ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Справа № 918/817/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20 (суддя Заголдна Я.В.)

за позовом Приватного підприємства "ЯКЮ", м. Луцьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна"

про примусове виконання обов`язку в натурі

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Алексеєнко А.А.;

третя особа на стороні відповідача - Костур Р.В. , Матвіїв С.І. ;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20 частково задоволено заяву Приватного підприємства "ЯКЮ" про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, шляхом внесення відповідного запису у Державний реєстр обтяжень рухомого майна, а саме: майбутній врожай картоплі на земельних ділянках у межах Кам`янко-Бузького району Львівської області за вказаними кадастровими номерами. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" вчиняти дії, спрямовані на відчуження, приховування, знищення, передачу в заставу, звернення стягнення, обтяження в інший спосіб чи передачу на інших підставах рухомого майна (врожаю картоплі), яке є предметом застави товарної аграрної розписки, зареєстрованої в реєстрі аграрних розписок за №4755 від 19 червня 2020 року та знаходиться на земельних ділянках за наступними кадастровими номерами. Відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони на вчинення дій іншими третіми особами, спрямованими на відчуження, приховування, знищення, передачу в заставу, звернення стягнення, обтяження в інший спосіб чи передачу на інших підставах рухомого майна (врожаю картоплі), яке є предметом застави товарної аграрної розписки, зареєстрованої в реєстрі аграрних розписок за №4755 від 19 червня 2020 року та знаходиться на земельних ділянках за вказаними кадастровими номерами.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, особа, яка не брала участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені заяви ПП "ЯКЮ" про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Скаржник вважає оскаржувану ухвалу такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та неповним встановленням обставин справи.

Так, Господарським судом Рівненської області під час розгляду заяви ПП "ЯКЮ" про забезпечення позову не встановлено, кому саме та в яких частинах, чим це підтверджується, належить на праві власності майно, арешт на який накладається та чи належить таке майно відповідачу; не досліджено, чи підлягає передачі майно відповідачу; не з`ясовано, у кого знаходиться майно: у відповідача чи інших осіб.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що картопля, вирощування якої здійснюється ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна" та яка знаходиться на 139-ти із 186-ти земельних ділянках з кадастровими номерами, зазначених у аграрній розписці від 19.06.2020 року № 4755, є на більше, ніж 74% тією ж картоплею, за зобов`язанням передати яку звернувся до суду ПП "ЯКЮ" у межах справи № 918/817/20 та щодо арешту якої звернувся у якості забезпечення позову.

Відтак вважає, що ухвалою від 17.08.2020 року Господарським судом Рівненської області накладено арешт на майно (тобто, вирішено питання про права та законні інтереси), зокрема, ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна", за відсутності залучення останнього до розгляду справи, що є обов`язковою підставою для скасування даної ухвали.

Вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального законодавства при призначенні до розгляду та розгляді заяви ПП "ЯКЮ" про забезпечення позову. Зокрема, розгляд заяви ПП "ЯКЮ" про забезпечення позову призначено до розгляду ухвалою від 13.08.2020 року, тобто, до відкриття провадження у цій справі, однак вказана заява ПП "ЯКЮ" не є заявою про забезпечення позову до подання позову (що вбачається з тексту оскаржуваної ухвали), питання про призначення її до розгляду не могло вирішуватися судом першої інстанції до вирішення питання про відкриття провадження у справі. Також, звертає увагу суду апеляційної інстанції, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.08.2020 року, явку представників учасників справи у призначене на 17.08.2020 року засідання з розгляду заяви про забезпечення позову визнано обов`язковою, натомість, оскаржувану ухвалу постановлено за відсутності представників учасників справи.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №918/817/20/4906/20 від 21.09.2020 витребувано матеріали оскарження ухвали у справі №918/817/20 з Господарського суду Рівненської області. 28.09.2020 матеріали оскарження ухвали у справі №918/817/20 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги обґрунтоване тим, що скаржник не мав статусу учасника справи при розгляді заяви про забезпечення позову станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали, а відповідно, не отримував примірник оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 у справі №918/817/20 поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20; розгляд апеляційної скарги призначено на "12" жовтня 2020 року о 12:00 год.; запропоновано позивачу та відповідачу надати суду обґрунтовані відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам.

