РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2020Справа № 910/11575/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Індивідуальне будівництво»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд»

про стягнення 91256,84 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Індивідуальне будівництво» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» про стягнення 91256,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови Договору субпідряду №160919/1 від 16.09.2019 в частині своєчасної та повної оплати за виконані роботи, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 84293,45 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. Окрім того, позивачем нараховано до стягнення 1099,70 грн інфляційних втрат, 4910,21 грн пені та 953,48 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 21.08.2020, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 31.08.2019 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 11.09.2020. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 07.09.2020.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі №910/11575/20 від 13.08.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03191, м. Київ, вул. Успішна, буд. 15.

Станом на дату розгляду справи на адресу Господарського суду міста Києва повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №250 з відміткою про вручення конверту представнику відповідача 20.08.2020.

В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.09.2019 між Товариством з обмежено відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» (генпідрядник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Індивідуальне будівництво» (субпідрядник, позивач) було укладено Договір субпідряду №160919/1 відповідно до умов якого, субпідрядник зобов`язується виконати за завданням генпідрядником комплекс робіт по влаштуванню цегляної кладки зовнішніх та внутрішніх стін та перегородок на об`єкті: «Будівництво житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом по пров. Новопечерський, 5 у Печерському районі м. Києва (друга черга будівництва)» (пункт 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору, загальна вартість робіт визначається сторонами згідно з переліком одиничних розцінок (Додаток №1).

Відповідно п. 2.2. договору, остаточна вартість робіт по цьому договору визначається по фактично виконаним обсягам робіт і може бути скоригована виходячи обсягів робіт. У разі виконання додаткового обсягів робіт, субпідрядник письмово попереджає генпідрядника про такі зміни. Генпідрядник протягом 3-х робочих днів надає відповідь про погодження таких змін, або відмову. У разі відсутності письмового попередження субпідрядник не може розраховувати на перегляд договірної вартості робіт.

Пунктом 3.1. договору визначено, що генпідрядник перераховує субпідряднику після підписання цього договору авансову оплату в сумі за домовленістю сторін.

Пунктом 7.3. договору визначено, що сплата штрафів та відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання своїх обов`язків по цьому договору.

Відповідно до п. 9.1., 9.3. договору, цей договір може бути змінено, припинено за письмовою згодою сторін. Всі додатки до цього договору є його невід`ємною частиною.

Пунктом 10.2. договору визначено, що договір вступає в дію з дати підписання договору і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатком №1 до договору сторони відповідно до п. 2.1. договору, погодили одиничні розцінки. Даний додаток підписано уповноваженими особами позивача та відповідача та скріплено відповідними печатками.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач було виконано визначені договором роботи на загальну вартість 616153 грн, що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт та актами приймання виконаних робіт, №1 за жовтень 2019 на суму 204932,53 грн, №2 за листопад 2020 на суму 136656,82 грн, №1 за жовтень 2019 на суму 274563,65 грн. Відповідні довідки та акти підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплені відповідними печатками, жодних доказів наявності заперечень відповідача щодо якості, обсягу або вартості виконаних позивачем робіт матеріали справи не містять.

Проте, позивач зазначає, що виконані позивачем роботи були оплачені не у повному обсязі, у зв`язку з чим, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 84293,45 грн.

Так, зокрема матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору відповідач частково сплатив прийняті роботи, що підтверджується копією банківської виписки щодо відображення оплати згідно договору субпідряду №160919/1 від 16.09.2019 за період з 01.09.2019 по 28.07.2020, зі змісту якої убачається, що відповідач перерахував на поточний рахунок позивача грошові кошти у розмірі 534932,53 грн.

13.07.2020 позивач на адресу відповідача було направлено претензію №1307-1 з вимогою сплатити на користь позивача 84293,45 грн протягом 7 календарних днів з дати отримання цієї вимоги.

Матеріалами справи підтверджується, що направлена позивачем претензія була отримана відповідачем 15.07.2020, проте жодної відповіді на вимоги позивача щодо погашення існуючої заборгованість відповідачем не було надано, розрахунків за отримані послуги не проведено.

Доказів, щодо проведення повного розрахунку за отримані послуги матеріали справи не містять. Жодних заяв чи заперечень щодо заявлених позивачем вимог від відповідача не надходило.

Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ч. 2 ст.319 Господарського кодексу України підрядник має право за згодою замовника залучати до виконання договору як третіх осіб субпідрядників, на умовах укладених з ними субпідрядних договорів, відповідаючи перед замовником за результати їх роботи. У цьому випадку підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник.

Статтями 843, 854 ЦК України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 889 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, строки виконання роботи або її окремих етапів (ст.ст. 843, 846 ЦК України).

Як встановлено ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст.857 Цивільного кодексу України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Так матеріалами справи підтверджується факт прийняття відповідачем обумовлених договором робіт, про що сторони підписали відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 3.2. договору визначено, що генпідрядник перераховує субпідряднику кошти за виконані роботи протягом 10 банківських днів після підписання актів прийому виконаних робіт (за винятком вартості раніше сплачених авансових платежів) та надання субпідрядником повного комплекту виконавчої документації.

Відповідно до п. 4.9. договору, генпідрядник зобов`язаний сплатити субпідряднику кошти за виконані роботи у визначений договором термін після прийняття та затвердження замовником актів прийому передачі виконаних робіт.

За таких обставин, враховуючи факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати виконаних робіт за договором, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 84293,45 грн заборгованості.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1099,70 грн та трьох відсотків річних в сумі 953,48 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат судом встановлено, що проведені позивачем розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та є арифметично правильними, у зв`язку з чим, підлягають задоволенню.

Разом з тим, стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 4910,21 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 7.2.1. договору, за несвоєчасну оплату належним чином виконаних будівельно-монтажних робіт, генпідрядник виплачує субпідряднику пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за визначені позивачем періоди, судом встановлено, що проведені позивачем розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та є арифметично правильними, у зв`язку з чим, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» (03191, м. Київ, вул. Успішна, буд. 15; ідентифікаційний код 31025135) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Індивідуальне будівництво» (04123, м. Київ, вул. Западинська, буд. 5; ідентифікаційний код 40709331) 84293 (вісімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто три) грн 45 коп. заборгованості, 1099 (одна тисячі дев`яносто дев`ять) грн 77 коп. інфляційних втрат, 953 (дев`ятсот п`ятдесят три) грн 48 коп. 3% річних, 4910 (чотири тисячі дев`ятсот десять) грн 21 коп. пені, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 21.10.2020

Суддя Я.В. Маринченко