РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2020Справа № 910/13837/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 39 763,12 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Петрів Л.П. - представник

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг від 07.02.2018 №07323/ЦТЛ-2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2019 відкрито провадження у справі № 910/13837/19 та призначено до розгляду на 15.11.2019.

Ухвалою суду від 15.11.2019 розгляд справи відкладено на 06.12.2019.

03.12.2019 відділом діловодства суду від відповідача отримано пояснення про справі.

Ухвалою суду від 06.12.2019 розгляд справи відкладено на 13.01.2020.

02.01.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

13.01.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про приєднання до матеріалів справи та клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 13.01.2020 розгляд справи відкладено на 03.02.2020.

Ухвалою суду від 03.02.2020 розгляд справи відкладено на 28.02.2020.

14.02.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про долучення додаткових доказів та заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

28.02.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано додаткові пояснення.

28.02.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. у відпустці.

Ухвалою суду від 10.03.2020 розгляд справи призначено на 03.04.2020.

19.03.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

25.03.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, судове засідання призначене на 03.04.2020 не відбулось.

Ухвалою суду від 09.06.2020 розгляд справи призначено на 13.07.2020.

10.07.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляду справи за відсутності представника позивача.

13.07.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 01.09.2020 розгляд справи призначено на 14.09.2020.

07.09.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

14.09.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

14.09.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

14.09.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв`язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 призначено розгляд справи на 16.10.2020.

15.10.2020 відділом діловодства суду від представника позивача отримано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судове засідання 16.10.2020 представник відповідача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Між позивачем, як замовником та відповідачем, як перевізником було укладено Договір від 07.02.2018 №07323/ЦТЛ-2018, предметом дії якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організаціє перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експрт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та /або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі якої відповідач зобов`язується доставити довірений позивачем вантаж до пункту призначення та видати його особі яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а позивач зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги, який затверджено наказом Мінтрансу від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Мін`юсті 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Мінтрансу від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Мін`юсті 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення.

17.06.2019. відповідачем було розпочато перевезення вантажу «вугілля кам`яне» у вагоні оренди №56079163 на адресу вантажоодержувача за накладною №47293741. Вагон направився із станції Ароматна Придністровської залізниці до станції Бурштин Львівської залізниці.

20.06.2019 на станції Бурштин Львівської залізниці було виявлено пошкодження (розукомплектування) вагона №56079163, про що працівниками залізниці складено Акт про пошкодження вагона від 20.06.2019 за формою ВУ-25М.

Як зазначає позивач причиною розукомплектування вагону стало не дотримання відповідачем зобов`язання щодо збереження вагону.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з моменту виявлення відсутності на вагоні авторегулятора (про що 20.06.2019 складено Акт про пошкодження вагона за формою ВУ-25М) та до моменту його завантаження та відправлення на станцію призначення Добротвор, вагон №560791163 не міг використовуватися позивачем, тому що в період з 20.06.2019 по 2707.2019 через протиправну діяльність відповідача перебував у непридатному для експлуатації стані, що спричинило настання упущеної вигоди для позивача в розмірі 28 900 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. Відповідач також зазначив, що складення працівниками АТ «Укрзалізниця» документів на які посилається в своїй позовні заяві позивача свідчить про виконання ними покладених на них обов`язків щодо забезпечення безпеки руху поїздів.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/6657/16, від 07.02.2018 у справі № 917/1651/16, а також у постановах Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 3-1071гс16, від 28.01.2015 у справі N 3-210гс14.

Проте, статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем протиправних дій під час експлуатації спірного вагону.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову задоволенні позову у повному обсязі.

Частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 75 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.. 74, ч. 4 ст. 75, ст.ст. 76, 77, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.10.2020.

Суддя В.І. Мельник