ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 5023/10655/11 (922/2163/20)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Яризько В.О. , Хотенець П.В.

розглянувши справу

за позовом Фізична особа-підприємець Бєлівцов Артем Васильович
до Державне підприємство "Завод ім.В.О. Малишева"
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство ДП "Завод імені В.О. Малишева" №5023/10655/11
за участю :

без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа про банкрутство ДП "Завод ім. В.О. Малишева", яка розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., судді ОСОБА_1 та Яризько В.О.

Фізична особа-підприємець Бєлівцов Артем Васильович звернувся до суду з позовною заявою до ДП "Завод імені В.О. Малишева" (вх № 2163/20 від 08.07.2020р.) про стягнення заборгованості у розмірі 123256,19 грн, з яких: основна заборгованість - 118798,80 грн; пеня - 2271,81 грн; інфляційні втрати - 1306,79 грн; 3% річних - 878,79 грн. та 2102 грн. судового збору. Розглядати справу просить за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до договору транспортного експедирування №142дп від 24.02.2020 р., а саме: не сплату вартості послуг з перевезення вантажу.

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до протоколу передачі суду раніше визначеному складу суду від 08.07.2020 р. визначено склад суду для розгляду даної справи: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Яризько В.О., суддя ОСОБА_1

Ухвалою суду від 14.07.2020 р. прийнято позовну заяву Фізичної особи - підприємця Бєлівцова Артема Васильовича (вх. № 2163/20 від 08.07.2020 р.) до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

03.08.2020 на адресу суду від ДП "Завод імені В.О. Малишева" надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 17628 від 03.08.2020 р.), в якому відповідач заперерчує проти позову, не погоджується з нарахуванням пені, просить відмовити в позові та застосувати строк позовної давності в частині пені.

У зв`язку зі звільненням 27.08.2020 з посади судді ОСОБА_1 , що входила до складу колегії суддів справи про банкрутство №5023/10655/11, виникла необхідність приведення складу суду по справі №922/2167/20 у відповідность новому складу суду по справі №5023/10655/11 .

Відповідно до витягу з протоколу передачі раніше визначеному складу суду, визначено склад суду для розгляду даної справи: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Яризько В.О., суддя Хотенець П.В. (витяг з протоколу від 31.08.2020).

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч14 ст.32 ГПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

07.09.2020 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 20539), в якій він не погоджується з відзивом та просить суд позов задовольнити.

10.09.2020 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№ 20958),

Від сторін не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заперечення, викладені у відзиві, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, господарським судом встановлено наступне

24.02.2020 р. між Державним підприємством "Завод ім. В.О. Малишева" та Фізичною-особою підприємцем Белівцовим Артемом Васильовичем за результатами проведення процедури закупівлі UA-2020-01-30-004237-c ДК 021:2015 Код 60100000-9 Послуги з автомобільних перевезень Послуга з перевезення великовантажного вантажу, було укладено Договір транспортного експедирування №142дп (далі-Договір).

Згідно з п.1.1. Договору, експедитор зобов`язується від свого імені та за рахунок коштів замовника перевозити вантажі, а також здійснювати комплекси робіт з організації первезення вантажу транспортними засобами в міських, міжміських та міжнародних напрямах, а замовник оплачує ці послуги.

Відповідно до п.1.2. Договору, перевезення здійснюється на підставі та в порядку, передбаченому Договором, письмовими заявками замовника та законодавством України.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що перевезення вантажу здійснюється на підставі окремих письмових заявок замовника, що мають в обов`язковому порядку містити посилання на Договір та бути підписані уповноваженим представником замовника. За згодою сторін заявки замовника мають юридичну силу додатків до цього Договору лише у разі якщо вони підписані уповноваженим представником замовника та скріплені печаткою замовника.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що заявка передається/надсилається експедитору: поштою, електронною поштою, факсимальним зв`язком або особисто, та має містити наступну інформацію: назву, вид та кількість вантажу, час і місце завантаження та розвантаження вантажу, маршрут прямування, тип та кількість транспортних засобів, вартість послуг експедитора, контактний номер телефону відповідальної особи замовника.

Відповідно до п.2.3. Договору, заявка замовника вважається погодженою та прийнятою до виконання експедитором з моменту : підписання її представником експедитора; письмового (за довомогою факсимільного зв`язку, електронної пошти або іншим чином) повідомлення експедитором про погодження заявки замовника; початку виконання експедитором заявки замовника (надання транспортного засобу, виставлення рахунку на оплату послуг експедитора тощо). З моменту погодження заявки експедитором відмова експедитора від заявки не допускається.

