ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 року Справа № 904/1645/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання: Грачов А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Крапівцева О.О., довіреність №4892-К-О від 12.11.2018, адвокат;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 у справі №904/1645/19 (суддя Манько Г.В., повне рішення складено 10.02.2020)

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ", м. Дніпро

про стягнення 2306068, 21 грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме" заборгованості в сумі 2 306 068,21 грн, з яких 1 525 990, 39 грн - заборгованість за кредитом, 780 077, 82 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; та судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов кредитного договору №09/02 від 28.08.2009.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з огляду на те, що Позивачем не підтверджено належними доказами надання кредитних коштів Відповідачу, а на банківських виписках, доданих до позовної заяви, відсутні підписи осіб, відповідальних за здійснення операції, відсутній штамп банку. Таким чином, факт отримання Відповідачем кредитних коштів є недоведеним. Крім того, за відсутності попередньої вимоги на видачу кредиту, банк не мав права на перерахування коштів на виконання умов договору, тому перераховані кошти не є кредитними.

У відповіді на відзив Позивач зазначив, що Відповідач частково сплачував за кредитом та залишок заборгованості у сумі 1525990,39 грн був зафіксований сторонами у п. А.2 договору від 31.08.2015 про внесення змін №5 до кредитного договору. Вказане підтверджує отримання Відповідачем кредитних коштів. Відповідач укладення договорів не заперечує, як і факт отримання коштів; а виписки з рахунку вважаються належними доказом перерахування кредитних коштів Відповідачу. Розрахунок заборгованості за отриманим кредитом здійсненний відповідно до умов кредитного договору та Відповідачем не зазначено, в якій частині він з ним не погоджується та на якій підставі. Договором не визначено обов`язкової наявності у Відповідача вимоги щодо надання кредиту.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 у справі №904/1645/19 (суддя Манько Г.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №09/02 від 28.08.2009 року станом на 12.04.2019 в сумі 2 306 068, 21 грн (1525 990,39 грн - заборгованість за кредитом; 780 077,82 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом), судовий збір в сумі 34591,02 грн.

Рішення суду мотивоване правомірністю та обґрунтованістю позовних вимог та доведенням матеріалами справи наявної суми заборгованості як по тілу кредиту, так і по процентам за користування ним.

Доводи апеляційної скарги та відзиву на неї.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відповідач, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- належними доказами безготівкового переказу коштів є платіжні доручення, а не виписки з рахунків, тому перерахування банком коштів на рахунок Відповідача не доведено;

- особовий рахунок та виписки з нього не є первинними документами;

- судом проігноровано, що ряд доказів не відповідає вимогам ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 04.03.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кощеєва І.М., Кузнецової І.Л.) після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 у справі №904/1645/19.

У зв`язку з встановленням тимчасово на період з 18 березня на період дії карантинних заходів на території України особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання Постанови Кабінету міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", враховуючи Рекомендації Ради суддів України викладені у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 1 від 17.03.2020 та №3 від 31.03.2020 року, визначено, що судове засідання для розгляду справи буде призначено додатково ухвалою суду, яку буде направлено на адресу сторін.

З урахуванням необхідності забезпечення права осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), та з метою забезпечення стабільного здійснення судочинства ухвалою суду від 13.05.2020 розгляд справи був призначений у судовому засіданні на 17.06.2020 - 14.00.

У судовому засіданні 17.06.2020 по справі було оголошено перерву до 03.08.2020 - 09.30.

Супровідним листом від 17.06.2020 до Верховного Суду для розгляду було надіслано касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області 15.07.2019 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду 23.09.2019 по справі № 904/1645/19 та матеріали справи.

03.08.2020 справа №904/1645/19 до Центрального апеляційного господарського суду не повернулася, внаслідок чого судове засідання було перенесено на 17.08.2020 на 11.30 год., про що прийнято ухвалу від 03.08.2020.

17.08.2020 справа до суду не повернулася та судове засідання не відбулося.

16.09.2020 справа надійшла до Центрального апеляційного господарського суду.

22.09.2020 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кощеєва І.М. по справі для вирішення питання призначення апеляційної скарги до розгляду здійснений повторний автоматизований розподіл, за результатами якого справу передано на розгляд головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2020 справа №904/1645/19 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів для вирішення питання призначення апеляційної скарги до розгляду в судовому засіданні. Розгляд справи №904/1645/19 призначено в судовому засіданні на 19.10.2020 на 10.00 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,65, зал засідань №511.

