ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.10.2020 Справа№ 914/2422/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Фартушка Т.Б.,

розглянувши матеріали заяви: Компанії CFSIT, Inc., м. Вілмінгтон, округ Нью Касл, штат Делавер, Сполучені Штати Америки, від 19.10.2020р. б/н (вх. №2671/20 від 19.10.2020р.)

про: забезпечення позову

у справі №914/2422/20 за позовом: Компанії CFSIT, Inc., м. Вілмінгтон, округ Нью Касл, штат Делавер, Сполучені Штати Америки;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс», Львівська область, Городоцький район, м.Городок;

про зобов`язання визнати кредиторські вимоги та включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу

Представники Учасників справи не викликались.

ВСТАНОВИВ:

14.09.2020р. на адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом Компанії CFSIT, Inc. від 14.09.2020р. б/н (вх. №2574) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» про зобов`язання визнати кредиторські вимоги та включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу.

Підставами позовних вимог Позивач зазначає неналежне виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань за Договором відступлення права вимоги від 05.02.2015р. №АА8.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.09.2020р. у даній справі суд постановив позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 19.10.2020р.

19.10.2020р. за вх. №2671/20 Позивачем подано до господарського суду заяву про забезпечення позову від 19.10.2020р. б/н.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.10.2020р. у даній справі заяву передано для розгляду судді Щигельській О.І.

З підстав тимчасової непрацездатності суддею Щигельською О.І. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020р. заяву передано для розгляду судді Фартушку Т.Б.

У поданій заяві Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом Компанії CFSIT, Inc. до ТзОВ «Танк Транс» про зобов`язання вчинити дії в наступний спосіб: до набрання законної сили рішенням у справі за позовом Компанії CFSIT, Inc. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» про включення до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» вимог кредитора Компанії CFSIT, Inc. у розмірі 3519635,82 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на дату ухвалення рішення судом, заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії щодо реєстрації рішення засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (зареєстроване місцезнаходження: 81500, Львівська область, Городоцький район, м.Городок, вул.Івасюка, буд.2-Г; ідентифікаційний код 32115067) або уповноваженого ними органу про відміну рішення щодо припинення юридичної особи, а саме про відміну рішення засновників (учасників) ТзОВ "Танк Транс" щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації, внесеного 01.06.2020р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування викладеного покликається на те, що 05.02.2015р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про відступлення прав вимоги № АА8. за умовами якого Позивач відступив на користь Відповідача права вимоги за наступними документарними інструментами і всією пов`язаною із ними документацією:

a) наступними документарними інструментами і всією пов`язаною із ними документацією: всі права вимоги кредитора (вигодонабувача) на підставі наступних документарних інструментів, які було випущено ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», і пов`язаною із ними документацію, на користь CFSIT, який діє в якості вигодонабувача, включаючи будь-які зміни і доповнення до них:

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/018/042014 в розмірі 979962,45 доларів США;

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/019/042014 в розмірі 688832,27 доларів США;

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/020/042014 в розмірі 788885,60 доларів США;

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/022/042014 в розмірі 222505,16 доларів США;

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/023/042014 в розмірі 839450,34 доларів США;

b) 36.4299% відповідних прав вимоги компанії CFSIT щодо невиконаних платежів у розмірі 979962,45 доларів США до ТзОВ «Агроновоком», Київ. Україна, у зв`язку із придбанням товару від компанії CFSIT на підставі Договору купівлі-продажу №CFSIT288.11-7-S від 23.11.2011р. із змінами та доповненнями.

53,5192% відповідних прав вимоги компанії CFSIT щодо невиконаних платежів у розмірі 1477717,87 доларів США до ТзОВ «Агроновоком». Київ. Україна, у зв`язку із придбанням товару від компанії CFSIT на підставі Договору купівлі-продажу №CFSIT288.11-8-S від 23.11.2011р. із змінами та доповненнями.

100% прав вимоги компанії CFSIT щодо невиконаних платежів у розмірі 1061955,50 доларів США до ТзОВ «Агроновоком», Київ. Україна, у зв`язку із придбанням товару від компанії CFSIT на підставі Договору купівлі-продажу №CFSIT288.11-9-S від 23.11.2011р. із змінами та доповненнями.

