ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"21" жовтня 2020 р. Cправа № 902/91/19

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючого судді - Матвійчука Василя Васильовича, суддів - Маслія Ігоря Володимировича, Яремчука Юрія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури (пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21011) в інтересах держави в особі - Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-В" (вул. Чехова, буд. 7 (10Б), м. Вінниця, 21034)

про стягнення 43 516,22 грн.

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін:

прокурор Моніч Л.В. згідно наказу;

позивача ОСОБА_1 згідно витягу з ЄДРЮОФОПтаГФ;

відповідача не зявився

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-В" про стягнення на користь позивача безпідставно збережених коштів за період з 25.01.2017 по 13.12.2017 в розмірі 43 516,22 грн.

Прокурор в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства при використанні земель м. Вінниця Товариством з обмеженою відповідальністю "Контакт-В", розташованих по вул. Чехова, 7(10Б) в м. Вінниця. За результатами перевірки складено акт від 22.09.2017 за № 138/9-03-3, з якого слідує, що відповідач використовує без правовстановлюючих документів огороджену земельну ділянку, площею 0,5247 га (кадастровий номер :01:053:0048), для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по вул. Чехова, 7(10Б) в м. Вінниця.

В порушення вимог ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та ст.ст. 120, 125, 126, 206 Земельного кодексу України відповідач не оформив правовстановлюючі документи на земельну ділянку та не здійснював нарахування і сплату місцевого податку за її фактичне використання, з огляду на що останньому, в акті перевірки, рекомендовано звернутись до Вінницької міської ради щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та нарахувати і сплатити плату за землю, укласти договір на благоустрій, про вжиті заходи повідомити письмово Департамент самоврядного контролю в 30-денний термін. Проте, відповідачем не вжито заходів щодо оформлення права землекористування та сплати земельного податку і не надано письмової відповіді. З огляду на наведене Комісією по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам розглянуто матеріали по розрахунку збитків за час використання земельної ділянки, про засідання якої відповідача повідомлено відповідним листом. Акт визначення розміру збитків затверджено рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.12.2017 за № 2939. Відповідачем подано до Виконавчого комітету Вінницької міської ради клопотання про надання розстрочення зі сплати збитків у розмірі 43 516,22 грн, за результатами розгляду якого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення за № 829 від 19.04.2018, в п. 2 якого зазначено про надання відповідачу розстрочення зі сплати збитків, шляхом їх сплати в термін до 01.09.2018, згідно договору. Проте, договору розстрочення сплати збитків відповідачем не підписано, збитки не сплачено.

Ухвалою суду від 12.02.2019 у справі №902/91/19 позовну заяву №91/1112вих19 від 07.02.2019 заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з винесено ухвалою, керівник Вінницької місцевої прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду 12.04.2019 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.02.2019 у справі №902/91/18 скасовано. Справу № 902/91/19 направлено для розгляду до Господарського суду Вінницької області.

25.04.2019 до Господарського суду Вінницької області надійшли матеріали справи № 902/91/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Судом встановлено, що матеріали справи №902/91/19 містять лише копії позовної заяви №91/1112вих19 від 07.02.2019 і додатків до неї, та процесуальні документи першої та апеляційної інстанцій. Натомість, самої позовної заяви з доданими до неї документами матеріали справи не містять, оскільки вони були повернуті на адресу Вінницької місцевої прокуратури при винесенні ухвали від 12.02.2019 про повернення позовної заяви.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи №902/91/19 позовної заяви з доданими до неї документами, ухвалою суду від 02.05.2019 позовну заяву заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків: 5 днів з дня вручення цієї ухвали.

06.05.2019 до суду надійшов лист керівника Вінницької місцевої прокуратури № 91/3813вих-19 від 06.05.2019 на виконання ухвали суду від 02.05.2019.

Ухвалою суду від 08.05.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/91/19 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.06.2019.