Матеріалами справи стверджується, що ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 у справі №918/817/20 була отримана учасниками у справі, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

На виконання вимог суду 09.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" надіслало на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду відзив, в якому з підстав, вказаних у ньому, просить суд апеляційної інстанції апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20 - закрити.

Позивач своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідач 12.10.2020 через відділ канцелярії та документального забезпечення подав заяву про долучення доказів, до якої долучив інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підтвердження того, що відповідач є користувачем земельних ділянок, на які вжито заходи забезпечення позову.

В судове засідання 12.10.2020 з`явилися представники відповідача та апелянта.

Представники апелянта повністю підтримала вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі та надали усні пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.10.2020 заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на підстави зазначені у відзиві, просить відмовити в її задоволенні та закрити апеляційне провадження.

Позивач в судове засідання 12.10.2020 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Разом з тим, представник позивача надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що він приймає участь в розгляді Господарським судом Львівської області справи №914/4559/14, в якості арбітражного керуючого.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши пояснення учасників судового засідання суд вважає за необхідне його відхилити, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною 2 статті 202 цього Кодексу.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними (частина 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, заявником клопотання не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи без її участі, судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження про день, час та місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданого представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, судом апеляційної інстанції зважається, що Північно-західний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження та призначив розгляд даної апеляційної скарги на "12" жовтня 2020 року о 12:00 год. ухвалою від 29.09.2020 у справі №918/817/20, а Господарський суд Львівської області призначив розгляд скарги на 12.10.2020 на 15:00 год. ухвалою від 01.10.2020 у справі №914/4559/14.

Відповідно до частини 2 статті 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, враховуючи унормований строк розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно із п.3 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову.

Судом апеляційної інстанції під час підготовки справи до розгляду встановлено, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 у справі №918/817/20 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна".

Ухвала мотивована тим, що предметом спору у даній справі є посаджена картопля на земельних ділянках, які включені до реєстру (додаток № 2 до товарної розписки від 19.06.2020 року, а.с. 5, том 1), право власності на яку до підписання актів виконаних робіт між ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" має ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна", відтак суд першої інстанції повбачав, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна", яка не є стороною у справі.

З огляду на зазначене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави встановлювати чи вирішувати питання про права, інтереси та (або) обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна" щодо сторін у даній справі, оскільки судом першої інстанції досліджено дане питання та залучено його третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Тобто, процесуальний статус ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна" у даній справі визначений судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів оскарження ухвали апеляційним судом встановлено наступне.

12.08.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Приватного підприємства "ЯКЮ" надійшов позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО", у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 15, 16, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 4, 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) просив суд зобов`язати відповідача передати у власність (здійснити поставку) товар, а саме: картоплю в кількості 1190,938 метричних тонн на умовах EXW (за адресою: склад: 43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2-А).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору поставки №02/2020 від 19.06.2020 року відповідач зобов`язався передати (поставити) у власність позивача товар, а саме - картоплю, однак в обумовлений сторонами строк (до 20.07.2020) відповідач не забезпечив виконання взятого на себе зобов`язання, незважаючи на знаходження цього майна в заставі.

Відтак, оскільки строк виконання забезпечених заставою зобов`язань настав 20.07.2020, а відповідач своїх зобов`язань не виконав, позивач вважає, що набув право примусового виконання обов`язку відповідачем в натурі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.08.2020 року позовну заяву Приватного підприємства "ЯКЮ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" про примусове виконання обов`язку в натурі залишено без руху, запропоновано Приватному підприємству "ЯКЮ" у 10-денний строк з дня отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме подати до Господарського суду Рівненської області: докази на підтвердження направлення на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами (опис з переліком усіх надісланих документів), докази оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме: 2 102 грн 00 коп.