21.10.2019р. Відповідач розпочав процедуру припинення шляхом ліквідації на підставі рішення учасника, яка є Випадком невиконання за Договором (п. d), f) розділу VII «Невиконання зобов`язань» Додатку №1 до Договору), у зв`язку із чим 23.12.2019р. CFSIT було оголошено усі суми, що підлягають сплаті згідно Додатку №1 до Договору, включаючи будь-які нараховані проценти, а також будь-які інші суми, які підлягають сплаті на підставі цих Додатків, такими, що підлягають негайній сплаті, окрім цього - направлено відповідні повідомлення про невиконання зобов`язань та скорочення строків на електронну адресу Відповідача, зазначену в п.5.3. Договору, а також за допомогою міжнародної служби кур`єрської доставки FedEx.

Згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасником Відповідача встановлено термін по 04.01.2020р. для заявлення кредиторами своїх вимог до Відповідача у зв`язку із його припиненням. 26.12.2019р. Позивачем було надіслано на адресу Відповідача заяву з вимогами кредитора за Договором до Відповідача, що припиняється, згідно якої Позивач вимагав визнати кредиторські вимоги компанії CFSIT, Inc. в розмірі 3519635,82 доларів США до Відповідача та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу.

Дана заява була отримана Відповідачем 31.12.2019р. Надалі Позивач не отримав від Відповідача жодної відповіді на заяву з вимогами кредитора від 26.12.2019р. та 28.02.2020р. звернувся до господарського суду Львівської області із позовом про зобов`язання Відповідача визнати кредиторські вимоги та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу.

06.03.2020р. судом відкрито провадження у справі №914/548/20 за позовом компанії CFSIT, Inc., проте 29.05.2020р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу про відміну рішення про припинення юридичної особи - ТзОВ «Танк Транс».

01.06.2020р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено нове рішення засновників (учасників) ТзОВ «Танк Транс» щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації. При цьому згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасником Відповідача встановлено термін по 15.08.2020р. для заявлення кредиторами своїх вимог до Відповідача у зв`язку із його припиненням.

З врахуванням наведеного Позивач 09.07.2020р. надіслав Відповідачу заяву з вимогами кредитора за Договором відступлення права вимоги від 05.02.2015р. №АА8, де вимагав визнати кредиторські вимоги компанії CFSIT, Inc. в розмірі 3519635,82 доларів США до Відповідача та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу. Зазначена заява з вимогами кредитора була отримана Відповідачем 15.07.2020р., проте станом на день подання цієї заяви про забезпечення позову Позивач не отримав від Відповідача жодної відповіді на заяву від 09.07.2020р. з вимогами Позивача, а відтак Позивач вважає, що його вимоги не визнано Відповідачем та не включено до проміжного ліквідаційного балансу.

19.08.2020р. представником Відповідача було подано клопотання про закриття провадження у справі №914/548/20 у зв`язку із відсутністю предмету спору, вмотивовано тим, що рішення про припинення ТзОВ «Танк Транс» було скасовано 29.05.2020р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 07.09.2020р. провадження у справі №914/548/20 закрито.

Зважаючи на попередню недобросовісну поведінку Відповідача позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів Позивача. Єдиною метою реєстрації припинення однієї процедури ліквідації ТзОВ «Танк Транс» за рішенням засновника ( ОСОБА_1 ), який одночасно є і керівником, і головою ліквідаційної комісії ТзОВ «Танк Транс», та невідкладна реєстрація нового аналогічного рішення про початок нової процедури ліквідації, на думку Позивача було намаганням Відповідача не допустити розгляду позовних вимог по суті та закрити провадження у справі №914/548/20. Така поведінка Відповідача суперечить доктрині заборони суперечливої поведінки, та спрямована на уникнення обов`язку включити грошові вимоги Позивача до проміжного ліквідаційного балансу та, відповідно, сприятиме у подальшому невиконанню своїх зобов`язань відповідачем, взятих за Договором.

Оскільки позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не підлягає з`ясуванню та дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а вимагається досліджувати та встановлювати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся звернутися до суду.

Позивач вважає, що вищенаведена недобросовісна та суперечлива поведінка відповідача свідчить про те, що він намагається уникнути виконання своїх зобов`язань, передбачених ст.ст.111, 112 ЦК України, зловживає своїми правами, та діє на шкоду позивачу, тому невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, в розумні строки, та істотно ускладнить поновлення порушених прав чи інтересів позивача.