Пунктом 2.4. Договору визначено, що приймання-передача вантажу відбувається по кількості та асортименту згідно товарно-супровідних документів.

Відповідно до п. 3.1. Договору, загальна вартість послуг експедитора складає 118798,80 грн., в тому числі ПДВ 19 799,80 грн.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що вартість послуг експедитора погоджується сторонами в заявці на відповідне перевезення. У вартість послуг експедитора входять всі витрати експедитора, зокрема: мито, податки та збори, заробітна плата водія, інша плата, добові, витрати на ночівлю тощо, а також інші витрати, які виникли не з вини замовника.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що замовник сплачує експедитору вартість наданих послуг протягом 20 банківських днів з дня одержання оригіналів документів, визначених п.4.1.7. п.4.1. Договору.

Відповідно до п.3.4. Договору, у разі якщо замовник надасть експедитору письмове мотивоване заперечення на акт наданих послуг в порядку, передбаченому пп.4.2.4 п.4.2 Договору, то замовник зобов`язаний сплатити вартість послуг експедитора після вирішення питання по суті.

Відповідно до п.3.5, 3.6. Договору, оплата послуг експедитора здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора. Замовник має право здійснити платіж за реквізитами, визначеними в розділі 10 цього Договору або в окремому рахунку експедитора за своїм вибором. Експедитор гарантує актуальність (дійсність) банківських реквізитів, визначених в рахунку та/або в цьому Договорі протягом всього строку дії Договору. Зобов`язання замовника по оплаті вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку замовника.

Пунктом 4.1.7. Договору, експедитор зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання вантажу вантажоодержувачем надати замовнику два примірника акта наданих послуг, підписаних та скріплених печаткою експедитора (за наявності), товарно-транспортну накладну із відміткою вантажоодержувача про одержання вантажу.

Відповідно до п.4.1.8 Договору, експедитор в строки, встановлені ПК України, зобов"язаний скласти та зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.4.2.2. Договору, замовник зобов`язаний своєчасно розраховуватись з експедитором за надані належним чином послуги.

Відповідно до п.4.2.4. Договору, замовник зобов"язаний при наявності претензій до наданих послуг протягом 10 банківських днів з дати одержання акту наданих послуг направити експедитору письмове мотивоване заперечення на акт.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що приймання замовником наданих експедитором послуг фіксується шляхом підписання двостороннього акту наданих послуг, у якому зазначається надана послуга та її вартість. Обов`язок по складенню акту наданих послуг покладений на експедитора.

Пунктом 9.1 Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його тексту їхніми печатками ( у разі їх наявності) і діє до 31 грудня 2020 р.

Cудом встановлено, що договір, укладений між сторонами, за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування, а відтак став підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань, що регулюються в тому числі нормами глави 65 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 316 Господарського кодексу України (надалі -ГК України) та приписами Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до положень частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами статті 316 Господарського кодексу України та частини 1 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно доданих до позову документів, судом встановлено, що у заявці №1 від 26.02.2020 р. до Договору, сторонами визначено маршрут перевезенні: м.Краматорськ Донецької області (ПАТ"Енергомашспецсталь") - м.Харків (ДП "Завод імені В.О.Малишева"; вантаж: обладнання 113 т, дата завантаження - 02.03.2020 р., дата вивантаження - 04.03.2020 р, наданий транспорт: МАН НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , ДАФ НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , ДАФ НОМЕР_5 / НОМЕР_6 , водії - ОСОБА_2 ( НОМЕР_7 ) , ОСОБА_3 ( НОМЕР_8 ) , ОСОБА_4 ( НОМЕР_9 ); сума фрахту - 118798,80 грн.

Вказане замовлення підписане позивачем та відповідачем та скріплене їх печатками, отже, зважаючи на положення договору, належним чином підтверджує узгодження сторонами всіх необхідних умов перевезення та прийняття вказаної заявки до виконання позивачем.

Суд зазначає, що перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Так, відповідно до частин 11, 12 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Позивачем здійснено перевезення вантажу відповідно до заявки №1 від 26.02.2020 р., що підтверджується товаро-транспортними накладними №15 від 02.03.2020 р., № 16 від 02.03.2020 р. та №17 від 02.03.2020 р., а саме:

- відповідно до товарно-транспортної накладної №15 від 02.03.2020 р. експедитором (водій ОСОБА_2 НОМЕР_7 ) відвантажено штамп формувальний 20 Ш.1043 (у складі пуансон та плита нижня у зборі) на загальну суму 5500225,00 грн.

- відповідно до товарно-транспортної накладної №16 від 02.03.2020 р. експедитором (водій ОСОБА_3 НОМЕР_8 ) відвантажено: плита перехідна 20 ПР. 8160 на загальну суму 2 815 650,00 грн., траверса (у складі двох пристосувань для транспортування та три ящика 08014.0270) на загальну суму 157 500,00 грн. Всього відвантажено товару на загальну суму 2 973 150,00 грн.

- відповідно до товарно-транспортної накладної №17 від 02.03.2020 р. експедитором (водій ОСОБА_4 НОМЕР_9 ) відвантажено штамп формувальний 20 Ш.1043 (у складі пуансон та плита нижня у зборі) на загальну суму 3904775,00 грн.

На виконання п.4.1.8 Договору позивач в строки, які встановлені ПК України" склав 03.03.2020 р. та зареєстрував податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.5.1 Договору, приймання замовником наданих експедитором послуг фіксується шляхом підписання двостороннього акту наданих послуг, у якому зазначається надана послуга та її вартість. Обов`язок по складенню акту наданих послуг покладений на експедитора.

03.03.2020 р. сторони на підставі Договору та по рахунку № СФ-0000090 від 02.03.2020 р. склали акт № ОУ-0000076 здачі приймання наданих послуг про те, що виконавцем (позивачем) були проведені такі роботи (надані такі послуги): транспортна послуга по перевезенню обладнання м.Краматорськ Донецька область - м.Харків загальною вартістю робіт 118798,80 грн. з ПДВ, який підписаний обома сторонами без будь-яких зауважень.

Таким чином, враховуючи зазначені приписи чинного законодавства та умови договору, надані позивачем товарно - транспортні накладні та акт наданих послуг є належними та допустимими доказами надання експедитором послуг з організації перевезення вантажу, зміст яких дають суду підстави стверджувати про виконання експедитором обов`язків з прийняття вантажу до перевезення та передачі вантажу вантажоотримувачу.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" визначено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Так, пунктом 3.3. Договору визначено, що замовник сплачує експедитору вартість наданих послуг протягом 20 банківських днів з дня одержання оригіналів документів, визначених п.4.1.7. п.4.1. Договору.

Пунктом 4.1.7. Договору, експедитор зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання вантажу вантажоодержувачем надати замовнику два примірника акта наданих послуг, підписаних та скріплених печаткою експедитора (за наявності), товарно-транспортну накладну із відміткою вантажоодержувача про одержання вантажу.

Як було вказано вище, у п.3 1 Договору та у заявці № 1 сторони погодили, що вартість послуги складає 118798,80 грн. з ПДВ.

Згідно п.4.2.2 Договору, обов"язком замовника є своєчасний розрахунок з експедитором за надані належним чином послуги.

Як вже було зазначено, позивачем здійснено перевезення вантажу відповідно до заявки №1 від 26.02.2020 р., що підтверджується товаро-транспортними накладними №15 від 02.03.2020 р., № 16 від 02.03.2020 р. та №17 від 02.03.2020 р. та 03.03.2020 р. сторони на підставі Договору та по рахунку № СФ-0000090 від 02.03.2020 р. склали акт № ОУ-0000076 здачі приймання наданих послуг , який підписаний обома сторонами без будь яких заперечень та зауважень.

Як вказує позивач, 10.03.2020 ним направлено на адресу відповідача оригінали документів для оплати, що підтверджено на його думку експрес-накладною 07787 з ТОВ "Нова Пошта", які отримані відповідачем 11.03.2020 р. згідно трек-номеру ТОВ "Нова Пошта".

Однак, вказані докази визнаються судом неналежними, оскільки:

- по-перше, з вказаної накладної неможливо встановити вміст відповідного відправлення;

- по-друге, отримувачем за вказаною накладною є приватна особа - ОСОБА_5 . При цьому, повноважність вказаної особи на отримання таких документів не підтверджується ні договором, ні витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ДП "Завод імені В.О. Малишева" .

Однак, 23.05.2020 р. позивачем направлено на адресу відповідача претензію про оплату заборгованості за надані послуги, що підтверджено описом вкладення поштовою накладною та чеком , яка отримана відповідачем 26.05.2020 р., що також підтверджено наданими доказами.

У вказаній претензії зазначено, що замовник мав перерахувати оплату до 02.04.2020 р. включно., проте на дату складання претензії оплата за розрахунковий рахунок експедитора так і не надійшла, та вимагав перерахувати заборгованість у розмірі 118 798,80 грн з ПДВ у строк до 10.06.2020 р. Проте, претензія залишилася без відповіді, а борг без оплати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. . Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи направлення позивачем на адресу відповідача вимоги про оплату 23.05.2020 р., строк виконання оплати заборгованості настав 30.05.2020 р.

Однак, відповідач не спростував заявлені вимоги та не надав суду доказів оплати за Договором.

Приймаючи до уваги наявність доказів надання таких послуг позивачем в рамках спірного правочину, враховуючи, що строк оплати наданих послуг на суму 118798,80 грн. є таким, що настав 30.05.2020, у зв`язку з чим суд вважає наявність основної заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 118798,80 грн. обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання, як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч.6 ст. 232 ГК України.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У частині 2 ст. 343 ГК України зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

З умовами Договору, сторони передбачили відповідальність за неналежне виконання його умов, так, згідно п.6.3.1 Договору, у разі порушення строків оплати вартості наданих послуг Експедитора, що триває більше 10 календарних днів, Замовник сплачує Експедитору пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені від несвоєчасно сплаченої суми за кожен календарний день прострочення, але в будь-якому випадку не більше 30% від суми заборгованості за відповідним зобов"язанням.

Відповідно до п.8.4. та 8.5. Договору, сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкції за прострочення виконання експедитором своїх зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 (три) роки від дня коли такі зобов`язання мали бути ним виконані. Сторони дійшли згоди про те, що строк позовної давності за вимогами замовника за цим Договором (у тому числі щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) складатиме 3 (три) роки.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 2271,81 грн. за період з 09.04.2020 р. по 07.07.2020 р.

Судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було неправильно визначено період прострочення.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з урахуванням направленої до відповідача претензії (строк оплати наданих послуг настав 30.05.2020 р.), застосувавши межі періоду, що визначені судом не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, здійснивши власний розрахунок пені, судом встановлено, що пеню слід нараховувати в період з 31.05.2020 по 07.07.2020 на суму заборгованості у розмірі 118798,80 грн., яка в цей період складає 817,96 грн.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 817,96 грн. В іншій частині заявленої до стягнення пені слід відмовити, як необґрунтованої.

Крім цього, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, та у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати наданих послуг у строки, визначені умовами договору (замовленням), на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 09.04.2020 по 07.07.2020 у сумі 1306,79 грн.

З приводу вказаних вимог суд зазначає таке.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18, від 30.01.2019 у справі № 922/175/18.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем невірно було визначено період нарахування.

Враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з урахуванням направленої до відповідача претензії (строк оплати наданих послуг настав 30.05.2020 р.), застосувавши межі періоду, що визначені судом не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за період з 31.05.2020 р. по 07.07.2020 р., судом було встановлено, що інфляційні втрати підлягають нарахуванню у черві 2020 року на суму заборгованості у розмірі 118798,80 грн. та за розрахунком суду складають 237,60 грн.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення інфляційні втрати підлягають частковому задоволенню в сумі 237,60 грн. В іншій частині заявлених позивачем до стягнення інфляційних слід відмовити, як необгрунтованих.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач також нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 09.04.2020 по 07.07.2020 в сумі 878,79 грн.

Судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було неправильно визначено період прострочення.

Враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з урахуванням направленої до відповідача претензії (строк оплати наданих послуг настав 30.05.2020 р.), застосувавши межі періоду, що визначені судом не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, здійснивши власний розрахунок 3% річних, судом встановлено, що 3% річних слід нараховувати в період з 31.05.2020 по 07.07.2020 на суму заборгованості у розмірі 118798,80 грн., які в цей період складають 370,03 грн.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 370,03 грн. В іншій частині заявлених позивачем до стягнення 3% річних слід відмовити, як необґрунтованих.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню 2050,30 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232-241 ГПК України, ст.ст.6,11,509,535,526,530,549, 598, 612,629,655,692,697,712 ЦК України, ст.ст.173,174,179,193,198,216,230,231,232, 265,343 ст.ст.7,8 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

Позов ФОП Бєлівцова А.В. задовольнити частково.

Стягнути з Державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" (, юридична адреса: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126) на користь фізичної особи-підприємця Бєлівцова Артема Васильовича (адреса: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , р/р НОМЕР_10 в Донецькому РУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 335496, РНОКПП НОМЕР_11 ) 118798,80 грн. основного боргу, 817,96 грн. пені, 370,03 грн. - 3% річних, 237,60 грн. інфляційних та 2050,30 грн. судового збору.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Фізична особа-підприємець Бєлівцов Артем Васильович (адреса: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , р/р НОМЕР_10 в Донецькому РУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 335496, РНОКПП НОМЕР_11 )

Відповідач: Державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" (, юридична адреса: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126)

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий В.О. Яризько П.В. Хотенець