19.10.2020 у зв`язку з усуненням обставин, що стали підставою для автоматизованого перерозподілу 22.09.2020, по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М. та прийнято зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 19.10.2020.

У судове засідання 19.10.2020 апелянт явку повноважного представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, яка зазначена ним у поданих документах (49040, м. Дніпро, пр. Праці, буд. 2Т). Втім, ухвала суду від 03.08.2020 була повернута органами поштового зв`язку із позначкою: «за закінченням терміну зберігання», поштове відправлення з ухвалою суду від 23.09.2020 до суду не повернулось, згідно інформації за номером відправлення 256 відправлення не вручено під час доставки 15.10.2020 (причини не зазначені).

Раніше, 14.08.2020 від Відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі та визнання нечинним рішення суду, оскільки 30.06.2020 він надіслав Позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2340739,50 грн від 30.06.2020. Отже, предмет спору у даній справі, на його думку, відсутній та апеляційним судом мають бути застосовані положення п.3 ч.1 ст. 275 ГПК України.

У судовому засіданні 19.10.2020 повноважний представник Позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Підтримав позицію, викладену у поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу від 07.04.2020. Зазначив, що Відповідачем у договорі від 31.08.2015 про внесення змін №5 до кредитного договору підтверджено залишок заборгованості та зафіксовано суму 1525990,39 грн. Виписки з рахунку вважаються належними доказами перерахування кредитних коштів Відповідачу, про що також зазначено Верховним Судом у постанові від 06.11.2018 у справі №910/1580/18. Проти закриття провадження у справі з підстав, визначених Відповідачем, заперечив, зазначив, що про заяву щодо зарахування зустрічних однорідних вимог йому нічого не відомо, копію клопотання не отримував, заборгованість не погашена та значиться в бухгалтерському обліку банку.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, явка повноважних представників в судове засідання обов`язковою не визнавалася, суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника Відповідача, який був у попередніх засіданнях, надав свої пояснення по апеляційній скарзі, заявив клопотання.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

На підставі заявки Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на отримання короткострокової позики від 26.08.2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є AT КБ "ПРИВАТБАНК та ТОВ "ІММЕ" було укладено кредитний договір №09/02 від 28.08.2009 (надалі Договір), до якого в подальшому були укладені додаткові угоди: №1 від 05.10.2009 року, №2 від 25.10.2010 року, №3 від 11.04.2011 року, №4 від 30.12.2011 року, №5 від 31.08.2015 року разом з додатком №1, №6 від 04.04.2016 року.

Додатковими угодами змінювались сума кредиту, його ціль, строк/графік його повернення, сплати відсотків та їх розмір тощо.

Серед вищезазначених, укладена додаткова угода до №5 від 31.08.2015 року до Договору, якою зміст договору викладений у новій редакції.

Відповідно до п. 1.1. Договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно п. А.1. цього Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2. цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2. цього Договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни. Відновлювана кредитна лінія (далі - "кредит") надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів, рахунки яких відкриті у Банку.

Пунктами A.I, A.2. Договору (в редакції додаткової угоди №5 від 31.08.2015 року до кредитного договору №09/02 від 28.08.2009 року) передбачено, що вид кредиту відновлювана кредитна лінія з лімітом кредитування 1 525 990,39 грн на поповнення обігових коштів.

За змістом пункту А.З. Договору (в редакції додаткової угоди №5 від 31.08.2015 року до кредитного договору №09/02 від 28.08.2009 року) термін повернення кредиту визначений Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього Договору), а саме: 25.06.2019 року 1 017 326,93 грн, 25.07.2019 року 508 663,47 грн, 28.08.2019 року 0,00 грн.

Відповідно до п. А.6. Договору (в редакції додаткової угоди №5 від 31.08.2015 року до кредитного договору №09/02 від 28.08.2009 року) за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 11 (одинадцять) % річних.

Згідно із п. А.7. Договору (в редакції додаткової угоди №5 від 31.08.2015 року до кредитного договору №09/02 від 28.08.2009 року) у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11 (одинадцять) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого п. А.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,031% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуються.

Умовами пунктів 5.4 та 5.7 Договору в редакції додаткової угоди №5 від 31.08.2015 року до кредитного договору №09/02 від 28.08.2009 року сторони погодили, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених 5.1, 5.2, 5.3 цього Договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне було бути виконане Позичальником; терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 років.

Пункт А.8. Договору (в редакції додаткової угоди №5 від 31.08.2015 року до кредитного договору №09/02 від 28.08.2009року) передбачає, що датою сплати процентів є 25.06.2019 року, 25.07.2019 року, 25.08.2019 року, якщо інше не передбачене п. 7.3. цього Договору. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими.

31.08.2009 року на підставі попередньої вимоги ТОВ "ІММЕ" на видачу кредиту від 28.08.2009 року (а.с. 51, том 1) AT КБ "ПРИВАТБАНК" перераховано позичальнику кредитний транш у розмірі 1 171 742,22 грн, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості. Видача кредиту відбувалась, в тому числі на підставі відповідних попередніх вимог ТОВ "ІММЕ" на видачу кредиту, зокрема, від 31.01.2013 року, 01.02.2013 року, 04.02.2013 року, 05.02.2013 року, 06.02.2013 року, 07.02.2013 року, 08.02.2013 року, 11.02.2013 року (а.с. 52 59, том 1).

Відповідач частково здійснював оплати за наданим кредитом та станом на 11.03.2014 залишок простроченої заборгованості Відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) згідно розрахунку Позивача склав 1525990,39 грн.

Зазначена сума заборгованості зафіксована сторонами, як було зазначено, у договорі про внесення змін №5 до Договору від 31.08.2015.

За приписами пункту 2.3 Договору у випадку зміни вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, зміни облікової ставки НБУ, підвищення курсу іноземної валюти (долар США) відносно національної валюти напротязі дії Кредитного договору Банк має право з відома Позичальника збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом, змінити періодичність порядку сплати платежів по кредиту, про що сторони укладають Договори про внесення змін до цього Договору.

Керуючись приписами пункту 2.3 Договору (в редакції додаткової угоди №5 від 31.08.2015 року до кредитного договору №09/02 від 28.08.2009 року), AT КБ "ПРИВАТБАНК" листом від 28.12.2017 року № Э. Upr 1/3-165054, до якого додав два примірники Договору про внесення змін №7 до кредитного договору №09/02 від 28.08.2009 року, повідомив ТОВ "ІММЕ" про наявні обставини та запропонував у двадцятиденний строк після одержання пропозиції надати згоду, зокрема, на зміну періодичності сплати процентів 25-го числа кожного поточного місяця, починаючи з 25 січня 2018 року в розмірі 19% річних. На вищезазначені пропозиції AT КБ "ПРИВАТБАНК" ТОВ "ІММЕ" свою згоду не надало, що підтверджується листом останнього від 12.02.2018 року №1201/1.

За приписами пункту 2.3 Договору, "у разі не отримання від Позичальника згоди на збільшення процентної ставки за користування кредитом, зміну періодичності порядку сплати платежів по кредиту... Банк на свій розсуд має право змінити умови цього Договору зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором v повному обсязі шляхом відправлення повідомлення.

Зважаючи на ненадання ТОВ "ІММЕ" згоди на зміну періодичності порядку сплати платежів за кредитом, керуючись абзацом "а)" п.п.2.3.2 пункту 2.3 Договору, AT КБ "ПРИВАТБАНК" листом від 09.07.2018 року № Э. Upr 1/3-616335 повідомило ТОВ "ІММЕ" про зміну умов Договору, а саме зміну терміну повернення кредиту, визначеного пунктом А.З, встановлення 25 липня 2018 року датою повернення кредиту та вимагало від ТОВ "ІММЕ" 25 липня 2018 року повернути Банку суму кредит у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Договором із зазначенням про те, що у випадку непогашення суми кредиту, процентів за фактичний строк його користування у термін, зазначений у повідомленні (25.07.2018 рік), уся сума належного платежу за цим Договором, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою.

Лист від 09.07.2018 року №3.Upr 1/3-616335 надіслано 10.07.2018 року, що підтверджується копіями опису вкладення від 10.07.2018 року, накладної від 10.07.2018 року №128 і фіскального чеку від 10.07.2018 року зі штрихкодовим ідентифікатором №128 та вручено представнику ТОВ "ІММЕ" 23.08.2018 (а.с. 73, 74, том 1).

ТОВ "ІММЕ" кредит не повернуло, проценти за користування не сплатило, інші зобов`язання за договором не виконало, вимоги AT КБ "ПРИВАТБАНК" та пропозиція були залишені без задоволення.

Вказане стало підставою для звернення із даним позовом. Згідно заявлених позовних вимог Позивач просив стягнути з Відповідача заборгованість за Договором станом на 12.04.2019 в сумі 2306068,21 грн, з яких 1525990,39 грн заборгованість за кредитом, 780077,82 грн заборгованість по процентам за користування кредитом.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами частини 3 статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про Національний банк України» та частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1.10., 4.1. - 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003, яке було чинним станом на дату отримання відповідачем кредитних коштів (далі за текстом - Положення), операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов`язаних з документуванням інформації за операціями банку (далі - операції), проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками.