13.08.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення господарського суду Рівненської області від Приватного підприємства "ЯКЮ" надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, шляхом внесення відповідного запису у Державний реєстр обтяжень рухомого майна, а саме: майбутній врожай картоплі на земельних ділянках у межах Кам`янка-Бузького району Львівської області за вказаними кадастровими номерами;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО", а також іншим третім особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження, приховування, знищення, передачу в заставу, звернення стягнення, обтяження в інший спосіб чи передачу на інших підставах рухомого майна (врожаю картоплі), яке є предметом застави товарної аграрної розписки, зареєстрованої в реєстрі аграрних розписок за № 4755 від 19.06.2020 року та знаходиться на земельних ділянках за вказаними кадастровими номерами.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.08.2020 року заяву Приватного підприємства "ЯКЮ" про забезпечення позову у справі № 918/817/20 призначено до розгляду у судовому засіданні на 17.08.2020 року, явку уповноважених представників Приватного підприємства "ЯКЮ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" у судове засідання 17.08.2020 року визнано обов`язковою, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" до початку судового засідання 17.08.2020 року надати суду письмові пояснення на заяву Приватного підприємства "ЯКЮ" про забезпечення позову у справі № 918/817/20.

13.08.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення господарського суду Рівненської області від Приватного підприємства "ЯКЮ" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено квитанцію № 51 від 13.08.2020 року, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2 102 грн 00 коп. та докази на підтвердження направлення на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/817/20, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

17.08.2020 року від Приватного підприємства "ЯКЮ" надійшли додаткові пояснення по суті заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.08.2020 року заяву Приватного підприємства "ЯКЮ" про забезпечення позову задоволено частково, постановлено вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, шляхом внесення відповідного запису у Державний реєстр обтяжень рухомого майна, а саме: майбутній врожай картоплі на земельних ділянках у межах Кам`янка-Бузького району Львівської області за вказаними кадастровими номерами, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" вчиняти дії, спрямовані на відчуження, приховування, знищення, передачу в заставу, звернення стягнення, обтяження в інший спосіб чи передачу на інших підставах рухомого майна (врожаю картоплі), яке є предметом застави товарної аграрної розписки, зареєстрованої в реєстрі аграрних розписок за № 4755 від 19.06.2020 року та знаходиться на земельних ділянках за вказаними кадастровими номерами; у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони на вчинення дій іншими третіми особами, спрямованими на відчуження, приховування, знищення, передачу в заставу, звернення стягнення, обтяження в інший спосіб чи передачу на інших підставах рухомого майна (врожаю картоплі), яке є предметом застави товарної аграрної розписки, зареєстрованої в реєстрі аграрних розписок за № 4755 від 19.06.2020 року та знаходиться на земельних ділянках за вказаними кадастровими номерами - відмовлено. Дана ухвала є виконавчим документом згідно з ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження". Строк пред`явлення вказаної ухвали до виконання - протягом трьох років з наступного дня після набрання цією ухвалою законної сили, тобто по 18.08.2023 року.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.08.2020 року у справі №918/817/20 Товариство з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку винесеній ухвалі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Господарський процес є різновидом юридичної діяльності, яку регулюють норми господарського процесуального права, тобто встановлена нормами процесуального права форма діяльності господарських судів, яка спрямована на захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів суб`єктів господарювання.

Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами. Установлений нормами господарського процесуального права порядок порушення процесу, підготовки справи до розгляду, розгляду й вирішення справ, оскарження і перегляду рішень господарського суду, а також виконання рішень господарського суду є процесуальною формою.

В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Роль і значення процесуальної форми полягає в тому, щоби забезпечити захист існуючих прав суб`єктів господарювання та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу.

Процесуальна форма є нормативно встановленим порядком здійснення правосуддя.

Здійснення процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків повинно відбуватися згідно з порядком, встановленим господарським процесуальним законодавством.

