УХВАЛА

за результатами розгляду скарги

м. Київ

21.10.2020Справа № 910/481/20

за скаргою на дії у справі за позовом до проТовариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ресурс" Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ №910/481/20 Фізичної особи-підприємця Овчаренка Сергія Петровича Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ресурс" про стягнення 250 300, 00 грн
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін: від відповідача (заявника): Кисилевич Ю.А. - представник за довіреністю;
від позивача: від ДВС:не з`явився; не з`явився.
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/481/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Овчаренка Сергія Петровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ресурс" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг по Україні № 32/81 від 08.10.2018 у сумі 250 300, 00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі від 31.03.2020 позовні вимоги задоволено повністю, а 07.08.2020 на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

25.09.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ресурс" (надалі - скаржник, боржник, ТОВ "Транс-Ресурс") надійшла скарга на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ), у якій він просив суд зобов`язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управлінь Міністерства юстиції м. Київ Бойко М.Д. відновити порушені права Товариства обмеженою відповідальністю "Транс-Ресурс" шляхом виконання необхідні дії зі зняття арешту з транспортних засобів у кількості 57 одиниць, перелік яких наведений в постанові про арешт майна боржника від 11.09.2020 державного виконав Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Бойко М.Д. у виконавчому провадженні № 62960614, виключити записи про арешт вказаних транспортних засобів в кількості 57 одиниць з Державного реєстру обтяж рухомого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2020 було призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 21.10.2020.

Представники позивача та державного виконавця в судове засідання 21.10.2020 не з`явилися, при цьому, про розгляд скарги відповідач та державний виконавець були повідомлені належним чином, про причини неявки в суд не повідомили.

Разом із тим, в силу ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, interalia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" передбачено, що за змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Частинами 1 та 2 статті 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2020 у справі № 910/481/20, що набрало законної сили є обов`язковим до виконання та з урахуванням наведених вище приписів не може залишатися невиконаним.

Як зазначалося вище, на виконання зазначеного рішення суду від 31.03.2020 у справі № 910/481/19 видано наказ від 07.08.2020.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2020, державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Бойко М.Д. відкрито виконавче провадження № 62960614 за наказом від 07.08.2020 у справі №910/481/20.

Поряд із тим, судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/3585/20 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ЮНІВЕРСАЛ ЛОДЖИСТІК ЛІМІТЕД" та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ресурс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ЮНІВЕРСАЛ ЛОДЖИСТІК ЛІМІТЕД" 86 500,00 грн заборгованості, 3% річних в сумі 789,63 грн, 2 095,86 грн судового збору та 4 985,41 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2020, державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Бойко М.Д. відкрито виконавче провадження № 62950619 за наказом Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі № 910/3585/20. Та згодом вказані виконавчі провадження № 62960614 та № 62950619 були об`єднані в зведене виконавче провадження № 62960614.

Так, в матеріалах справи міститься копія постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Бойко М.Д. у зведеному виконавчому провадженні № 62960614 про арешт майна боржника (відповідача) від 11.09.2020 відповідно до якої державним виконавцем арештовано 57 одиниць транспортних засобів, згідно з переліком, що міститься у вказаній постанові.

Мотивуючи скаргу, скаржник вказує на наступні обставини:

- з наведеного у оскаржуваній постанові переліку транспортних засобів в кількості 57 одиниць, які арештовані державним виконавцем як майно, що належить боржнику, фактично станом на 11.09.2020 (дату винесення постанови про арешт майна) та на дату подання цієї скарги ТОВ "Транс-Ресурс" належить на праві власності лише 15 транспортних засобів та при цьому 14 (чотирнадцять) з них перебувають у заставі у ПАТ "Державний ощадний банк України" за укладених банком з ТОВ "Транс-Ресурс" договором про заставу транспортних засобів №256 від 15.02.2018, посвідченому 15.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Л., зареєстрованому в реєстрі за №135;

- на підставі вказаного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Л. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано заборону на відчуження 14 вказаних транспортних засобів, що належать ТОВ "Транс-Ресурс", дата реєстрації заборони 15.02.2018 за .№16719674, а отже, реєстрація заборони на підставі цього договору застави відбулася більше ніж за 2 роки до відкриття виконавчого провадження ВП № 62960614, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна .№67884534 від 04.09.2020;

- також за іншими нотаріально посвідченими договорами застави, які ТОВ "Транс- Ресурс" уклав з ПАТ "Державний ощадний банк України", як поручитель за кредитами третіх осіб, вказані 14 транспортних засобів були передані у наступні застави, і на підставі цих договорів застави також зареєстровані наступні заборони відчуження 14 транспортних засобів, а саме - заборона відчуження рухомого майна від 27.02.2019 за №17324539, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.09.2020 за № 67884343 та заборона відчуження рухомого майна від 20.11.2018 за №17175014, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.09.2020 за №67884459;

