ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м.Дніпро Справа № 904/830/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач)

Судді: Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Діденко Р.А., довіреність №7 від 09.08.2019 р., адвокат;

від відповідача: Попов В.І., паспорт серії КН №012985 від 15.06.1995 р., особисто;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі"

на рішення Господарського суду Дніпропетровськоїї області від 23.06.2020 року (суддя Ліпинський О.В.) у справі №904/830/20

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі"

"Дніпровські вежі", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Попова Валентина Івановича, смт. Гвардійське

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі" звернувся до Фізичної особи-підприємця Попова Валентина Івановича із позовом про визнання недійсним укладеного сторонами договору про надання охоронних послуг № 2 від 10.07.2019.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 року у справі №904/830/20 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/830/20 від 23.06.2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на порушення норм процесуального права; неправильне застосуванням норм матеріального права; неповним з ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд ухвалив рішення із застосуванням неналежних доказів, а саме: висновку спеціаліста щодо дійсності довіреності, який був отриманий за замовленням Антонова С.М., а не за замовленням учасника справи, яким Антонов С.М. не є, а тому даний висновок не може братися до уваги.

Апелянт вважає, що суд не надав жодної оцінки посиланням Позивача на те, що Договір є фіктивним, оскільки останній не був спрямований на настання правових наслідків, які ним були обумовлені, а єдиною метою його укладання було заволодіння у неправомірний спосіб (шляхом підроблення Довіреності та підписання актів надання послуг за серпень, вересень, жовтень 2019 року) грошовими коштами Відповідача, що також свідчить про укладання договору внаслідок зловмисної домовленості представників сторін.

На думку апелянта, суд не оцінив укладений договір, у якому не були погоджені істотні умови, що також свідчить про його вчинення без наміру створення правових наслідків.

Апелянт зазначає, що про фіктивність договору свідчить те, що його метою було заволодіння грошовими коштами позивача у неправомірний спосіб, шляхом підроблення довіреності та підписання актів приймання передачі.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення заявлених позовних вимог.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2020 року розгляд апеляційної скарги призначено на 12.10.2020рік.

12.10.2020 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2019 року між Позивачем (Замовник) та Відповідачем (Виконавець - Охорона) укладено Договір №2 про надання охоронних послуг за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 35-Б. (надалі - Договір).

Згідно умов Договору Замовник передає, а Охорона приймає під охорону житловий комплекс, за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 35-Б, надалі об`єкт, силами працівників ФОП Попова Валентина Івановича.

З боку Відповідача спірний договір підписаний безпосередньо ФОП Поповим В.І., а від імені ОСББ "Дніпровські вежі"- Антоновим С.М., який діяв на підставі довіреності від 24.06.2019, виданої головою правління ОСББ Харлан О.Б.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_1 , за попередньою змовою з Відповідачем, виключно з метою заволодіння грошовими коштами Позивача підробив довіреність від 24.06.2019 року, на підставі якої укладено спірний договір. Зазначаючи, що довіреність видана ОСОБА_1 від імені голови правління Позивача Харлан Олексієм Борисовичем строком лише на 2 місяці, тобто, до 24.08.2019 року.

Позивач звернувся до Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (далі - Відділення) з заявою про скоєння злочину, у зв`язку з чим, внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000200 від 24.01.2020. (а.с.76).

Отже, Позивач вважає, що Договір є недійсним на підставі ст. 232 ЦК України, оскільки він укладений внаслідок зловмисної домовленості ОСОБА_2 та Відповідача з метою незаконного заволодіння коштами Позивача.

Звертаючись до Фізичної особи-підприємця Попова Валентина Івановича із позовом про визнання недійсним укладеного сторонами договору про надання охоронних послуг № 2 від 10.07.2019, позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі" посилався на те, що спірний договір вчинено в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною та містить ознаки фіктивності, а саме підроблення довіреності, на підставі якої підписані акти виконаних робіт. У зв`язку із цим позивач вважає, що даний правочин має бути визнаний недійсним у судовому порядку на підставі статей 203, 215, 232, 234 Цивільного кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в порушення наведеної норми процесуального закону не доведено суду належними та допустимими доказами факт існування обставин фіктивності договору та його укладання внаслідок зловмисної домовленості представників сторін.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно положень статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

У відповідності до приписів статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов`язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (стаття 216 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Під зловмисною згодою (домовленістю), слід розуміти умисну згоду представника однієї сторони з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої укладено договір.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Згідно приписів ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач в порушення наведеної норми процесуального закону не довів суду належними та допустимими доказами факт існування обставин, з якими стаття 232 ЦК України пов`язує недійсність правочину.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі висновку експерта щодо відсутності підстав вважати довіреність, видану на ім`я ОСОБА_2 , підробленою, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, дійсно, суд першої інстанції в своєму рішенні послався на висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1219/1220-20 від 10.04.2020 року, який виготовлено, в тому числі для розгляду справи 904/830/20. Експертом встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 , розташований в графі Голова правлення ОСББ "Дніпровські вежі" О.Б. Харлан, довіреності без номеру від 24.06.2019 року, виконаний самим Харланом Олексієм Борисовичем. Первинний зміст досліджуваного документу оригіналу довіреності б/н від 24.06.2019 року будь-яким змінам шляхом виправлення, дописки, допечатки, підчистки, травлення тощо не піддавався, отже будь-які зміни в первинний текст документу не вносились (а.с.106-109).

Отже, доводи Позивача щодо підроблення довіреності від 24.06.2019 року на підставі якої було укладено спірний Договір №2 про надання охоронних послуг за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 35-Б від 10.07.2019 року спростовуються висновком судового експерта № 1219/1220-20 від 10.04.2020 року.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Як правильно зазначено позивачем, висновок експерта складений не на замовлення учасників справи, проте, дана обставина не спростовує висновки суду першої інстанції щодо недоведеності підстав для визнання спірного договору фіктивним або таким, що укладений внаслідок зловмисної домовленості представників сторін.

Так, позивач не заперечує той факт, що спірна довіреність на здійснення представницьких інтересів ОСББ «Дніпровські вежі» на ім`я ОСОБА_1 була надана головою правління ОСББ 24.06.2019 року, проте, позивач зазначає, що в довіреності був підроблений строк її дії.

Разом з цим, спірний договір був укладений між сторонами 10.07.2019 року, тобто, в період дії повноважень ОСОБА_1 , що не спростовано позивачем.

Позивач в судовому засіданні, заперечуючи проти актів виконаних робіт, підписаних представником позивача Антоновим С.М. у серпні 2019 року, посилався на те, що довіреність є підробленою, оскільки видавалась лише на 2 місяці, в той час, як акти виконаних робіт підписані вже поза двомісячного строку дії довіреності.

Проте, позивач не довів, що на момент укладання договору, тобто, станом на 10.07.2019 року, повноважний представник позивача Антонов, який діяв на підставі довіреності від імені позивача, вчиняв даний правочин всупереч інтересам позивача та не мав на меті настання правових наслідків, обумовленим даним договором, а саме: надання охоронних послуг.

Згідно зі ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно. При розгляді справ необхідно враховувати, що ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише про людське око, а інша намагалася досягти правового результату, то такий правочин не визнається фіктивним.

Як вбачається з матеріалів справи, акт про надання послуг за період з 10.07.2019 по 31.07.2019 року підписаний Головою правління ОСББ «Дніпровські вежі», та позивачем частково сплачено за послуги, надані відповідачем, платіжними дорученнями від 07.08.2019 року та 20.09.2019 року.

Крім того, доводи позивача про фіктивність правочину спростовуються листом позивача від 18.09.2019 року про те, що ОСББ « Дніпровські вежі» з 11.10.2019 року не зможе належним чином та своєчасно виконувати свої зобов`язання перед ФОП Поповим В.І. за Договором про надання охоронних послуг, та змушене відмовитись від договору.

Вищезазначене, спростовує посилання апелянта на фіктивність правочину, а свідчить про наміри сторони настання правових наслідків даного договору, та його схвалення юридичною особою позивача.

Само по собі невиконання або неналежне виконання сторонами правочину не означає, що укладено фіктивний правочин. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

На думку колегії суддів, позивач не довів ані фіктивність укладеного договору, ані його укладання внаслідок зловмисної домовленості представників сторін, оскільки не надано жодного доказу того, що Антонов С.М., який уклав договір на підставі довіреності, виданої йому Головою правління ОСББ « Дніпровські вежі» і який був обраний членами ОСББ до правління, діяв у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах ОСББ « Дніпровські вежі».

Звернення позивача із заявою до правоохоронних органів не є доказом зловмисної домовленості представників сторін при укладанні спірного договору.

Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі".

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 у справі № 904/830/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених статтею 287 ГПК України.

Повний текст постанови складений 20.10.2020року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя І.Л.Кузнецова

Суддя Е.В.Орєшкіна