Відповідно до частин першої та другої статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Як свідчать матеріали справи, Приватне підприємство "ЯКЮ" звернулось до суду із заявою про забезпечення позову, у якій заявник просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, шляхом внесення відповідного запису у Державний реєстр обтяжень рухомого майна, а саме: майбутній врожай картоплі на земельних ділянках у межах Кам`янка-Бузького району Львівської області за вказаними кадастровими номерами;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО", а також іншим третім особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження, приховування, знищення, передачу в заставу, звернення стягнення, обтяження в інший спосіб чи передачу на інших підставах рухомого майна (врожаю картоплі), яке є предметом застави товарної аграрної розписки, зареєстрованої в реєстрі аграрних розписок за № 4755 від 19.06.2020 року та знаходиться на земельних ділянках за вказаними кадастровими номерами.

В обґрунтування підстав для забезпечення позову заявник зазначає, що на підставі Договору поставки № 02/2020 від 19.06.2020 року відповідач зобов`язався передати (поставити) у власність позивача товар, а саме - картоплю, однак в обумовлений сторонами строк (до 20.07.2020 року) відповідач не забезпечив виконання взятого на себе зобов`язання.

Приватне підприємство "ЯКЮ" 23.07.2020 року звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" з претензією №1 щодо виконання зобов`язань по поставці товару.

У відповідь на претензію 29.07.2020 року ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" повідомило, що поставка товару може бути здійснена лише у випадку здійснення авансування оплати вартості продукції в розмірі 15 відсотків від загальної ціни договору, що становить 700 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування поданої заяви Приватне підприємство "ЯКЮ" також вказує, що з відповіді відповідача на претензію № 1 вбачається, що ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" повідомляє, що у випадку не здійснення передоплати коштів, товариством буде здійснено залучення третіх осіб для проведення збору урожаю картоплі із передачею частини зібраної картоплі таким особам, як розрахунок за виконані роботи або здійснить поставку третім особам, які мають можливість провести передоплату. У відповіді на претензію також вказується, що ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" було проведено відповідні переговори.

Однак, як вказує заявник, вчинення ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" зазначених дій фактично унеможливить виконання ним своїх обов`язків перед ПП "ЯКЮ", обумовлених умовами договору поставки № 02/2020 від 19.06.2020 року.

Вказані порушення зобов`язань зі сторони ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" мають місце, не зважаючи на оформлення між сторонами товарної аграрної розписки, якою забезпечується виконання ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" взятих на себе зобов`язань за вказаним договором поставки. Також, відчуження ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" картоплі іншим, ніж ПП "ЯКЮ", особам не тільки тимчасово порушить умови договору та товарної аграрної розписки, а також фактично зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду. За умови, якщо врожай картоплі буде відчужений іншим особам, і буде фактично відсутній у продавця - ТОВ "ГЕРМАН-АГРО", останнє, на думку заявника, не зможе передати такий урожай позивачу, незважаючи на наявність можливого рішення суду про зобов`язання здійснити поставку такого товару.

Наведене, на думку ПП "ЯКЮ", підтверджує наявність двох, передбачених ч.2 ст. 136 ГПК України, підстав для забезпечення позову, зокрема невжиття таких заходів унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача.

Щодо зустрічного забезпечення, то заявник зазначає про готовність до застосування зустрічного забезпечення, передбаченого ст. 141 ГПК України, однак вказує на відсутність обставин, з існуванням яких законодавцем визначено обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення.

Крім того, в обґрунтування поданої заяви Приватне підприємство "ЯКЮ" у додаткових поясненнях також вказує, що від ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" отримало заяву від 13.08.2020 року , з якої вбачається, що вказаною заявою товариство продовжує вказувати на проведення переговорів з третіми особами щодо продукції, яку товариство зобов`язалося поставити, повідомляє про наміри передати продукцію третім особам в рахунок розрахунків за підрядні роботи, а також ініціює припинення договірних відносин та припинення дії товарної розписки.

Разом з тим, заявник вказує, що вчинення ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" зазначених дій фактично унеможливить виконання ним своїх зобов`язань перед Приватним підприємством "ЯКЮ", обумовлених умовами договору поставки № 02/2020 від 19.06.2020 року.

За приписами частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є матеріально-правова вимога Приватного підприємства "ЯКЮ" про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" передати у власність (здійснити поставку) товар, а саме: картоплю в кількості 1190,938 метричних тонн на умовах EXW (за адресою: склад: 43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2-А).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

15 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 905/492/19 (ЄДРСРУ № 83002753) досліджував питання забезпечення позову за вимогами майнового та/або немайнового характеру.

Суд вказав, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у даному випадку суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру з чим і погодився позивач.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з даним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

З огляду на зазначене, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про зобов`язання виконати умови договору та поставити товар ґрунтуються на наявності майнових вимог Приватного підприємства "ЯКЮ" до Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО", що виникли на підставі відповідного договору. Наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення майнових вимог позивача до відповідача. Отже, позовні вимоги про зобов`язання виконати умови договору поставки та поставити товар мають вартісну оцінку, носять майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається на підставі статті 4 Закону України "Про судовий збір" виходячи з розміру грошових вимог позивача, на припинення яких спрямовано позов.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини одинадцятої статті 176 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на встановлене, оскільки судом першої інстанції визначено, а позивачем не заперечено, що у даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, колегія суддів приходить до висновку, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є неадекватними позовним вимогам позивача. При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що на підставі товарної аграрної розписки від 19.06.2020 майбутній врожай картоплі вже перебуває у заставі (пункт 5 розділу 1) і щодо нього вже внесено відповідний запис у Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Щодо забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "ГЕРМАН-АГРО" вчиняти дії, спрямовані на відчуження, приховування, знищення, передачу в заставу, звернення стягнення, обтяження в інший спосіб чи передачу на інших підставах рухомого майна (врожаю картоплі), яке є предметом застави товарної аграрної розписки, зареєстрованої в реєстрі аграрних розписок за № 4755 від 19.06.2020 року та знаходиться на земельних ділянках за вказаними кадастровими номерами, колегія суддів враховує наступне.

26.02.2020 між ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна" (надалі - Виконавець) та ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" (надалі - Замовник) укладено Договір підряду № 3/2020 на виконання робіт з обробітку землі від 26.02.2020 (надалі - Договір), копія якого наявна у додатках до даної апеляційної скарги.

У відповідності до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника виконувати роботи з обробітку землі в обсязі повного сільськогосподарського циклу по вирощуванню картоплі, а саме: обробітку ґрунту (дискування, внесення міндобрив, оранка, боронування), передпосівний обробіток ґрунту та сівба) внесення гербіцидів, передпосівна культивація, сівба), догляд за посівами, збирання врожаю та транспортування зібраного врожаю до місця зберігання (в подальшому за текстом Договору - "Роботи"), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані Виконавцем Роботи.

Згідно із п. 1.7. Договору, Сторони також домовились, що до моменту підписання Сторонами акту виконаних робіт (п. 3.3. Договорів) право власності на результат Робіт (тобто врожай картоплі, в т.ч. картопля на будь-якій стадії вегетації ще не зібрана з поля Виконавцем) залишається за Виконавцем.

При цьому, пунктом 3.3. Договору передбачено, що факт виконання Робіт належної якості та в повному обсязі, а також їх прийняття Замовником фіксується в акті виконаних робіт, що складається та підписується Сторонами протягом 10 календарних днів з моменту фактичного завершення робіт.

Зі змісту п. 4.2. Договору випливає, що саме з моменту підписання акту приймання-передачі Товару Сторонами у Замовника виникає право власності на Товар.

При цьому, зі змісту п. 1.2. Договору випливає, що плановим результатом Робіт за Договором є зібраний Виконавцем врожай чіпсової картоплі в обсязі орієнтовно 9 470 тон в строк не пізніше 31 жовтня 2020 року.

Отже, виходячи із наведених вище положень Договору, право власності ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна" на посаджену картоплю наявне до підписання актів виконаних робіт, тобто не пізніше 31.10.2020 року з урахуванням додаткового 10-денного терміну для підписання відповідного акту.

Окрім того, як вбачається із п. 4.2. Договору від 26.02.2020 року, оплата Робіт здійснюється Замовником протягом 10 (десяти) календарних днів після підписання Сторонами акту виконаних Робіт.

Водночас, як випливає із п. 6.3. Договору, у випадку затримання здійснення Замовником оплати відповідно до п. 4.2. Договору більше, ніж на 5 (п`ять) днів Виконавець звільняється від обов`язку передати Товар Замовнику та набуває право реалізувати його третім особам та утримати з виручених від такого продажу коштів суму оплати вартості своїх Робіт та усіх інших витрат, понесених у зв`язку з виконанням Договору, а також зберіганням, транспортуванням та реалізацією Товару. За наслідками реалізації Товару Виконавець не зобов`язаний повертати будь-які суми Замовнику, а Договір вважатиметься розірваним за взаємною згодою Сторін в 6-й день затримки здійснення Замовником оплати з Договором, при цьому, розірвання Договору відбувається в силу настання самого факту затримки оплати і для оформлення факту розірвання Договору не потребується підписання Сторонами будь-яких додатків чи додатків угод до Договору про його розірвання.

Судом апеляційної інстанції не надається оцінка Договору підряду №3/2020 від 26.02.2020 на предмет його дійсності та укладеності, враховуючи межі перегляду апеляційної скарги та межі встановлення обставин в рамках розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява про забезпечення позову подана передчасно, ґрунтується на припущеннях про те, що право позивача буде порушене, оскільки на підставі вищевикладених договірних положень вбачається, що з моменту посадки картоплі до моменту підписання актів виконаних робіт право власності на врожай картоплі, у т.ч. ще не зібраної з поля на будь-якій стадії вегетації належить ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна" і лише з моменту підписання актів виконаних робіт право власності на врожай картоплі належить ТОВ "ГЕРМАН-АГРО".

Судом апеляційної інстанції не встановлено, а сторонами не надано доказів того, що на час розгляду заяви про забезпечення позову відповідач - ТОВ "ГЕРМАН-АГРО" набув право власності на врожай картоплі за умовами укладеного договору, інших доказів на вчинення відповідачем дій щодо обробітку грунту, внесення гербіцидів, передпосівної культивації, сівби, догляду за посівами, збирання врожаю тощо відповідачем не надано. Натомість представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердив обробіток земельних ділянок та їх засадження картоплею саме третьою особою - ТОВ "Централ Плейнс Груп Україна".

Відтак, відсутні підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору та в разі задоволення позову - забезпечить можливість відновлення його порушеного права. Тоді, як, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить та зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що висновок місцевого господарського суду про задоволення заяви Приватного підприємства "ЯКЮ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі №918/817/20 є помилковим, оскільки з наявних матеріалів справи не вбачається існування реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції бере до уваги вказані обставини справи та приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову накладенням арешту та заборони вчиняти дії щодо врожаю картоплі, порушує права та охоронювані законом інтереси зокрема третьої особи та може призвести до незворотних наслідків (до загибелі врожаю або втрати його якості) в разі невчасного збору чи відсутності умов для його зберігання, відтак негативні наслідки від заходів забезпечення позову переважають над негативними наслідками, які можуть настати в разі позитивного вирішення заяви про забезпечення позову.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустився хибних висновків у вирішенні питання про забезпечення позову, невірно здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; прийшов до помилкового висновку про обґрунтованість заяви про застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна" слід задоволити, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20 - скасувати в частині задоволення заяви Приватного підприємства "ЯКЮ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі №918/817/20, з прийняттям в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви Приватного підприємства "ЯКЮ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі №918/817/20.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача, згідно вимог ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 136-140, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №918/817/20 - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20 в частині задоволення заяви Приватного підприємства "ЯКЮ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі №918/817/20 - скасувати.

3. В цій частині прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви Приватного підприємства "ЯКЮ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі №918/817/20.

В решті ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2020 року у справі №918/817/20 залишити без змін.

4. Стягнути з Приватного підприємства "ЯКЮ" (43026, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Кравчука, буд. 46, кв.25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Плейнс Груп Україна" (80454, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, село Великосілки, вул. Полуботка, буд. 4 В, ) 2102,00 грн. витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Господарському суду Рівненської області видати судовий наказ.

6. Матеріали оскарження ухвали повернути до Господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку в силу п.2 ч.1 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складений "16" жовтня 2020 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.