.09.2020 позивачем до суду було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача з підстав введення на всій території України карантину та з метою дотримання обмежувальних заходів для убезпечення від ризику для життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду.

До судового засідання 15.10.2020 учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвали суду були направлені відповідачу на зареєстровану адресу місцезнаходження, та отримані ним, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідач наданим йому ч.ч.1, 2, 4 ст.161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, вимоги та доводи позивача не спростував, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.

Враховуючи викладене, керуючись приписами частини 2 статті 178 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Судом згідно приписів ст.ст. 233, 240 ГПК у судовому засіданні 15.10.2020 було підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні у справі докази, господарський суд встановив.

01.01.2011 року між сторонами був укладений договір № А/4779 на постачання питної води та приймання стічних вод, згідно з умовами якого позивач, як виробник, зобов`язався надавати споживачу послуги з постачання питної води в точку передачі та приймати від нього стічні води у систему каналізації в точці приймання відповідно до умов цього договору, а відповідач, як споживач, зобов`язався здійснювати своєчасну оплату наданих йому виробником послуг на умовах цього договору.

Відповідно до умов пунктів 3.2.1 та 3.2.2 договору для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води виробник щомісячно направляє споживачу рахунок у паперовому вигляді. Вартість спожитих послуг визначається виходячи з кількості спожитих послуг, визначеної згідно договору і діючих тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору виробник доводить споживачу нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання послуг з водопостачання та водовідведення, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на послуги з водопостачання та водовідведення і суми, яка належить до сплати за надані послуги. Оплата вартості послуг здійснюються споживачем шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок виробника до останнього числа поточного календарного місяця, виходячи з обсягу фактично спожитих послуг за період з 20 числа попереднього по 20 число поточного календарних місяців та діючих тарифів. За згодою виробника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу за цим договором, оплата, що надходить від споживача, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується виробником в погашення боргу. (п.3.2.3)

В пункті 10.1 договору сторони обумовили, що цей договір укладається строком на один календарний рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір може бути пролонгованим на наступний календарний рік за письмовою заявою споживача шляхом підписання сторонами додаткової угоди до даного договору.

Додатковою угодою № 1 від 30.11.2011 р. до договору № А/4779 від 01.01.2011 р. сторони продовжили термін дії договору на 2012 календарний рік на тих же умовах.

Додатковою угодою № 2 від 01.01.2013 р. до договору № А/4779 від 01.01.2011 р. п.10.1. Договору викладено в наступній редакції: Цей Договір укладається до 31.12.2013 і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Позивач вимоги Договору виконав повністю, надав відповідачеві послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 3846613,45 грн в період з жовтня 2018 року по червень 2020 року, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень актами приймання-передачі наданих послуг за період з жовтня 2018 року по червень 2020 року та рахунками за період з жовтня 2018 року по червень 2020 року.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач вимоги Договору в повному обсязі не виконав, оплату за надані послуги в строк встановлений у Договорі здійснив частково перерахувавши станом на 30.06.2020 грошові кошти у розмірі 71859,59 грн, що не спростовано відповідачем.

Таким чином станом на 30.06.2020 розмір заборгованості відповідача за надані послуги по Договору за період з жовтня 2018 року по червень 2020 року становить 3774753,71 грн.

На день розгляду справи, відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості перед позивачем у сумі 3774753,71 грн.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3774753,71 грн за послуги постачання питної води та приймання стічних вод за період з жовтня 2018 року по червень 2020 року є обґрунтованими відповідно до вимог Закону та Договору та підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

У відповідності до п.5.1. Договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.5.2. Договору у разі порушення строків виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги, відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від суми заборгованості.

Посилаючись на несвоєчасну оплату відповідачем послуг за Договором, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 563354,93 грн за загальний період з 10.11.2018 по 16.03.2020 по кожному з виставлених рахунків, які залишились не сплаченими у строк.

Щодо стягнення суми пені в розмірі 563354,93 грн, то суд відповідно до приписів ст.ст. 551 ЦК України, 233 ГК України вважає за можливе зменшити її до 250000,00 грн, враховуючи статус комунального підприємства та матеріальне становище відповідача, що залежить від фінансування за рахунок фізичних осіб - споживачів, які несумлінно виконують свої обов`язки щодо оплати водопостачання.

Окрім пені, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 124409,48 грн та інфляційні втрати у розмірі 145852,67 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі приписів ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував та просить суд стягнути за Договором з відповідача 3% річних за загальний період з 10.11.2018 по 30.06.2020 в розмірі 124409,48 грн, а також інфляційні втрати в загальному розмірі 145852,67 грн за загальний період з листопада 2018 року по червень 2020 року.

Розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат судом перевірено, відповідачем не заперечено.

З огляду на викладене, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахувань на суми допущених прострочень платежів, а саме 3 % річних та індексу інфляції. Такі нарахування узгоджуються з положеннями чинного законодавства, якими передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України)

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем жодних заперечень щодо розміру заборгованості або доказів її погашення суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство ГУРТОЖИТОК (54055, м. Миколаїв, вул. 9 Слобідська, 55-А, 18, ) на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (, 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161) заборгованість за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з жовтня 2018 року по червень 2020 року у сумі 3774753,71 грн; пеню у сумі 250000,00 грн; 3% річних у сумі 124409,49 грн, інфляційні втрати у сумі 145852,67 грн та 69125,56 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу..

Рішення у повному обсязі складено та підписано « 22» жовтня 2020 року.

Суддя О.В. Ткаченко