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 06.06.2019 про оголошення перерви в судовому засіданні до 11.06.2019.

Ухвалою суду від 11.06.2019 у справі №902/91/19, з урахуванням ухвали від 24.06.2019, оголошено перерву в підготовчому судовому засідання до 04.07.2019.

01.07.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву №б/н від 30.06.2019, в якому відповідач наголошує на тому, що Вінницька міська рада не має повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова, 7.

04.07.2019 до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відповіді на відзив до якого долучено відповідь на відзив.

За наслідками розгляду клопотання позивача судом 04.07.2020 постановлено ухвалу якою задоволено клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив. Поновлено позивачу строк на подання відповіді на відзив. Приєднано до матеріалів справи відповідь на відзив від 03.07.2019.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача, та вказує, що спірна земельна ділянка площею 0,5247 га знаходиться у комунальній власності.

З огляду на категорію та складність спору у справі № 902/91/19, з метою повного та об`єктивного вирішення спору, ухвалою суду від 04.07.2019 призначено колегіальний розгляд даної справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 05.07.2019, для розгляду справи № 902/91/19 сформовано колегіальний склад суду під головуванням судді Матвійчука В.В., за участю суддів Колбасова Ф.Ф., Нешик О.С.

Ухвалою суду від 08.07.2019 справу №902/91/19 прийнято до свого провадження колегією суддів. Розгляд справи розпочато спочатку та призначено підготовче засідання на 29.08.2019.

29.08.2019 головуючим суддею подано службову записку на ім`я в.о. голови Господарського суду Вінницької області Тісецького С.С. про скерування справи на автоматизований розподіл для зміни члена колегії, у зв`язку з перебуванням суддів Колбасова Ф.Ф. та Нешик О.С. станом на 29.08.2019 у відпустах.

Розпорядженням керівника апарату суду №02.1-28/189/2019 від 29.08.2019 суддів Колбасова Ф.Ф. та Нешик О.С. виведено зі складу колегії суддів по справі № 902/91/19, у зв`язку з перебуванням у відпустці. Для розгляду вказаної справи сформовано колегію у складі: головуючого судді Матвійчука В.В., суддів: Маслія І.В., Яремчука Ю.О.

Ухвалою суду від 30.08.2019 справу прийнято до свого провадження новим складом суду, розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання на 26.09.2019.

17.09.2019 на адресу суду від прокуратури надійшла відповідь №32/79657вих-19 від 16.09.2019 на відзив.

18.09.2019 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 26.09.2019 про оголошення перерви в судовому засіданні до 23.10.2019.

Ухвалою суду від 23.10.2019, за клопотанням учасників процесу, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 18.11.2019. Зобов`язано учасників справи подати усі наявні у них докази, що стосуються предмету спору в даній справі, в порядку та строки, встановлені судом. Встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 15.11.2019.

14.11.2019 до суду надійшли пояснення за підписом представника позивача за довіреністю С. Богачука в спростування доводів відповідача про те, що земельна ділянка по вул. Чехова, 7 (10Б) м. Вінниця, площею 0,5247 га належить до земель державної власності, які перебувають у користуванні ДП "Вінницький авіаційний завод".

З метою дотримання єдності судової практики та врахування правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, ухвалою суду від 18.11.2019 провадження у справі зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2358/18.

Ухвалою суду від 14.09.2020 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 23.09.2020.

В судовому засіданні 23.09.2020 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 23.09.2020 про закриття підготовчого провадження та перехід у судовому засіданні згідно частини 3 статті 201 ГПК України до розгляду справи по суті 23.09.2020, оголошено перерву в судовому засідання до 21.10.2020.