Також Позивач зазначає, що чинним законодавством не передбачено кількісних, або будь-яких інших обмежень щодо прийняття та/або реєстрації рішень учасників господарського товариства (або уповноваженого ним органу) щодо припинення юридичної особи та/або рішення про відміну рішення про припинення юридичної особи.

Тобто, такі дії Відповідач може вчиняти необмежену кількість разів, завдяки чому у Відповідача буде змога затягувати процедуру розгляду кредиторських вимог Позивача протягом необмеженої кількості часу.

Зважаючи на викладене метою подання цієї заяви про забезпечення позову Позивач зазначає недопущення (до моменту набрання чинності рішенням у справі № 914/2422/20 по суті) повторної реалізації Відповідачем попередньої схеми - реєстрації рішення засновника - Шпук А.Б. про відміну свого ж рішення про припинення ТзОВ «Танк Транс» за результатами ліквідації, та реєстрації нового рішення засновника - Шпук А.Б. про припинення ТзОВ «Танк Транс». Позивач також зауважує, що його вимоги за Договором не забезпечені заставою будь-якого майна Відповідача.

Зважаючи на попередню недобросовісну поведінку Відповідача, невжиття заходів до забезпечення позову, про які просить Позивач у заяві, призведе, на його думку, до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів Позивача.

Відтак, із врахуванням вищенаведеного, у поданій до господарського суду заяві про забезпечення позову Позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії щодо реєстрації рішення засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (зареєстроване місцезнаходження: 81500, Львівська область, Городоцький район, м.Городок, вул.Івасюка, буд.2-Г; ідентифікаційний код 32115067) або уповноваженого ними органу про відміну рішення щодо припинення юридичної особи, а саме про відміну рішення засновників (учасників) ТзОВ "Танк Транс" щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації, внесеного 01.06.2020р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до набрання законної сили рішенням у справі за позовом Компанії CFSIT, Inc. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» про включення до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» вимог кредитора Компанії CFSIT, Inc. у розмірі 3519635,82 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на дату ухвалення рішення судом.

Позивач вважає, що зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню у даному випадку, оскільки задоволена вимога про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТзОВ «Танк Транс» не спричинить останньому збитків, не обмежить у можливості користуватись власним майном та не зумовить покладення жодних майнових обов`язків чи обмежень.

Згідно ч.3 ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, розумність строку розгляду справи судом.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу, а саме: - якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; - якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Приписами пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ЕТ8 №5 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до правового висновку Великої палати ВС, який наданий у постанові від 15.08.2018р. у справі №922/4587/13, достатньо обґрунтованим припущенням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зазначає, і аналогічна правова позиція викладена, зокрема у п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Підставами забезпечення позову є наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на можливість в майбутньому чи припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України «Про Вищу раду юстиції», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження» від 16.06.2011р. №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник та наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову свідчить, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття зазначених Позивачем заходів забезпечення позову при розгляді спору суд виходить з того, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права Позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій. Виконання рішення розуміє під собою сукупність дій, які спрямовані на досягнення результатів, що були поставлені Позивачем, а в подальшому, - судом при прийнятті рішення, задля відновлення того чи іншого охоронюваного законом права та/чи інтересу Позивача.

Поряд з цим слід відзначити, що вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи. Тобто, це заходи з припинення дій, які можуть утруднити виконання у майбутньому рішення суду чи зробити його виконання неможливим, а тому заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання судового рішення.

Також суд зазначає, і аналогічна правова позиція викладена у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому суд звертає увагу і аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018р. у справі №910/1040/18, а також в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2018р. у справі №915/508/18, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а застосовується та досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, в такому немайновому спорі має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до ч.2 ст.45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відтак, за змістом процесуального законодавства, захисту в господарському суді підлягає порушене суб`єктивне право та охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. №18-рп/2004 у справі №1-10/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Предметом позову у даній справі є визнання Відповідачем кредиторських вимог Позивача та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.105 ЦК України строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Приписами ч.8 ст.111 ЦК України встановлено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Отже, під час здійснення процедури ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія має розглянути заяву кредитора, прийняти відповідне рішення за результатами її розгляду, яке надіслати кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора та відобразити результати розгляду заяви кредитора шляхом складання проміжного ліквідаційного балансу підприємства.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання Відповідача в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги Позивача є вимогою про прийняття відповідного рішення стосовно заявлених кредиторських вимог у порядку ч.6 ст.105 ЦК України, а позовні вимоги у даній справі спрямовані на усунення можливих процедурних порушень (бездіяльності), що були вчинені ліквідаційною комісією Відповідача.

У випадку задоволення позовної вимоги Позивача про зобов`язання Відповідача в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги, таке рішення буде спрямоване на захист порушеного права Позивача та у майбутньому надасть йому змогу отримати грошові кошти у порядку затвердженої черговості вимог кредиторів.

Тобто, зазначені позовні вимоги Позивача, фактично, є спонуканням до вчинення певних дій не пов`язаних із передачею грошових коштів, майна чи інших благ, а відтак, є немайновими вимогами.

Відповідно до положень ст.ст.7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується (ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилось після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичною особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

При цьому суд зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.09.2020р. у справі №914/548/20 судом встановлено, що:

«… 21.10.2019 відповідач розпочав процедуру припинення шляхом ліквідації на підставі рішення учасника. Початок процедури ліквідації відповідача є випадком невиконання зобовязання за договором № АА8, у зв`язку із чим 23.12.2019 СFSIТ, Inc було оголошено усі суми, що підлягають сплаті згідно додатку № 1 до договору, включаючи будь-які нараховані проценти, а також будь-які інші суми, які підлягають сплаті на підставі цих додатків, такими, що підлягають негайній сплаті, окрім цього направлено відповідні повідомлення про невиконання зобов`язань та скорочення строків на електронну адресу відповідача. Згідно зазначеного повідомлення та посилаючись на настання випадків невиконання за договором, позивач вимагав дострокового виконання відповідачем грошових зобов`язань за вказаним договором, шляхом негайної сплати відповідачем коштів в розмірі 3 519 635, 82 доларів США за відступлені права вимоги згідно договору. Таким чином, на думку позивача, з 23.12.2019 у відповідача виникло зобов`язання з дострокової оплати прав вимоги за договором.

Згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, учасником відповідача встановлено термін по 04.01.2020 для подання кредиторами своїх вимог до відповідача у зв`язку із його припиненням. 26.12.2019 року позивачем було надіслано на адресу відповідача заяву з вимогами кредитора за договором з відповідачем, що припиняється, згідно якої позивач вимагав визнати кредиторські вимоги компанії СFSIТ, Inc. до відповідача в розмірі 3 519 635, 82 доларів США та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу. Дана заява була отримана відповідачем 31.12.2019, однак залишена останнім без відповіді.

Зважаючи на те, що ТзОВ Танк Транс перебуває в стані припинення з 21.10.2019, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 24.02.2020, на думку позивача, існує реальна загроза затвердження та прийняття проміжного ліквідаційного балансу ТзОВ Танк Транс та в подальшому безперешкодної реєстрації припинення юридичної особи - відповідача без розгляду та задоволення вимог позивача, тому він просить зобов`язати відповідача включити до проміжного ліквідаційного балансу вимоги позивача за договором про відступлення прав вимоги від 05.02.2015 № АА8 у розмірі 3519635,82 доларів США….».

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме долучених Позивачем до позовної заяви відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТзОВ Танк Транс з 01.06.2020р. перебуває у стані припинення за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації (запис №1000044). Кінцевий строк для заявлення кредиторських вимог визначено до 15.08.2020р. Головою комісії з припинення призначено ОСОБА_1 .

Позивач 09.07.2020р. повторно надіслав Відповідачу заяву з вимогами кредитора за Договором відступлення права вимоги від 05.02.2015р. №АА8, де вимагав визнати кредиторські вимоги компанії CFSIT, Inc. в розмірі 3519635,82 доларів США до Відповідача та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу. Зазначена заява з вимогами кредитора була отримана Відповідачем 15.07.2020р., проте станом на день подання цієї заяви про забезпечення позову Позивач не отримав від Відповідача жодної відповіді на заяву від 09.07.2020р. з вимогами Позивача.

З врахуванням наведеного суд погоджується із викладеними в заяві про забезпечення позову доводами Позивача (Заявника) про те, що чинним законодавством не передбачено кількісних або будь-яких інших обмежень щодо прийняття та/або реєстрації рішень учасників господарського товариства (або уповноваженого ним органу) щодо припинення юридичної особи та/або рішення про відміну рішення про припинення юридичної особи. Тобто, такі дії відповідач може вчиняти необмежену кількість разів, що, з огляду на заявлені позовні вимоги у справі, впливатиме на можливість ефективного захисту в даному спорі прав Позивача (у разі встановлення обставин їх порушення).

