УХВАЛА

м. Київ

15.10.2020Справа № 910/9351/20

За клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова

компанія "Інвестохіллс Веста"

про про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою

Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський міський

молочний завод №1"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія

"Інвестохіллс Веста"

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2"

про визнання недійсними договорів, визнання іпотеки припиненою

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Вовчик О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод № 1» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подачі позову

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський міський молочний завод № 1" про забезпечення позову. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення в позасудовому порядку (шляхом набуття права власності, продажу будь-якій особі - покупцеві, продажу на прилюдних торгах тощо) на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод № 1» нерухоме майно згідно з Іпотечним договором від 28.10.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 6080:

- нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська, буд. 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера П-1) загальною площею 15,7 м.кв., нежитлова будівля (літера И-1), загальною площею 534,9 м.кв., нежитлова будівля (літера Р-2) загальною площею 420,2 м.кв., нежитлова будівля (літера М-1) загальною площею 6,8 м.кв., нежитлова будівлі (літера Л-1) загальною площею 240,6 м.кв., нежитлова будівля (літера С-1) загальною площею 149,3 кв.м., нежитлова будівля (літера О-1) загальною площею 523,0 м.кв., нежитлова будівля (літера Ж-1), загальною площею 228,4 м.кв., нежитлова будівля (літера К-1) загальною площею 180,5 м.кв., нежитлова будівля (літера Н-1) загальною площею 140,3 м.кв.;

- нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська (колишня Гончарівська), будинок 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера А-3) загальною площею 11263,1 м.кв., нежитлова будівля (літера Б-1) загальною площею 132,3 м.кв., нежитлова будівля (літера В-2) загальною площею 256,9 м.кв., нежитлова будівля (літера Г-1) загальною площею 146,1 м.кв., нежитлова будівля (літера Д-1) загальною площею 95,6 м.кв., нежитлова будівля (літера Е-1) загальною площею 225,5 м.кв., нежитлова будівля (літера З-1) загальною площею 187,7 м.кв.;

- заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод № 1» нерухомого майна:

- нежитлових будівель за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська, буд. 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера П-1) загальною площею 15,7 м.кв., нежитлова будівля (літера И-1), загальною площею 534,9 м.кв., нежитлова будівля (літера Р-2) загальною площею 420,2 м.кв., нежитлова будівля (літера М-1) загальною площею 6,8 м.кв., нежитлова будівлі (літера Л-1) загальною площею 240,6 м.кв., нежитлова будівля (літера С-1) загальною площею 149,3 кв.м., нежитлова будівля (літера О-1) загальною площею 523,0 м.кв., нежитлова будівля (літера Ж-1), загальною площею 228,4 м.кв., нежитлова будівля (літера К-1) загальною площею 180,5 м.кв., нежитлова будівля (літера Н-1) загальною площею 140,3 м.кв.;

- нежитлових будівель за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська (колишня Гончарівська), будинок 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера А-3) загальною площею 11263,1 м.кв., нежитлова будівля (літера Б-1) загальною площею 132,3 м.кв., нежитлова будівля (літера В-2) загальною площею 256,9 м.кв., нежитлова будівля (літера Г-1) загальною площею 146,1 м.кв., нежитлова будівля (літера Д-1) загальною площею 95,6 м.кв., нежитлова будівля (літера Е-1) загальною площею 225,5 м.кв., нежитлова будівля (літера З-1) загальною площею 187,7 м.кв.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі № 910/8654/20 залишено без змін.

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулось до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 22.06.2020 призначено до розгляду на 02.09.2020.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 31.08.2020 від позивача надійшли заперечення проти клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 22.06.2020 у справі №910/8654/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2020 зупинено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 22.06.2020 у справі №910/8654/20 до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва 22.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2020 поновлено провадження у справі №910/9351/20 щодо розгляду заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 та призначено у судовому засіданні на 15.10.2020.

У судове засідання 15.10.2020 представник відповідача-1 не з`явився, однак подав заяву, в якій повідомив про неможливість взяти участь у судовому засіданні з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Оцінивши обґрунтування, наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" у поданому клопотанні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача-2 про скасування заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тобто, за своєю правовою природою заходи забезпечення позову є встановлені судом тимчасові заходи до відповідача або інших осіб, спрямовані на попередження можливих порушень прав позивача за час вирішення відповідного спору, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та вживаються лише у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, обмеження, які встановленні відповідною ухвалою суду про вжиття заходів забезпечення позову, встановлюються саме з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача на час вирішення спору, тобто, забезпечення в послідуючому реальної можливості виконання судового рішення у випадку задоволення вимог позивача, а відтак, їх дія нерозривно пов`язана із наявністю такої мети та інтересу позивача.

Таким чином, існування обмежень за вжитими судом заходами забезпечення позову обумовлюється в першу чергу існуванням матеріально-правового інтересу особи, на захист якого такі заходи і було вжито, адже з втратою такого інтересу необхідність в продовженні дії відповідних обтяжень фактично припиняється.

При цьому, суд звертає увагу на те, що на відміну від вирішення питання про скасування вжитих заходів забезпечення позову за зверненням відмінних від позивача осіб (відповідача чи інших зацікавлених осіб), яке потребує доведенню з боку таких осіб відсутності обставин, які прямо свідчать, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, адже буде мати місце втручання в матеріально-правовий інтерес позивача, то при зверненні останнього з відповідним клопотанням ключовим питанням є саме його воля щодо подальшої дії вжити заходів.

У своєму клопотанні про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» вказує на невідповідність вжитих ухвалою суду від 22.06.2020 заходів забезпечення позову предмету позову, неспівмірність, необґрунтованість застосування таких заходів одночасно.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2009 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах (п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003).

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

З наведеного у сукупності полягає, що метою вжиття заходів забезпечення позову ухвалою суду від 22.06.2020 було саме забезпечення ефективного судового захисту та реального відновлення прав та законних інтересів позивача у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову судом надана оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020.

Частиною першою статті 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вмотивованість клопотання означає, що заявник має навести суду необхідні аргументи та надати докази, які доводять необхідність вчинення певної процесуальної дії. При цьому, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (частина перша статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18.

Не може бути підставою для скасування заходів забезпечення позову посилання відповідача-2 на те, що судом не звернуто уваги на відсутність фактичних обставин, на підставі яких у суду могло виникнути обґрунтоване припущення наявності в діях відповідача-2 наміру утруднити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду.

Суд, застосовуючи заходи забезпечення позову, виходив з доведеності заявником фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову немайнового характеру.

У відповідності до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Обставини, якими ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» обґрунтовано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, не вказують на те, що потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджатиме належному виконанню судового рішення.

При цьому суд зауважує, що за змістом норм Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи заявника про необхідність скасування заходів забезпечення позову фактично зводяться до його незгоди з постановленою ухвалою, оскільки вжиті заходи, на його думку, не відповідають критеріям розумності, обґрунтованості, адекватності і співмірності, втім це не може бути підставою для застосування вимог статті 145 Господарського процесуального кодексу України.

А відтак, клопотання про скасування вжитих заходів забезпечення позову не є переглядом або переоцінкою судом доказів та доводів, що досліджувалися при розгляді заяви про забезпечення позову, що може здійснюватися лише в порядку апеляційного або касаційного оскарження ухвали про забезпечення позову.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 22.06.2020 Господарського суду міста Києва №910/8654/20.

Керуючись ст. ст. 2, 78, 79, 86, 145, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» від 26.08.2020 р. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 22.06.2020 р. у справі №910/8654/20.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19.10.2020 р.

Суддя Н.І. Зеленіна