- за даними вказаних витягів, в заставі та під забороною відчуження перебувають 14 наступних транспортних засоби, що належать на праві власності ТОВ "Транс- Ресурс":

1. MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 (Порядковий номер 3 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП№ 62960614);

2. MAN, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 (Порядковий номер 4 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП№ 62960614);

3. KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 (Порядковий номер 8 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП№ 62960614);

4. SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 (Порядковий номер 13 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

5. KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_9 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_10 (Порядковий номер 14 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

6. MAN, реєстраційний номер НОМЕР_11 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_12 (Порядковий номер 15 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

7. MAN, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_14 (Порядковий номер 16 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

8. MAN, реєстраційний номер НОМЕР_15 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_16 (Порядковий номер 22 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

9. KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_46 VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_17 (Порядковий номер 26 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

10. MAN, реєстраційний номер НОМЕР_18 VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_19 (Порядковий номер 27 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

11. MAN, реєстраційний номер НОМЕР_20 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_21 (Порядковий номер 28 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

12. KRONE , реєстраційний номер НОМЕР_22 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_23 (Порядковий номер 32 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

13. KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_24 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_25 (Порядковий номер 33 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614);

14. SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_26 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_27 (Порядковий номер 34 в переліку приватного виконавця Ахметової Л.Е. в постанові про арешт від 11.09.20 ВП № 62960614);

- також боржнику на праві власності належать автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_28 , номер кузова НОМЕР_29 , 2006 р.в., який зареєстрований за боржником з 2010 року та повністю втратив споживчі властивості, вже не може використовуватися як транспортний засіб та підлягає списанню (порядковий номер 5 (та дублюється під номером 39) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВГІ № 62960614), а всі інші визначені у оскаржуваній постанові транспортні засобі станом на 11.09.2020 року взагалі не є власністю ТОВ "Транс-Ресурс", що підтверджується зокрема бухгалтерською довідкою ТОВ "Транс-Ресурс", відповідно до якої на балансі боржника перебувають 14 транспортних засобів, загальна балансова вартість яких складає 7 124 932,62 грн., а також автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_28 . балансова вартість якого становить "0". .

- також боржник звертався із запитом до Головного сервісного центру МВС України (вх. 14369 від 07.09.2020 та у листі-відповіді Головного сервісного центру МВС України від 09.09.2020 №31/21255, який ТОВ "Транс-Ресурс" отримав 10.09.2020р., ГСЦ МВС України надав інформацію наявну в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів про транспортні засоби, які зареєстровані за ТОВ "Транс-Ресурс", що налічує 27 одиниць транспортних засобів, які станом на дату видачі відповіді зареєстровані за боржником або раніше були зареєстровані за боржником, в наступному зняті нам з реєстрації (вказані дані містяться і графі "Дата реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку" ( не перереєстровані)) та виходячи зі змісту вказаної відповіді, за ТОВ "Транс-Ресурс" зареєстровані 14 перелічених вище транспортних засобів, які перебувають в заставі у банку (порядкові номери 1,3-15 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України, та автомобіль FIAT DOBLO номер кузова НОМЕР_29 , 2006 р.в., (порядковий номер 20 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України, порядковий номер 5 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614 (та дублюється під номером 39), який відповідно до наданої балансової довідки ТОВ "Транс-Ресурс" має нульову балансову вартість ).

- також 8 (вісім) транспортних засобів, включених до переліку, наведеному у Листі-відповіді ГСЦ МВС України, були зняті з обліку ТОВ "Транс-Ресурс" для реалізації, про що зазначено у листі-відповіді ГСЦ МВС України із зазначенням дати знаття з обліку, а саме:

1) 15.09.2009 був знятий з обліку СЗАП 93400, 2000 р.в., № шасі НОМЕР_30 (порядковий номер 21 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України та порядковий номер 6 (та дублюється під 40 номером) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614, але там вказано не існуючий реєстраційний номер НОМЕР_31 ;

2) 11.12.2008 був знятий з обліку СЗАП 8551 0, 1998 р.в., № шасі НОМЕР_32 (порядковий номер 22 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України та порядковий номер 29 (та дублюється під 53 номером) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614, але там вказано не існуючий реєстраційний номер НОМЕР_33 );

3) 11.12.2008 був знятий з обліку КАМАЗ 55102, 10850, 1999 р.в., № шасі НОМЕР_34 , № кузову НОМЕР_35 (порядковий номер 23 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України та порядковий номер 18 (та дублюється під 47 номером ) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614, але там вказано не існуючий реєстраційний номер НОМЕР_36 );

