ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/512/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.,

при секретарі судового засідання: Ісак Д.П.

у судове засідання з`явились:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Шевченко Т.Ю. (на підставі ордеру);

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2" (65088, Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Олександра Невського, буд. 43, корпус 2);

про визнання неправомірними та скасування рішення установчих зборів, статуту та скасування запису проведення державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа №916/512/20 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2" про визнання незаконними та скасування рішення установчих зборів про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2" оформлене протоколом установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2" №1 від 20.06.2016 року, проведеного 10 червня 2016 року за адресою: АДРЕСА_2; визнання недійсним статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2"; визнання недійсним та скасування запису про проведення державної реєстрації Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2" дата та номер в ЄДРЮО 22.06.2016р., 1 058811.

Під час судових дебатів представник відповідача звернувся до суду з усною заявою про необхідність надати до суду докази на підтвердження розміру судових витрат (витрат на правничу допомогу) в зв`язку із розглядом справи, та просив суд надати можливість, в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати до суду відповідні докази.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.10.2020р. у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. При цьому, з урахуванням здійсненої представником відповідача у судовому засіданні заяви про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат (витрат на правничу допомогу) для вирішення питання про судові витрати (витрати на правничу допомогу) судом було призначено судове засідання на 21.10.2020р о 17 год. 20 хв.

12.10.2020 року від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2" надійшла заява про винесення додаткового рішення (вх.ГСОО №2-3848/20), в якій він просив суд ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Невського 43/2» судових витрат на професійну допомогу у розмірі 20 000 грн.

У вищевказаній заяві відповідач зазначив, що витрати відповідача на правничу допомогу у сумі 20000,00 грн підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: копією договору про надання правової допомоги від 24.01.2020 року, ордером та квитанцією до прибуткового ордера №03/20 від 10.03.2020 року.

При цьому, представник відповідача у заяві виклав перелік наданих ОСББ «Невського 43/2» послуг, зокрема: пошук та аналіз судової практики з питання права власності па допоміжні приміщення співвласників багатоквартирного будинку, яка була відображення у додаткових поясненнях до позовної заяви; складання відзиву на позовну заяву па 6 арк та направлення її стороні по справі засобами поштового зв`язку; складання заяви про застосування строків позовної давності від 03.04.2020 на 2 арк та направлення її сторонам по справі засобами поштового зв язку; участь адвоката Шевченко Т.Ю. в судових засіданнях від 30.03.2020, 17.08.2020 01.06.2020, 17.06.2020,22.07.2020,07.08.2020,08.09.2020, 30.09.2020, 06.10.2020; витрати адвоката пов`язані з прибуттям па судові засідання до Господарського суду Одеської області.

У судове засідання від 21.10.2020 року представник позивача не з`явився, свої заперечення щодо розподілу витрат до суду не направив.

Представник відповідача у судовому засіданні від 21.10.2020 року наполягав на задоволенні заяви про винесення судом додаткового рішення, яким просив стягнути з позивача на користь ОСББ «Невського 43/2» 20000 грн витрат на професійну правову допомогу.

У судовому засіданні від 21.10.2020 року було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду та повідомлено, що повний текст ухвали буде складено 26.10.2020 року.

Розглянувши заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2" від 12.10.2020 року за вх.№2-3848/20 про винесення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків.

За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України) складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Учасники справи на підставі п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Так, відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як встановлено судом, у відзиві на позовну заяву (від 06.04.2020 року за вх.№8594/20), представником відповідача зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат, що складається з витрат на професійну допомогу, становить 20 000 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Таким чином, витрати на правничу допомогу адвоката для подальшого їх розподілу між сторонами визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно із п.4 ч.1 ст.1 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи вище наведені вимоги закону, договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч.2 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і нормами ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті як гонорар адвокату іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з ст.30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суд, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №922/1163/18, від 19.11.2019р. у справі №5023/5587/12.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 колегією суддів за результатами перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.04.2017 з підстав різної практики застосування положень частини 1 статі 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі; визначено перелік можливих доказів як належних та зазначено, що вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені; натомість, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019р. у справі №906/194/18 акцентує увагу саме на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2020 між адвокатом Шевченко Тетяною Юріївною (адвокат) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2" (клієнт) було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги (надалі - Договір)№б/н, згідно з п. 1.1. якого предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої (правової) допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнани прав клієнта та його законних інтересів.

Згідно п. 2.1 Договору, адвокат надає клієнту необхідну правову допомогу, відповідно до вимог законодавства України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість, яких надана Верховною радою України. Адвокат спрямовує свої дії на виправдання клієнта, захист його прав та законних інтересів, не може чинити будь-яких діій на шкоду клієнту. (п.2.2 Договору).

Відповідно до п.5.1 Договору, за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар в розмірі визначеним додатками до цього Договору, які є невід`ємною частиною договору.

За умовами п. 5.2 Договору, крім оплати гонорару, клієнт відшкодовує адвокату всі витрати, понесені ним у зв`язку із виконанням даного Договору, які включать не обмежуючись: видатки на міжнародний та/або міжміський зв`язок; витрати на факсимільний зв`язок, поштові витрати; фотокопіювання, транспортні та відрядні витрати; переклад на іноземні мови та з іноземних мов; витрати на оплату праці експертів, консультантів із спеціальних питань; витрати пов`язані з послугами держаних та/або приватних нотаріусів; інші витрати, пов`язані з наданням послуг.

У п. 7.1 Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.

На доведення понесених в ході розгляду справи витрат на правничу допомогу під час розгляду справи позивачем надано квитанцію до прибуткового ордера №03/20 від 10.03.2020р. про сплату ОСББ «Невського 43/2» адвокату Шевченко Т.Ю. 20000 грн. за договором про надання правничої допомоги №б/н від 24.01.2020 року. (а.с. 172).

Між тим у п.5.1 Договорі №б/н від 24.01.2020 року зазначено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар в розмірі визначеним додатками до цього Договору, які є невід`ємною частиною договору.

Однак, всупереч вищевказаному, позивачем не додано додатків, відповідно до яких сторонами було погоджено розмір та порядок оплати гонорару.

При цьому, договір відповідача з адвокатом також не містить домовленості сторін ані щодо фіксованого розміру вартості адвокатських послуг, ані щодо погодинної оплати послуг адвоката всупереч вимогам ст.30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

До того ж, неможливо визначити вартість послуг адвоката й іншим шляхом, оскільки:

- адвокатом не наданий акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) з фіксацією їх вартості шляхом підписання такого акту ОСББ «Невського 43/2» та адвокатом;

- квитанція до прибуткового касового ордеру (а.с.172) №03/20 від 10.03.2020р. є доказом оприбуткування адвокатом коштів у сумі 20000грн. та за відсутності видаткового ордеру на суму 20000грн., оформленого ОСББ «Невського 43/2» не доводить з достатністю обставину понесення позивачем цих витрат;

- викладений у заяві детальний опис наданих ОСББ «Невського 43/2» виконаних послуг, не містить зазначення вартості та часу, витрачених адвокатом на їх здійснення. При цьому, відсутність детального опису робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, зокрема із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним і позбавляє суд можливості оцінити співмірність таких витрат та взагалі їх відношення до даної справи, в порядку ч. 4 ст. 126 ГПК України.

Між тим суд зауважує, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи та пов`язаність цих витрат саме з розглядом даної справи.

При цьому, із змісту договору про надання правової допомоги та квитанції до прибуткового касового ордеру, взагалі не вбачається пов`язаність з розглядом даної судової справи, оскільки вони свідчать про взагалі надану правову допомогу юридичній особі у певний період. Отже суд не може встановити, що зараховані адвокату кошти, пов`язані з здійсненням розгляду безпосередньо даної справи.

За сукупністю встановлених обставин та оцінки поданих доказів щодо витрат позивача на оплату правничої допомоги слід дійти висновку про неможливість визначення вартості адвокатських послуг, відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.126 ГПК України, ст.30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оскільки подані докази не доводять погодження ОСББ «Невського 43/2», як клієнтом, послуг адвоката та їх вартості саме за його представництво у даній справі.

Неможливість визначення вартості адвокатських послуг в свою чергу виключає підстави для їх розподілу між сторонами за правилами ст.ст.129, 130 ГПК України.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру та вартості наданих послуг, а також не доведено належними доказами фактичне понесення витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, суд доходить висновку про відмову у прийнятті додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.

Керуючись ст.ст.123, 124, 129, 221, 234, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку „Невського 43/2" у прийнятті додаткового рішення по справі №916/512/20 за заявою від 12.10.2020 року за вх.№2-3848/20.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 26.10.2020 року

Суддя Ю.М. Невінгловська