ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20.10.2020 р. Справа № 914/2679/20

Суддя М.М. Петрашко, розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1 Львівської міської ради

до відповідача-2 Приватного підприємства «Охоронно-юридична компанія «Шериф»

про визнання дій неправомірними та заборону використовувати «Охоронну систему «Аресконт» (патент України №118627) у всіх навчальних закладах міста Львова

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 Львівської міської ради та до відповідача-2 Приватного підприємства «Охоронно-юридична компанія «Шериф» про:

1) визнання дій Львівської міської ради та Приватного Підприємства «Охоронно-юридична кампанія «ШЕРИФ» щодо використання Охоронної системи «Аресконт» у всіх навчальних закладах міста Львів, зазначених в позовній заяві неправомірними;

2) заборону Львівській міській раді та «Охоронно-юридичній кампанії «ШЕРИФ» використовувати «Охоронну систему «Аресконт» (патент України №118627) у всіх навчальних закладах міста Львова, зазначених в позовній заяві.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

При цьому слід звернути увагу позивача на те, що в силу статті 91 Господарського процесуального кодексу України у суду при розгляді справи може виникнути необхідність оглянути оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви.

Як встановлено судом, у додатках до позовної заяви, містяться копії документів. При цьому позивачем не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів документів, копії яких додано до позовної заяви, що є порушенням вимог пункту 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру.

Згідно із частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір», позивачу в даному випадку слід було сплатити судовий збір та подати до суду докази його сплати на загальну суму 4204,00 грн. (по 2102,00 грн. за кожну позовну вимогу немайнового характеру).

Однак, як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач на підставі пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі у випадку, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

Як зазначає позивач у позовній заяві, загальна сума одержаного ним доходу складає 42011,16 грн., а тому 5 відсотків розміру його річного доходу складає 2100,56 грн.

Враховуючи наведене, позивач зазначає, що розмір судового збору, який слід сплатити (4204,00 грн.) перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу (2100,56 грн.), а тому за твердженням ОСОБА_1 в даному випадку існують підстави для відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження розміру річного доходу за попередній календарний рік до позовної заяви долучено довідку Приватного підприємства «Агенство журналістських розслідувань» та довідку Приватного підприємства «Аресконт-Інвест» про розмір отриманої ОСОБА_1 заробітної плати у 2019р.

Розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає таке.

Так, долучені до позовної заяви довідки підтверджують факт отримання ОСОБА_1 у 2019р. заробітної плати від Приватного підприємства «Агенство журналістських розслідувань» та Приватного підприємства «Аресконт-Інвест» в загальному розмірі 42011,16 грн.

Однак, вказані довідки не підтверджують того, що загальний розмір річного доходу позивача становив не більше ніж 42011,16 грн., оскільки вказана сума була отримана ним лише від Приватного підприємства «Агенство журналістських розслідувань» та Приватного підприємства «Аресконт-Інвест».

Слід зазначити, що позивач не обмежений можливості отримувати інший дохід з інших джерел, окрім зарплати від Приватного підприємства «Агенство журналістських розслідувань» та Приватного підприємства «Аресконт-Інвест».

Питання перевірки реальної спроможності заявників фізичних осіб, сплатити судовий збір має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору. За наявності таких питань суди повинні вказувати, які конкретно докази заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, у разі якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними; повинні надати їм належну оцінку та прийняти вмотивоване рішення, враховуючи, зокрема, суть спору, статус особи заявника, обставини, що призвели до неможливості сплатити судовий збір (постанова Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 821/1896/15-а).

Доказами, які підтверджують одержаний позивачем дохід у 2019р. можуть бути відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів за 2019 рік, або інформація про це, яка підтверджена фіскальними органами.

Таким чином в даному випадку позивач не підтвердив доказами тої обставини, що загальний розмір отриманого ним доходу у 2019р. становив лише 42011,16 грн., а тому в даний час суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Отже, зважаючи на те, що позивач не довів необхідність відстрочити сплату судового збору, суд зазначає про те, що ним не дотримано вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до позовної заяви не долучено доказів сплати судового збору в розмірі 4204,00 грн.

Частиною 1 та частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, у разі подання заяви про виправлення недоліків позову, позивачу також слід звернути увагу на необхідність обґрунтувати дотримання ним правил предметної юрисдикції з урахуванням частини 1 пункту 16 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 123, 162, 164, 174, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для виправлення допущених недоліків, які зазначені у вказаній ухвалі суду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.М. Петрашко