4) 06.06.2006 був знятий з обліку ГАЗ 2705, 2300, 2005 р.в., № кузову НОМЕР_37 (порядковий номер 24 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України та в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614 не ідентифіковано);

5) 15.10.2014 був знятий з обліку ГАЗ 3302,2464, 2007 р.в., № кузову НОМЕР_38 (порядковий номер 16 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614 не ідентифіковано);

6) 15.10.2014 був знятий з обліку ГАЗ 2705, 2285, 2005 р.в., № кузову НОМЕР_39 (порядковий номер 17 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614 не ідентифіковано);

7) 15.10.2014 був знятий з обліку ГАЗ 2705, 2285, 2005 р.в., № кузову НОМЕР_40 (порядковий номер 18 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614 не ідентифіковано);

8) 15.02.2012 був знятий з обліку ГАЗ 32213,2445,1999 р.в., № шасі НОМЕР_41 , № кузову НОМЕР_42 (порядковий номер 19 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614 не ідентифіковано);

Чотири транспортні засоби з переліку, наведеного у листі-відповіді ГСЦ МВС України, були продані боржником, але нові власники не здійснювали їх реєстрації, а саме:

1. ISUZU IР. 4570.2006 р.в. № шасі НОМЕР_43 (порядковий номер 2 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України та порядковий номер 25 в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614) за договорами купівлі-продажу в 2020 році;

2. СЗАП 8551 0, 1998 № шасі НОМЕР_44 (порядковий номер 27 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України та порядковий номер 2 (та дублюється під 38 номером ) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614) за договором купівлі-продажу в 2008 році;

3. ГАЗ 2705, 2285, 2005 р.в., № кузову НОМЕР_45 (порядковий номер 25 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України та порядковий номер 20 (та дублюється під 49 номером ) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614) рахунок на оплату № 294 від 23.04.2020, квитанція про оплату № 62 від 24.04.2020;

4. ГАЗ 2752, 2289, 2005 р.в., № кузову НОМЕР_47 (порядковий номер 26 в переліку транспортних засобів, наведеному в листі ГСЦ МВС України та порядковий номер 21 (та дублюється під 50 номером ) в переліку транспортних засобів в постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614) рахунок на оплату № 295 від 23.04.2020, квитанція про оплату № 61 від 24.04.2020;

- таким чином, станом на дату відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про арешт майна боржника фактично боржнику належало 15 перелічених вище транспортних засобів (14 з яких перебували в заставі у банку);

- деякі транспортні засоби виконавцем помилково внесені до переліку транспортних засобів, на які накладено арешт, двічі, а деякі - тричі. Тому за даними ГСЦ МВС України, зазначеними у листі-відповіді Головного сервісного центру МВС України від 09.09.2020 №31/21255 вказано 27 одиниць транспортних засобів, а державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Бойко М.Д. вказано у постанові про арешт майна боржника від 11.09.20 ВП № 62960614 - 57 одиниць транспортних засобів.

- також в постанові про арешт майна боржника від 11.09.2020 зазначено, що арешт накладається в межах суми стягнення, яка складає 383 867,94 грн., а фактично сукупна вартість арештованих виконавцем транспортних засобів в кількості 57 одиниць, значно перевищує суму стягнення (залишкова балансова вартість тільки 14 вищевказаних транспортних засобів, що належать на праві власності боржнику та перебувають у заставі, згідно бухгалтерської довідки боржника станом на 27.07.2020 складає 7 124 932,34 грн.);

- основним видом діяльності боржника є наданні послуг з перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні та за таких умов арешт перелічених вище 14 транспортних засобів, що належать боржнику на праві власності, фактично призводить до неможливості надавати послуги з перевезення вантажів та зупинення господарської діяльності боржника, а також позбавляє його можливості у подальшому розрахуватися із стягувачем за рахунок коштів, які отримані за надані послуги з перевезення;

- навіть враховуючи, що арешт накладається з метою забезпечення реального виконання за виконавчим документом та є відповідно до ст. 48 Закону "Про виконавче провадження" початковою стадією звернення стягнення на майно боржника, арешт всіх перелічених в оскаржувані постанові транспортних засобів при сумі стягнення 383 867, 94 грн. є порушенням вимог ч. 6 ст.48, а також ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", а також порушенням права власності боржника, та інших власників арештованих транспортних засобів;

- боржник також вважає, що у державного виконавця не було передбачених законом підстав накладати арешт на транспортні засоби боржника, які починаючи з 2018 року перебувають в заставі та під забороною відчуження, з урахуванням приписів ст. 51 Закону "Про виконавче провадження";