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пунктів 5.1. - 5.5. Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, які ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; книги реєстрації відкритих рахунків; оборотно-сальдовий баланс; інші регістри відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку. Зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення.

Згідно з пунктами 5.6., 5.8 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

З огляду на викладене, суд зазначає про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/1580/18 та від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 96 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Частиною п`ятою статті 96 ГПК України встановлено, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З огляду на викладене, в силу приписів частин третьої та п`ятої статті 96 ГПК України праву учасника справи подати до суду паперову копію електронного доказу відповідає право суду витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу з власної ініціативи, зокрема, у випадку, якщо суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. При цьому не взяття судом до уваги паперової копії оригіналу електронного доказу є процесуальним наслідком саме неподання оригіналу електронного доказу на вимогу суду (а не неподання його разом із позовом чи відзивом на нього).

Відповідно, добросовісно реалізуючи право на подання електронного доказу в його паперовій копії, учасник справи, виходячи з принципу правової визначеності, може розраховувати на відповідні процесуальні дії суду, у випадку виникнення у нього (суду) сумнівів щодо відповідності поданої паперової копії оригіналу, включаючи і право учасника справи, у разі відсутності у нього можливості подати доказ, який витребовує суд, або відсутності можливості подати такий доказ у встановлені строки, повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про витребування таких доказів (частини восьма, десята статті 81 ГПК України).

Частиною четвертою статті 74 ГПК України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, ані Відповідачем, ані судом відповідність поданої копії електронного документу (виписки по рахунку) оригіналу під сумнів не ставилася, оригінал електронного документу у Позивача не витребовувався, тому подана копія електронного документа правомірно прийнята судом до уваги, підстави для не взяття її судом до уваги відсутні.

Вказане спростовує доводи Відповідача щодо невідповідності поданих документів нормам ГПК України.

Як правильно було зазначено Позивачем, сума заборгованості по тілу кредиту, яка заявлена Позивачем до стягнення (1525990,39 грн), була узгоджена сторонами у договорі про внесення змін №5 до Договору від 31.08.2015. До цього часу надання кредитних коштів Відповідачу здійснювалось згідно наданих ним вимог на видачу кредиту (а.с. 51 59, том 1), що спростовує твердження Відповідача про відсутність попередньої вимоги на видачу кредиту та невизначеність природи наданих коштів.

Подані Позивачем докази та розрахунок заборгованості Відповідачем не спростовані, докази на виконання умов Договору та погашення заборгованості не надані.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості в сумі 2 306 068,21 грн, з яких 1 525 990, 39 грн - заборгованість за кредитом, 780 077, 82 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 12.04.2019 є правомірними.

Суд також враховує, що на час прийняття рішення судом першої інстанції спливли і строки погашення кредиту і процентів, визначені Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього Договору) в редакції додаткової угоди №5 від 31.08.2015 року до кредитного договору №09/02 від 28.08.2009 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Підстави для визнання рішення суду першої інстанції нечинним та закриття провадження у справі на стадії апеляційного провадження визначені у ст. 274 ГПК України, зокрема відмова позивача від позову або укладення сторонами мирової угоди.

В даній справі такі підстави відсутні, оскільки сторонами не укладалася мирова угода, а банк не відмовлявся від позову.

Суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції за тими доказами, які були наявні на час винесення рішення судом першої інстанції. Проте, заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.06.2020 на суму 2340739,50 грн на підставі договору про відступлення права вимоги від 30.06.2020, що був укладений з ТОВ «Приватофис», відповідач надіслав на адресу Позивача поштою 30.06.2020, тобто під час апеляційного провадження.

Доказів надіслання клопотання про закриття провадження у справі на адресу позивача відповідач не надав, що є підставою для залишення такого клопотання без розгляду.

Враховуючи, що банк заперечував проти закриття провадження у справі з підстав, визначених Відповідачем, не визнав зарахування зустрічних однорідних вимог та стверджував, що заборгованість не погашена та значиться в бухгалтерському обліку банку, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення цього клопотання.

Водночас, Відповідач вправі реалізувати своє право в порядку ст. 328 ГПК України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 у справі №904/1645/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 у справі №904/1645/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю "ІММЕ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, визначених ст. 287 ГПК України.

Повна постанова складена 21.10.2020.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова