РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2020Справа № 910/13149/19

За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія"

про стягнення 214 156,20 грн.

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія"

до Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

про стягнення 7800,83 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" про стягнення 214156,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" про стягнення 214156.20 грн. залишено без руху.

15.10.2019 відділом діловодства Господарського суду міста Києва від позивача отримано документи на виконання вимог ухвали суду від 27.09.2019 щодо усунення недоліків.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу №09/03/317-МТР від 05.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 відкрито провадження у справі № 910/13149/19 та призначено підготовче засідання на 22.11.2019.

12.11.2019 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

18.11.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 22.11.2019 відкладено підготовче судове засідання на 17.01.2020.

15.01.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано відзив на зустрічний позов.

Ухвалою суду від 17.01.2020 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 31.01.2020 оголошено перерву до 28.02.2020.

28.02.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. у відпустці.

Ухвалою суду від 10.03.2020 призначено судовий розгляд по суті на 03.04.2020.

06.04.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Однак, з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, судове засідання призначене на 03.04.2020 не відбулось.

Ухвалою суду від 09.06.2020 розгляд справи призначено на 24.07.2020.

22.07.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

24.07.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 01.09.2020 розгляд справи призначено на 14.09.2020.

11.09.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

14.09.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв`язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 призначено розгляд справи по суті на 16.10.2020.

12.10.2020 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за зустрічним позовом.

В судове засідання 16.10.2020 представник позивача за зустрічним позовом не з`явився.

В судове засідання 16.10.2020 представник відповідача за зустрічним позовом з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.10.2020 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» та ТОВ «Українська міжнародна торгівельна компанія» було укладено Договір купівлі-продажу № 09/03/317-МТР від 05.03.2019р.

У порядку та на умовах, визначених цим Договором відповідач зобов`язався передати у власність позивача продукцію а позивач в свою чергу зобов`язувався прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Відповідно до п. 1.2. Договору асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики товару, визначені в Додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 5.1 договору строк та умови поставки товару сторони також визначили в Додатку № 1 до Договору.

Згідно з додатком №1 від 05.03.2019р. Договору відповідач взяв на себе зобов`язання поставити товар - спецодяг: костюм чоловічий/жіночий для захисту від статичної електрики, загальних виробничих забруднень та нафтопродуктів (волошковий) - у кількості 2 643 комплекти.

У додатку № 1 до Договору сторони погодили наступні умови поставки:

Загальна вартість Товару, що поставляється по Договору - 2 711 718,00 грн. в т.ч. ПДВ. (п. 1).

Умови поставки Товару: DDP склад Вантажоотримувача (п. 2).

Термін поставки: 60 календарних днів з моменту підписання договору (п. 7).

Умови оплати: по факту поставки всього Товару протягом 30 календарних днів (п. 8).

Згідно з п. 5.3. Договору датою постачання Товару вважається дата передачі його Покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено Додатками до Договору та/або Додатковими угодами. Факт передачі Товару підтверджується підписаною Сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним Актом приймання-передачі Товару.

Таким чином, з урахуванням умов Договору, Товар підлягав поставці з дати підписання Договору протягом 60 календарних днів, тобто до 05.05.2019р.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами відповідачем було передано товар на загальну суму 2711718,00 грн.

Факт отримання підтверджується видатковими накладними:від 03.05.2019 №307, від 03.05.2019 №308,від 03.05.2019 №309, від 03.05.2019 №310, від 03.05.2019 №311, від 03.05.2019 №312, від 03.05.2019 №313, від 03.05.2019 №314, від 03.05.2019 №315, від 03.05.2019 №316, від 03.05.2019 №317, від 03.05.2019 №318, від 03.05.2019 №319, від 03.05.2019 №320, від 03.05.2019 №321, від 03.05.2019 №322, від 03.05.2019 №323, від 03.05.2019 №324, від 03.05.2019 №325, від 03.05.2019 №326, від 03.05.2019 №327, від 03.05.2019 №328, від 03.05.2019 №329, від 03.05.2019 №330,від 03.05.2019 №331, від 03.05.2019 №335.

Відповідач за первісним позовом зазначив, що відповідно до умов Договору, поставка товару була здійснена вчасно, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними.

Зустрічна позовна вимога обґрунтована не виконанням відповідачем зобов`язань за Договором, а саме порушенням строків оплати поставленого товару в зв`язку із чи позивачем нараховано 3% річних.

Разом з тим, п.3.2 Договору визначає, що оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених Додатками, після отримання Відповідачем за зустрічним позовом примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу Договору. Так, сторони визначили в п.8 Додатку 1 до Договору умови оплати: по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів.

Враховуючи умови Договору та норми чинного законодавства України у Відповідача за зустрічним позовом виник обов`язок оплатити отриманий товар у строк до 02.06.2019.

Відповідач здійснив оплату вартості товару 08.07.2019, що підтверджується платіжним дорученням від 08.07.2019 №9532-П19.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне..

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач (за первісним позовом) виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, що підтверджується видатковими накладними підписаними сторонами, відповідно до п. 5.3 Договору.

Відносно вимог за зустрічним позовом, суд зазначає наступне.

Пунктом .3.2 Договору сторони погодили, що оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених Додатками, після отримання Відповідачем за зустрічним позовом примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу Договору. Так, сторони визначили в п.8 Додатку 1 до Договору умови оплати: по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів.

Як вбачається із підписаних сторонами видаткових викладених, поставка товару була здійснена 03.05.2019.

Відповідачем за зустрічним позовом було здійснено оплату товару 08.07.2019.

Відповідно до п. 6.11 Договору, у разі несвоєчасної або неповної оплати товару відповідно до умов, визначених до Договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача (за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача 7800,83грн. - 3% річних підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні первісного позову.

2. Задовольнити зустрічний позов.

3. Стягнути із Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія (02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової , 13, оф. 222, ідентифікаційний код 36046631) 3% річних в розмірі 7800 (сім тисяч вісімсот) грн. 83 коп., судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн..

4. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.10.2020

Суддя В.І. Мельник