- за повідомленням ПАТ "Державний ощадний банк України (ПАТ "Ощадбанк"), державний виконавець Бойко Марія Дмитрівна на звернення стягнення на заставлене майно письмової згоди заставодержателя не отримувала, відсутній такий документ і в матеріалах виконавчого провадження, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень. Однак як станом на дату прийняття оскаржуваної постанови, так і станом на дату подання цієї скарги вказаних дій не виконала, чим порушив права боржника, а також права ПАТ "Державний ощадний банк", як заставодержателя вказаного майна;

- арешт транспортних засоби, які не є власністю боржника, а належать на праві власності іншим особам також може призвести до порушення прав та законних інтересів боржника, якщо вказані особи пред`являть відповідно до приписів ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" позов до боржника з приводу порушення або визнання їх прав власності внаслідок накладення арешту та звернення стягнення на їх майно за боргом ТОВ "ТРАНС-РЕСУРС".

Так, за змістом роз`яснень п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Суд вважає означені доводи скаржника неправомірними, скаргу - в необґрунтованою та безпідставною та такою, що не підлягає задоволення, з огляду на наступні обставини.

Статтею 3 та 4 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом. Обтяження поділяються на публічні та приватні. При цьому публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.

Відповідно до приписів ст. 37 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що до публічних обтяжень належать, між іншого, звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов`язань боржника та накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів (осіб) у випадках, встановлених законом;

При цьому стаття 21 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає, зокрема, що до забезпечувальних обтяжень належать застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору.

Враховуючи вищевикладене, доводи скаржника з приводу того, що на нерухоме майно скаржника зареєстровано заборону на відчуження на підставі договору, а тому накладення державним виконавцем арешту є порушенням ч. 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" є безпідставними та надуманими, оскільки слід розрізняти правомірність накладення обтяження у вигляді арешту рухомого майна та власне факт звернення стягнення на рухоме майно, що перебуває у застав, про яке йдеться у означеній статті, при тому що неправомірність накладення державним виконавцем саме арешту з цих підстав скаржником належним чином не обґрунтовано.

Водночас ч. ч. 1, 2 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

Доказів вчинення державним виконавцем дій зі звернення стягнення на заставлене майно скаржника в порушення означених приписів ст. ст. 48, 51 Закону України "Про виконавче провадження" скаржника суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, посилання скаржника на порушення державним виконавцем прав позивач, як заставодавця, а також ПАТ "Державний ощадний банк України", як заставодержателя нерухомого майна, яке перебуває під арештом, є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Положення ч. 1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", визначення вартості майна боржника. Оцінка майна боржника Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Посилання скаржника на бухгалтерську довідку, якою визначено загальну балансову вартість 14 транспортних засобів в сумі 7 124 932,62 грн, при тому що арешт накладається в межах суми стягнення, яка складає 383 867,94 грн є також безпідставними, оскільки по-перше - вказана довідка не є відповідним оціночним документом, що встановив-би вартість майна у розумінні вказаних вище приписів ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", а по-друге - в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що державним виконавцем здійснювалися відповідні дії щодо звернення стягнення на заставлене майно, при тому що, як зазначалося, вище накладення арешту не є тотожним поняттям до самого факту звернення стягнення.

Скаржником також не вказано конкретно того, які саме порушення його прав та прав ПАТ "Державний ощадний банк України", як заставодержателя, було вчинено державним виконавцем шляхом включення до переліку арештованого майна автомобілів, які були відчужені скаржником на користь інших осіб на підставі відповідних договорів купівлі-продажу, а також шляхом нездійснення реєстрації та зняття з обліку ряду автомобілів, позаяк в даному випадку йде мова про потенційне порушення прав інших осіб, але аж-ніяк не прав та охоронюваних законом інтересів скаржника в межах зведеного виконавчого провадження № 62960614. Доказів на підтвердження зворотного скаржником суду не надано.

При цьому суд зауважує, що права осіб, на майно яких накладено арешт можуть бути відновлені відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких особа, котра вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Поряд із тим, частина 4 означеної ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначає вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, якими є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

За приписом ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3. ст. 343 ГПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржником натомість жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для зняття арешту з майна, перелік якого визначений у постанові про арешт майна боржника від 11.09.2020 державного виконав Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Бойко М.Д. у виконавчому провадженні № 62960614, не доведено того що державним виконавцем (як зазначалося вище) порушено права скаржника, а відтак суд приходить до висновку, що доводи скаржника є неправомірними та недоведеними та відповідно - скарга є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 234, 339, 340, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ресурс" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 26.10.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко