ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2020 р. Справа № 910/3945/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Яковлєва М.Л.

представники сторін не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс)

на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2020 р. (повний текст складено 28.05.2020 р.)

у справі № 910/3945/20 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс)

до фізичної особи-підприємця Бобунова Геннадія Івановича

про стягнення 74 246,72 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Український союз об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Бобунова Геннадія Івановича про стягнення 74 728,44 грн., з яких: 63 912,05 грн. боргу, 9 469,24 грн. пені та 865,43 грн. 3 % річних (враховуючи заяву про уточнення позовних вимог № 01/1-57 від 07.04.2020 р.)

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди відособленої частини приміщення цегляно-металевого навісу від 01.12.2014 р., несплатою орендної плати за період із травня 2019 року по березень 2020 року, у зв`язку з чим позивачем було заявлено до стягнення суму основного боргу та нараховано пеню, 3 % річних за період прострочення виконання зобов`язання з оплати з 25.04.2019 р. до 13.03.2020 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.05.2020 р. у справі № 910/3945/20 у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 165161434 від 26.04.2019 р. об`єкт нерухомого майна, який перебував в оренді у відповідача, станом на 26.04.2019 р. був знищений, тож договір оренди у відповідності до його умов та законодавчих норм є припиненим і підстав для стягнення орендних платежів не має, як і прострочення грошового зобов`язання з оплати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Український союз об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Наводячи підстави скасування оскаржуваного рішення, скаржник зазначав, що відповідачем не надано належних доказів знищення об`єкта оренди, оскільки з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності випливає знищення об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі площею 165,4 кв.м., у той час, як орендоване майно являє собою відособлену частину приміщення цегляно-металевого навісу площею 35 кв.м., тому наданий відповідачем витяг не стосується об`єкта оренди. Водночас, матеріали справи не містять доказів знищення предмету оренди, який за актом прийому-передачі орендар мав повернути орендодавцю, а тому відповідач повинен сплатити орендні платежі за час користування майном. Також апелянт завертав увагу, що ризик випадкового знищення або пошкодження майна за його несвоєчасне повернення Закон покладає на орендаря.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Яковлєв М.Л., поновлено апелянту пропущений процесуальний строк; відкрито апеляційне провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

03.09.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу, в яких представник вказував на документальне підтвердження знищення предмету оренди.

07.09.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду, з пропуском встановленого ч. 1 ст. 266 Господарського процесуального кодексу України строку, від позивача надійшли доповнення до апеляційної скарги з додатковими доказами, в яких зазначено, що Міністерством юстиції України визнано незаконним рішення державного реєстратора про погашення права власності позивача на нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, частина якої є предметом оренди.

14.09.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив, а саме те, що позивачу відновлено право власності на три об`єкта нерухомого майна по вул. Ямська, 72-А, м. Київ.

21.09.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засідання з повідомлення сторін та продовження строку на подання заперечень, яке залишено без задоволення, оскільки справа має незначну складність для якої пріоритетним є швидке вирішення спору, позиція сторін викладена письмово, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

08.10.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заперечення після отримання відповіді на відзив на апеляційну скаргу, в яких представник зазначав, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо знищення предмету оренди. Окрім того, позивачем до суду апеляційної інстанції подано докази з пропуском строку та які не досліджувалися судом першої інстанції.

20.10.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла відповідь на заперечення.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 01.12.2014 р. між Українським союзом об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем Бобуновим Геннадієм Івановичем (орендарем) укладено договір оренди відособленої частини приміщення цегляно-металевого навісу (далі - договір), за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендарю у тимчасове платне користування в належному технічному стані відособлену частину приміщення цегляно-металевого навісу, загальною площею 35 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А.

За умовами пунктів 2.1, 3.1 договору об`єкт надається орендарю для організації виставки ритуальних виробів (зразки пам`ятників, могильних плит, аксесуарів тощо) та прийому замовлень на їх виготовлення. Передача об`єкту в оренду здійснюється за актом прийому-передачі, який є невід`ємною частиною договору, підписується одночасно з договором та свідчить про фактичну передачу об`єкта в оренду.

Пунктом 4.1 договору (в редакції додаткової угоди від 29.12.2017 р.) визначено, що об`єкт надається в оренду з 01.12.2014 р. по 31.12.2018 р. включно.

Згідно пунктів 5.1, 5.2, 5.8 договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує не пізніше 25 числа попереднього місяця за наступний місяць орендну плату в розмірі 2 000,00 грн. в місяць, в т.ч. ПДВ 333,33 грн. Якщо індекс інфляції за поточний місяць більше одиниці, то розмір орендної плати за наступний місяць визначається шляхом коригування місячної орендної плати на цей індекс інфляції. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до умов пункту 8.3.2 договору його дія припиняється в разі загибелі об`єкту оренди.

Пунктом 8.7 договору визначено, що в разі дострокового припинення договору оренди з ініціативи орендаря, орендар письмово повідомляє про це орендодавця і сплачує орендну плату за останній місяць оренди.

З матеріалів справи випливає, що орендодавцем передано орендарю об`єкт оренди відповідно до підписаного та скріпленого печатками сторін акту прийому-передачі від 01.12.2014 р., зауважень щодо об`єкту оренди, або його технічного стану орендарем не заявлено.

Виконання орендодавцем обов`язку з передачі належної йому речі за договором оренди від 01.12.2014 р. підтверджено рішенням господарського суду міста Києва від 03.06.2019 р. у справі № 910/4022/19 між тими ж сторонами, яке набрало законної сили.

Таким чином, орендар прийняв у тимчасове платне користування чужу річ у стані, в якому така річ перебувала у момент її передачі.

Листом № 26/11 від 26.11.2018 р. (а.с. 41-42 том 1) орендар повідомив орендодавця, що 17.11.2018 р. невідомими особами фактично знищено об`єкт оренди - поламані та знищені стіни, ворота, розібраний металевий навіс, тож об`єкт оренди фізично припинив своє існування. При цьому, вказував орендар, знищено не тільки частину приміщення, яка була в оренді, а і майже всю нерухомість за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, тому починаючи з 17.11.2018 р. орендар не має можливості користуватися орендованим приміщенням та, відповідно, не має можливості скласти акт повернення майна орендодавцю, тож договір вважається припиненим з 17.11.2018 р.

По факту знищення майна Голосіївським управлінням поліції Головного Управління національної поліції України порушено кримінальні провадження №№ 0002027, 0010423 від 14.11.2018 р. (а.с. 44-45 том 1).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 165161434 від 26.04.2019 р. об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000) загальною площею 165,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А знищений (підстава: звіт, серія та номер № 19-2019, виданий 19.04.2019 р. ФОП Каменських С.Л.).

Зі змісту інформаційних довідок №№ 206721205, 206718163 від 13.04.2020 р. за реєстраційним номером № 000 та за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А об`єкти нерухомого майна - відсутні.

Переглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги орендодавця, суд апеляційної інстанції виходить з того, що об`єктом оренди може бути об`єкт матеріального світу - річ, яка визначена індивідуальними ознаками.

Нерухомість, як річ, є об`єктом цивільних права та обов`язків, якщо вона введена в цивільний оборот, а речове право на неї зареєстроване у відповідному порядку за особою, що підтверджується записом у Державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно.

Речові права реєструються на об`єкт нерухомості у цілому, відтак, загибель речі і скасування запису про реєстрацію має наслідком загибель її частини.

Доводи апелянта про те, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки запис про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер № 000, загальною площею 165,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А, був відновлений згідно з наказом Міністерства юстиції України № 3013/5 від 03.09.2020 р., тобто після ухвалення судом першої інстанції за результатами розгляду спору рішення і матеріали справи не містять доказів знищення об`єкту оренди, підлягають відхиленню судовою колегією за неспроможністю, з огляду на те, що за фактом знищення нерухомого майна Голосіївським управлінням поліції Головного Управління національної поліції України порушено кримінальні провадження №№ 0002027, 0010423 від 14.11.2018 р. (а.с. 44-45 том 1), а відновлення запису про нерухомість у Державному реєстрі відбулося після завершення у суді першої інстанції розгляду спору по суті.

Частиною 2 ст. 291 Господарського кодексу України (далі - ГК України), а також підпунктом 8.3.2 пункту 8.3 договору оренди передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, орендар у відповідності до умов пункту 8.7 договору, письмово повідомив орендодавця про дострокове припинення договору оренди у зв`язку із знищенням невідомими особами 17.11.2018 р. об`єкту оренди (лист № 26/11 від 26.11.2018 р.), а згідно прибуткового касового ордеру № 00017437 від 30.10.2018 р. сплатив орендодавцю 5 660,00 грн. оренди та електропостачання за останній місяць користування майном (листопад).

Рішенням господарського суду міста Києва у справі № 910/4022/19 від 03.06.2019 р., яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 р., за позовом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) до фізичної особи-підприємця Бобунова Геннадія Івановича, задоволено позовні вимоги про стягнення 29 392,72 грн. заборгованості за договором від 01.12.2014 р. з урахуванням інфляційних втрат, пені та 3 % річних за період з грудня 2018 р. по квітень 2019 р. включно.

Позивач, згідно з вимогами позову у справі, яка переглядається, вказував, що орендарем за період з травня 2019 року по березень 2020 року не було сплачено 63 912,05 грн. орендної плати, тож просив примусово стягнути вказану суму та нараховані 9 469,24 грн. пені та 865,43 грн. 3 % річних за період прострочення виконання зобов`язання з оплати оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 ГК України).

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За загальним правилом, викладеним у частині 1 статті 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом; перехід до наймача від власника ризиків випадкового знищення або випадкового пошкодження майна відбувається у разі затримки наймачем повернення речі наймодавцю згідно з частиною 1 статті 772 ЦК України.

Водночас, згідно з частинами 2, 5, 6 статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Господарський суд першої інстанції, дослідивши обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, установив, що об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), який перебував в оренді відповідача станом на 26.04.2019 р. знищено, що зумовлює відсутність правових підстави для стягнення з відповідача орендної плати за період з травня 2019 р. по березень 2020 р., так і для притягнення наймача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати.

Такі висновки суду першої інстанції є вірними, адже відповідають обставинам і наявним у справі доказам, що їх підтверджують.

Згідно із приписами частини 2 статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до частини 2, 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 р. у справі № 913/317/18, від 22.05.2019 р. у справі № 5011-15/10488-2012 та від 16.07.2020 п. у справі № 908/2828/19.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 756/1529/15-ц.

Апелянт, як на підставу для скасування рішення, прийнятого судом першої інстанції на підставі наявних у справі доказів, посилається на докази, які з`явились вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення місцевим господарським судом.

Однак така обставина (тобто відсутність доказів як таких) виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів (нових) у порядку статті 269 ГПК України не залежно від причин неподання таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06.02.2019 р. у справі № 916/3130/17 та від 16.07.2020 р. у справі № 908/2828/19.

Таким чином, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2020 р. у справі № 910/3945/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2020 р. у справі № 910/3945/20 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/3945/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.10.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

М.Л. Яковлєв