Метою поданої позивачем заяви про забезпечення позову є саме недопущення повторної реалізації відповідачем попередніх дій реєстрації рішення засновника Шпука А.Б. про відміну свого ж рішення про припинення ТзОВ Танк Транс, та подальшої реєстрації нового рішення засновника ОСОБА_1 про припинення ТзОВ Танк Транс.

За наведеного, суд погоджується з доводами Позивача про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у разі вчинення державним реєстратором нових реєстраційних дій щодо Відповідача на підставі прийнятих ліквідаційною комісією ТзОВ Танк Транс чергових рішень про відміну рішення про припинення юридичної особи - ТзОВ Танк Транс, запис про яке внесено 01.06.2020р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та внесення до Реєстру запису про нове прийняте рішення Відповідача про припинення юридичної особи в результаті ліквідації, буде неможливим захист або поновлення прав та законних інтересів Позивача в межах одного судового провадження без нових звернень Позивача як до ліквідаційної комісії із заявами, так і до суду із заявами про доповнення підстав позову, зокрема, новими обставинами, так і до інших судових органів з відповідними позовами.

Такі обставини можуть мати триваючий характер, а їх наслідком може стати неможливість усунення перешкод у реалізації, зокрема для Позивача, ефективного захисту та поновлення порушених прав (охоронюваних законом інтересів), за захистом яких він звернувся до суду.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції", виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати ефективний захист прав позивача в разі задоволення позову.

Заходи запропоновані Позивачем забезпечення позову, які суд вбачає за необхідне вжити, тимчасово унеможливлюють лише внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТзОВ Танк Транс, і на час розгляду справи не мають своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності Товариства, та спрямовані на запобігання ймовірним порушенням прав Позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.

Окрім того, суд враховує, що згідно п.4 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до п.31 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Згідно ч.10 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Приписами до ч.5 ст.14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно п.2 ч. 1 ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом2 ч.1 ст.28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Враховуючи наведене суд дійшов висновків про те, що, заявлений Позивачем такий захід забезпечення позову як заборона державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії щодо реєстрації рішення засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (зареєстроване місцезнаходження: 81500, Львівська область, Городоцький район, м.Городок, вул.Івасюка, буд.2-Г; ідентифікаційний код 32115067) або уповноваженого ними органу про відміну рішення щодо припинення юридичної особи, а саме про відміну рішення засновників (учасників) ТзОВ "Танк Транс" щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації, внесеного 01.06.2020р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до набрання законної сили рішенням у справі за позовом Компанії CFSIT, Inc. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» про включення до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» вимог кредитора Компанії CFSIT, Inc. у розмірі 3519635,82 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на дату ухвалення рішення судом є обґрунтованим і адекватним та прямо стосується предмету спору. Невжиття вказаного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому суд зазначає, що відмова в даному випадку Позивачу у судовому захисті шляхом забезпечення позову з підстав невиконання закону саме Відповідачем, на яке Позивач не може вплинути ніяким чином, не відповідає таким встановленим п.6 ст.3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Компанії CFSIT, Inc., м. Вілмінгтон, округ Нью Касл, штат Делавер, Сполучені Штати Америки, від 19.10.2020р. б/н (вх. №2671/20 від 19.10.2020р.) про забезпечення позову задоволити.

2. Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії щодо реєстрації рішення засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (зареєстроване місцезнаходження: 81500, Львівська область, Городоцький район, м.Городок, вул.Івасюка, буд.2-Г; ідентифікаційний код 32115067) або уповноваженого ними органу про відміну рішення щодо припинення юридичної особи, а саме про відміну рішення засновників (учасників) ТзОВ "Танк Транс" щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації, внесеного 01.06.2020р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до набрання законної сили судовим рішенням у справі №914/2422/20.

Стягувач: Компанія CFSIT, Inc. (1209 Orange street, Wilmington, Country of New Castle, State of Delaware, United states of America; реєстраційний номер: 3490518).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (81500, Львівська область, Городоцький район, м.Городок, вул.Івасюка, буд.2-Г; ідентифікаційний код 32115067)

3. Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання три роки з наступного дня після її прийняття.

4. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

5. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя Т.Б. Фартушок