Поряд з цим, з метою справедливого, неупередженого, повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, ухвалою суду від 23.09.2020 з архіву Господарського суду Вінницької області витребувано матеріали наступних господарських справ № 10/7/2011/5003 про банкрутство Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ", та № 902/1021/16 за позовом заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю - виробниче об`єднання "Контакт-ЛТД" про стягнення 73 341 грн 16 коп. збитків завданих внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

20.10.2020 до суду надійшла заява відповідача б/н від 20.10.2020, в якій останній просить суд перенести слухання справи на іншу дату у зв`язку з хворобою директора товариства.

На визначену судом дату з`явився прокурор у справі та представник позивача. Відповідач правом участі в засіданні суду не скористалися.

Розглядаючи заяву відповідача про відкладення розгляду справи, суд враховує принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Поруч з цим, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989р. вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Зважаючи на те, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання з розгляду даної справи по суті, розгляд цієї справи уже неодноразово відкладався, участь представників не визнавалась судом обов`язковою, а також з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача.

В судовому засіданні 21.10.2020 представниками сторін надані усні пояснення в обґрунтування своєї позиції по справі.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, розглянувши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює порядок звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави, дослідивши матеріали господарських справ № 10/7/2011/5003 та № 902/1021/16, суд встановив.

За приписами частин 2 а 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

При цьому згідно ст. 131-1 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається в тому числі представництво інтересів громадянина та держави в суді у випадках, визначених законом.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави має бути наявність порушень або загрози порушень цих самих інтересів.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р., поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України в логічно-значеннєвому зв`язку з поняттям «права», слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як обумовлений загальним змістом об`єктивного та прямо не опосередкованого в суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, який є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, що не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим принципам.

Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді, згідно приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

У відповідності до ст.53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Таким чином, у відповідності до вимог ст.53 ГПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може набути статус позивача у двох випадках: відсутності органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в разі відсутності у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду.

В позовній заяві заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури заявлено вимогу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-В" про стягнення на користь Вінницької міської ради безпідставно збережених коштів за період з 25.01.2017 по 13.12.2017 в розмірі 43 516,22 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначає, про те, що відповідачем, в порушення вимог ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та ст.ст. 120, 125, 126, 206 Земельного кодексу України не оформив правовстановлюючі документи на земельну ділянку комунальної власності площею 0,5247 по вул. Чехова, 7 (10Б) у м. Вінниця, та не здійснював нарахування і сплату місцевого податку за її фактичне використання.

Відповідно, прокурором в позовній заяві зазначено, що ним пред`явлено даний позов в інтересах держави в особі позивача Вінницької міської ради, як власника земель комунальної власності.

Отже в даному спорі суду потрібно надати оцінку правильності визначення прокурором органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах а також чи порушені прав та інтересів даного органу предметом спору (в даному випадку Вінницької міської ради).

Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, міст, є комунальною власністю.

За змістом п. "а" ч. 2 наведеної норми в комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Заперечуючи проти позовних вимог заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури відповідач посилаючись на обставини, встановлені ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 у справі № 10/7/2011/5003, стверджує, що земельна ділянка по вул. Чехова, 7 (10Б) в м. Вінниця, площею 0,5247 га (кадастровий номер :01:053:0048), є земельною ділянкою державної форми власності, тому Вінницька міська рада не наділена повноваженнями щодо розпорядження означеною земельною ділянкою.

Натомість позивач у справі наголошує, що спірна земельна ділянка знаходиться у комунальній власності.

Суд установив, що в провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 10/7/2011/5003 про банкрутство Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ".

В межах означеної справи судом розглянуто позовну заяву заступника військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави (органу уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах) в особі: Кабінету Міністрів України, Державного концерну "Укроборонпром" та Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод - "ВІАЗ" до Вінницької міської ради про визнання недійсним рішення16 сесії 7 скликання Вінницької міської ради № 637 від 24.02.2017 року "Про надання дозволів на розроблення технічних документацій із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), технічних документацій із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок, проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення, розірвання договору оренди".

Ухвалою господарського суду від 14.12.2017 у справі № 10/7/2011/5003 позов заступника військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України задоволено повністю. Визнано недійсним рішення Вінницької міської ради від 24.02.2017 № 637 "Про надання дозволів на розроблення технічних документацій із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), технічних документацій із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок, проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення, розірвання договору оренди" в частині дії Додатка 3 до вказаного рішення, яким припинено право постійного користування земельними ділянками ДП "ВІАЗ" в м. Вінниця по вул. Чехова,7 площею 13,08 га і площею 50,10 га, визнано таким, що втратив чинність державний акт на право користування землею серії Б № 000488, зареєстрований в книзі записів державних актів на право користування землею за № 488 від 1980 року, вирішено ліквідатору повернути зазначений державний акт до територіального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а також надання дозволу на розроблення землевпорядної документації на вищевказані земельні ділянки та проведення їх експертної грошової оцінки.

Вказана ухвала не оскаржена у встановленому ГПК України порядку, відтак набрала законної сили 14.12.2017.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Відтак, обставини, встановлені в ухвалі Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 року у справі № 10/7/2011/5003 мають преюдиційне значення для даної справи та не підлягають повторному доведенню.

Так, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 року у справі № 10/7/2011/5003 встановлено: "У 1980 році "Винницкому заводу № 421 гражданской авиации Украинской Советской Социалистической республіки" виконавчим комітетом Вінницької районної (міської) Ради депутатів трудящих було видано Державний акт на право користування землею серії Б № 000488.

Наказом директора Вінницького Авіаційного заводу № 149 від 15.07.1992 "Об образовании предприятия "Винницкий Авиационный завод" завод № 421 Цивільної оборони перейменовано у "Винницкий авиационный завод", скорочено - "ВІАЗ".

Згідно листа Міністерства Промислової політики України від 20.06.2007 № 01/3-2-518, департамент оборонно-промислового комплексу Мінпромполітики України підтверджує, що Державне підприємство "Вінницький авіаційний завод", яке підпорядковано Мінпромполітики України, є правонаступником заводу № 421 ЦА і прийнятий до управління Мінмашпрому України згідно з наказом від 12.07.1993 року №558Д.

Відповідно до Державного акту на право користування землею серії Б № 000488, землі, які використовує ДП "ВІАЗ" є державною власністю та на праві постійного користування передані вказаному підприємству.

17.02.2011 ухвалою Господарського суду Вінницької області порушено провадження у справі № 10/7/2011/5003 про банкрутство Державного підприємства "ВІАЗ".

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 24.06.2015 призначено керуючим санацією ДП "ВІАЗ" у справі № 10/7/2011/5003 арбітражного керуючого Василика В.В..

23.02.2017 керуючий санацією ДП "ВІАЗ" Василик В.В. звернувся до Вінницької міської ради із заявою про надання згоди на припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 3,9450 га, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова, 7, яка перебуває у користуванні ДП "ВІАЗ" на підставі Державного Акту про право користування землею серії Б №000488, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів у 1980 році, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 488, у зв`язку з перебуванням у власності ПАТ "Мотор Січ" нерухомого майна, розташованого на зазначеній земельній ділянці.

Рішенням 16 сесії 7 скликання Вінницької міської ради № 637 від 24.02.2017 року "Про надання дозволів на розроблення технічних документацій із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), технічних документацій із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок, проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення, розірвання договору оренди" надано дозволи на розроблення землевпорядної документації згідно з додатком, та згідно Додатку 3 до вказаного рішення, припинено право постійного користування земельними ділянками по вул. Чехова, 7 у м. Вінниця, площею 13,08 га і площею 50,10 га, в зв`язку з ліквідацією юридичної особи ДП "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ"; визнано таким, що втратив чинність державний акт на право користування землею серії Б № 000488, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 488 від 1980 року; ліквідатора ДП "Вінницький авіаційний завод - "ВІАЗ", зобов`язано повернути державний акт на право користування землею серії Б №000488 за актом прийомки-передачі до територіального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Пунктом а) ч. 1 ст. 13 Земельного кодексу України, передбачено, що до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Згідно ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Земельного кодексу України, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

В силу ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України, вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Згідно підпункту а) п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", у державній власності залишаються: розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони.

Отже, зважаючи на викладені вище норми законодавства, припинення права постійного користування Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод - "ВІАЗ", здійснюється власником земельної ділянки - державним органом виконавчої влади яким є Кабінет Міністрів України, а не органом місцевого самоврядування.

При цьому, судом встановлено, що рішень щодо передачі земельної ділянки площею 13,08 га та 50,1 га, яка розташована по вул. Чехова, 7, м. Вінниця з державної до комунальної власності Кабінетом Міністрів України не приймалися.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що Вінницька міська рада не мала повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності, а тому не могла припинити право постійного користування нею."

За встановлених у справі № 10/7/2011/5003 обставин, суд зважає на наступне.

Відповідно дост.13 Конституції України, земля, її надра є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Положеннями ст. 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини другої ст.116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Водночас, ст.12 Земельного кодексу України, пунктом 34 частини першої ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільська, селищна, міська рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до закону.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З урахуванням наведеного, в його сукупності суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 0,5839 га по вул. Чехова, 7 (10Б) перебуває у державній власності, що виключає підстави розпорядження означеною ділянкою позивачем у справі - Вінницькою міською радою. Протилежного прокурором та позивачем не доведено.

Обґрунтовуючи подання позову в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури посилається на порушення відповідачем вимог земельного законодавства України.

При цьому, прокурором не враховано того факту, що сама по собі обставина порушення вимог законодавства відповідачем не перешкоджає прокурору звертатися в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, як власника спірної земельної ділянки громади для захисту його прав до суду.

Відповідно до викладеного суд прийшов до висновку, що прокурором в даному спорі не вірно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, та господарським судом помилково порушено провадження у даній справі за позовом прокурора.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» від 23 березня 2012 року N 7: «Господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов`язаних із захистом інтересів держави.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором.

У випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України: «Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.».

Оскільки постанова Пленуму ВГСУ «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» від 23 березня 2012 року N 7, приймалася виходячи із чинної на той момент редакції Господарського процесуального кодексу України, а на момент вчинення даної процесуальної дії є чинною інша редакція Господарського процесуального кодексу України, суд також зазначає.

Згідно ч.5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України: «У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.».

Відповідно до ч. 2 та 5 ст.44 Господарського процесуального кодексу України: «Фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи здатні особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (процесуальна дієздатність). Юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника.».

Як зазначено вище суд прийшов до висновку, що прокурором в даному спорі не вірно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави та оскільки є орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, а відповідно до цього в прокурора відсутні підстави для звернення із даним позовом згідно вимог ч. 5 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно в нього не має процесуальної дієздатності, щодо підписання та подання позову в даному випадку.

Тому суд також ухвалив залишити позов без розгляду, у зв`язку із тим, що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 23.10.2018 по справі № 926/03/18. Підстав для відступлення від даних висновків Господарський суд Вінницької області не вбачає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Відповідно ч.2 ст.226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З огляду на викладене, за відсутності відповідного клопотання прокурора питання про повернення сплаченого судового збору наразі судом не вирішується.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 226, ст.ст. 232-235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-В" про стягнення на користь позивача безпідставно збережених коштів за період з 25.01.2017 по 13.12.2017 в розмірі 43 516,22 грн. у справі №902/91/19 - залишити без розгляду.

Примірник ухвали надіслати учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України .

Дата складання повного тексту ухвали 23.10.2020.

Головуючий суддя Матвійчук В.В.

Судді Маслій І.В.

Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Вінницька місцева прокуратура (пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21011)

3 - Вінницька міська ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

4 - ТОВ "Контакт-В" (вул. Чехова, буд. 7 (10Б), м. Вінниця, 21034)