ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р. Справа№ 911/2672/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явились,

від відповідача 1 - Костик В.В.,

від відповідача 2 - не з`явились,

розглядає апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.09.2020

про забезпечення позову

у справі № 911/2672/20(суддя Кошик А.Ю.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова+"

до:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастів Агро"

про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова+" звернулося до Господарського суду Київської області з заявою від 08.09.2020 року, б/н про вжиття заходів забезпечення позову, який заявник має намір подати до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастів Агро" про стягнення збитків.

Заява обґрунтована тим, що заявник є користувачем 66 земельних ділянок, що знаходяться на території Бабичівської та Мартенівської сільських рад Пулинського району Житомирської області, однак, протягом 2020 року ТОВ "Ялинівка Нова" та ТОВ "Фастів Агро" самовільно обробляло вищевказані ділянки, чим перешкодило заявнику засіяти орендовані ним земельні ділянки та отримати прибуток. Відтак заявник просив суд:

- Накласти арешт на врожай сільськогосподарської культури соняшника 2020 року врожаю, що належить ТОВ "Ялинівка Нова" та знаходиться на 159 земельних ділянках загальною площею 538,5831 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Ялинівка Нова" на території Зороківської та Вільської сільських рад Черняхівського району Житомирської області з наступними кадастровими номерами: :14:000:0114; :13:000:0101; :13:000:0120; :15:000:0002; :14:000:0064; :14:000:0081; :14:000:0037; :14:000:0046; :13:000:0096; :13:000:0098; :13:000:0100; :13:000:0094; :13:000:0095; :13:000:0074; :13:000:0075; :13:000:0076; :13:000:0077; :13:000:0073; :13:000:0069; :13:000:0072; :13:000:0063; :13:000:0067; :13:000:0064; :13:000:0065; :13:000:0043; :13:000:0044; :13:000:0042; :13:000:0047; :13:000:0045; :12:000:0068; :12:000:0047; :12:000:0042; :12:000:0070; :12:000:0069; :12:000:0056; :12:000:0063; :12:000:0062; :12:000:0045; :12:000:0057; :12:000:0058; :12:000:0064; :12:000:0065; :12:000:0054; :12:000:0040; :12:000:0036; :13:000:0131; :12:000:0105; :12:000:0117; :13:000:0127; :12:000:0113; :13:000:0135; :13:000:0133; :07:000:0184; :12:000:0025; :12:000:0006; :12:000:0016; :12:000:0038; :12:000:0034; :12:000:0032; :12:000:0030; :12:000:0005; :12:000:0015; :12:000:0024; :12:000:0012; :12:000:0028; :12:000:0029; :12:000:0026; :12:000:0033; :12:000:0023; :12:000:0039; :12:000:0001; :12:000:0017; :12:000:0008; :12:000:0010; :12:000:0018; :12:000:0007; :03:000:0055; :13:000:0097; :13:000:0099; :14:000:0087; :12:000:0002; :13:000:0070; :13:000:0046; :12:000:0021; :12:000:0037; :12:000:0053; :12:000:0041; :12:000:0027; :12:000:0052; :14:000:0049; :12:000:0067; :12:000:0055; :12:000:0061; :13:000:0066; :13:000:0102; :14:000:0231; :14:000:0088; :14:000:0230; :14:000:0141; :12:000:0112; :12:000:0116; :13:000:0126; :12:000:0114; :12:000:0108; :13:000:0134; :17:000:0010; :12:000:0003; :14:000:0070; :12:000:0035; :12:000:0019; :15:000:0003; :17:000:0009; :12:000:0043; :12:000:0004; :13:000:0068; :12:000:0044; :12:000:0060; :17:000:0105; :14:000:0117; :14:000:0135; :14:000:0136; :14:000:0121; :13:000:0091; :14:000:0126; :14:000:0113; :14:000:0120; :12:000:0011; :12:000:0020; :14:000:0116; :14:000:0115; :14:000:0134; :12:000:0031; :14:000:0127; :14:000:0073; :12:000:0014; :12:000:0013; :14:000:0124; :14:000:0122; :14:000:0137; :14:000:0119; :12:000:0046; :12:000:0022; :17:000:0103; :14:000:0075; :14:000:0074; :12:000:0009; :14:000:0123; :17:000:0104; :12:000:0109; :13:000:0129; :12:000:0111; :13:000:0132; :14:000:0229; :13:000:0128; :12:000:0110; :14:000:0145; :12:000:0115, з правом зібрання врожаю соняшника з допомогою власної або залученої спеціалізованої сільськогосподарської техніки ТОВ "Ялинівка Нова+" та подальшого його переміщення до місця зберігання;

- Передати арештований та зібраний врожай соняшника на відповідальне зберігання ТОВ "Ялинівка Нова+" до вирішення справи по суті;

- Накласти арешт на кошти у розмірі 8 820 000 грн., що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" у банківських та інших фінансових установах.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.09.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова+" від 08.09.2020 року, б/н про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/2672/20 задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову у справі № 911/2672/20, а саме накладено арешт на врожай сільськогосподарської культури соняшника 2020 року врожаю, що належить ТОВ "Ялинівка Нова" та знаходиться на 159 земельних ділянках загальною площею 538,5831 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Ялинівка Нова" на території Зороківської та Вільської сільських рад Черняхівського району Житомирської області з наступними кадастровими номерами: :14:000:0400:13:000:0101; :13:000:0120; :15:000:0002; :14:000:0064; :14:000:0081; :14:000:0037; :14:000:0046; :13:000:0096; :13:000:0098; :13:000:0100; :13:000:0094; :13:000:0095; :13:000:0074; :13:000:0075; :13:000:0076; :13:000:0077; :13:000:0073; :13:000:0069; :13:000:0072; :13:000:0063; :13:000:0067; :13:000:0064; :13:000:0065; :13:000:0043; :13:000:0044; :13:000:0042; :13:000:0047; :13:000:0045; :12:000:0068; :12:000:0047; :12:000:0042; :12:000:0070; :12:000:0069; :12:000:0056; :12:000:0063; :12:000:0062; :12:000:0045; :12:000:0057; :12:000:0058; :12:000:0064; :12:000:0065; :12:000:0054; :12:000:0040; :12:000:0036; :13:000:0131; :12:000:0105; :12:000:0117; :13:000:0127; :12:000:0113; :13:000:0135; :13:000:0133; :07:000:0184; :12:000:0025; :12:000:0006; :12:000:0016; :12:000:0038; :12:000:0034; :12:000:0032; :12:000:0030; :12:000:0005; :12:000:0015; :12:000:0024; :12:000:0012; :12:000:0028; :12:000:0029; :12:000:0026; :12:000:0033; :12:000:0023; :12:000:0039; :12:000:0001; :12:000:0017; :12:000:0008; :12:000:0010; :12:000:0018; :12:000:0007; :03:000:0055; :13:000:0097; :13:000:0099; :14:000:0087; :12:000:0002; :13:000:0070; :13:000:0046; :12:000:0021; :12:000:0037; :12:000:0053; :12:000:0041; :12:000:0027; :12:000:0052; :14:000:0049; :12:000:0067; :12:000:0055; :12:000:0061; :13:000:0066; :13:000:0102; :14:000:0231; :14:000:0088; :14:000:0230; :14:000:0141; :12:000:0112; :12:000:0116; :13:000:0400:12:000:0114; :12:000:0108; :13:000:0134; :17:000:0010; :12:000:0003; :14:000:0070; :12:000:0035; :12:000:0019; :15:000:0003; :17:000:0009; :12:000:0043; :12:000:0004; :13:000:0068; :12:000:0044; :12:000:0060; :17:000:0105; :14:000:0117; :14:000:0135; :14:000:0136; :14:000:0121; :13:000:0091; :14:000:0126; :14:000:0113; :14:000:0120; :12:000:0011; :12:000:0020; :14:000:0116; :14:000:0115; :14:000:0134; :12:000:0031; :14:000:0127; :14:000:0073; :12:000:0014; :12:000:0013; :14:000:0124; :14:000:0122; :14:000:0137; :14:000:0119; :12:000:0046; :12:000:0022; :17:000:0103; :14:000:0075; :14:000:0074; :12:000:0009; :14:000:0123; :17:000:0104; :12:000:0109; :13:000:0129; :12:000:0111; :13:000:0132; :14:000:0229; :13:000:0128; :12:000:0110; :14:000:0400:12:000:0115.

Накладено арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" у сумі 3 993 750 грн., що знаходяться на рахунках у банківських та інших фінансових установах. В задоволенні решти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова+" про вжиття заходів забезпечення позову у справі №911/2672/20 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачами вчинено незаконні дії щодо посіву пшениці та зібрання врожаю на належних позивачу земельних ділянках, що підтверджується долученими до заяви доказами, зокрема, фактом відкриття кримінального провадження та Актом обстеження, який підписаний представником ТОВ "Фастів Агро", такі дії відповідачів призвели до заподіяння позивачу збитків у вигляді неотриманих доходів, тобто прибутку від реалізації врожаю, в разі його посіву і зібрання на орендованих земельних ділянках, якби такі земельні ділянки не були самовільно засіяні (захоплені) відповідачами. Місцевим господарським судом також зазначено, що у відповідача1 наявне соняшника, період збору якого має незабаром настати, може бути в будь-який момент зібрано ним та відразу реалізовано, а виручені кошти можуть бути приховані чи витрачені, а тому невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком відсутність у відповідача1 (приховання) коштів чи інших активів, достатніх для відшкодування позивачу збитків, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, тому на думку суду першої інстанції адекватним заходом забезпечення позову, достатнім для захисту прав позивача на період вирішення спору, є накладення арешту на врожай та одночасно на грошові кошти в розмірі розрахованих збитків, які позивач має намір заявити до стягнення. При цьому, необхідність одночасного накладення арешту на врожай та кошти обумовлена на думку місцевого господарського суду необхідністю забезпечення наявності у відповідача1 достатньої суми для відшкодування позивачу збитків.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 15.09.2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального права та за умов невірно встановлених обставин справи, які мають суттєве значення. Зокрема скаржник вважає, що судом першої інстанції накладено арешт на врожай сільськогосподарської культури соняшник, яка є продукцію, що швидко псується, однак відповідно до ч. 2, ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Окрім того скаржник звертає увагу, що загальна грошова сума, в якій виражається забезпечення позову становить 11 695 346, 60 грн. при заявленій ціні позову в 3 393 750, 00 грн., що майже в чотири рази вище аніж ціна позову по справі. В апеляційній скарзі також вказано, що місцевий господарський суд безпідставно дійшов висновку про недоцільність застосування заходів зустрічного забезпечення позову та висновку, що такі заходи забезпечення позову жодним чином не порушують інтересів відповідачів, оскільки календарний період року, який наразі протікає, для відповідача 1 є визначальним з огляду на те, що господарська діяльність скаржника в такий період пов`язана із швидким збиранням врожаю, його обробкою та швидкою реалізацією допоки такий товар не зіпсувався, а дохід від такої реалізації є єдиним джерелом доходу підприємства. Також скаржник стверджує, що суд першої інстанції без належних та допустимих доказів, а саме обвинувального вироку щодо самовільного захоплення земельних ділянок заявника та підтвердження належності арештованого врожаю відповідачу 1 на праві власності. Й наостанок скаржник вважає, що місцевий господарський суд оскаржуваним забезпеченням позову заблокував діяльність підприємства.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.09.2020 року у справі №911/2672/20 та призначено розгляд справи на 21.10.2020 року.

20.10.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представник позивача Козачук М.О. має підтверджений лабораторним дослідженням діагноз Коронавірус.

В судовому засіданні 21.10.2020 року представник відповідача 1 заперечував проти відкладення розгляду справи, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники позивача та відповідача 2 в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, а позивач та/або його представник не позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду відповідно до частини 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України, проте не скористався своїм правом, у клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначив причин, які безпосередньо перешкоджають йому взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду. (постанова Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі №922/2575/19).

Окрім того, колегія суддів зазначає, що позивач, як юридична особа не обмежена права направити іншого представника в судове засідання.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача та відповідача 2.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як було зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова+" про вжиття заходів забезпечення позову, обґрунтована тим, що заявник є користувачем 66 земельних ділянок, що знаходяться на території Бабичівської та Мартенівської сільських рад Пулинського району Житомирської області, однак, протягом 2020 року ТОВ "Ялинівка Нова" та ТОВ "Фастів Агро" самовільно обробляло вищевказані ділянки, чим перешкодило заявнику засіяти орендовані ним земельні ділянки та отримати прибуток.

Заявником надано до матеріалів справи інформаційну довідку від 16.07.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якою підтверджується право користування зазначеними земельними ділянками. (а.с. 7-30).

Як зазначає заявник в заяві, 23.07.2020 року при виїзді на вказані земельні ділянки представниками ТОВ "Ялинівка Нова+" було виявлено, що ТОВ "Ялинівка Нова" та ТОВ "Фастів Агро" здійснюють підготовку до збору врожаю пшениці на самовільно зайнятих земельних ділянках.

В матеріалах справи наявний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань з кримінального провадження №0000038 відповідно до якого вбачається, що невстановлені особи самовільно зайняли та здійснюють обробіток земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що перебувають у користуванні ТОВ «Агро Неборівка», ТОВ «Ялинівка Нова+», ОСОБА_1 на території Мартинівської та Бабицівської сільських рад Пулинського району, чим завдано значну шкоду. Правоа кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.197-1 Кримінального кодексу України. (а.с. 31).

При цьому, в розділі найменування та код ЄДР юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також, яку повідомлено про підозру не зазначено.

Окрім цього в матеріалах справи наявний Акт обстеження земельної ділянки від 02.08.2020 року в якому вказано, що у результаті проведення обстеження земельних ділянок встановлено, що ТОВ «Ялинівка Нова» та ТОВ «Фастів Агро» на землях сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва приватної форми власності використовує, шляхом обробітку поверхневого шару ґрунту, земельні ділянки загальною площею 188,883 га., що перебувають в оренді у ТОВ «Ялинівка Нова+». На час обстеження виявлено сільськогосподарську техніку - комбайни, вантажні автомобілі ТОВ «Ялинівка Нова» та ТОВ «Фастів Агро», які здійснювали сільськогосподарські роботи на земельних ділянках загальною площею 188,883 га., що перебувають в оренді у ТОВ «Ялинівка Нова+». (а.с. 9).

З огляду на вище викладене заявник просив суд першої інстанції:

- Накласти арешт на врожай сільськогосподарської культури соняшника 2020 року врожаю, що належить ТОВ "Ялинівка Нова" та знаходиться на 159 земельних ділянках загальною площею 538,5831 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Ялинівка Нова" на території Зороківської та Вільської сільських рад Черняхівського району Житомирської області з наступними кадастровими номерами: :14:000:0114; :13:000:0101; :13:000:0120; :15:000:0002; :14:000:0064; :14:000:0081; :14:000:0037; :14:000:0046; :13:000:0096; :13:000:0098; :13:000:0100; :13:000:0094; :13:000:0095; :13:000:0074; :13:000:0075; :13:000:0076; :13:000:0077; :13:000:0073; :13:000:0069; :13:000:0072; :13:000:0063; :13:000:0067; :13:000:0064; :13:000:0065; :13:000:0043; :13:000:0044; :13:000:0042; :13:000:0047; :13:000:0045; :12:000:0068; :12:000:0047; :12:000:0042; :12:000:0070; :12:000:0069; :12:000:0056; :12:000:0063; :12:000:0062; :12:000:0045; :12:000:0057; :12:000:0058; :12:000:0064; :12:000:0065; :12:000:0054; :12:000:0040; :12:000:0036; :13:000:0131; :12:000:0105; :12:000:0117; :13:000:0127; :12:000:0113; :13:000:0135; :13:000:0133; :07:000:0184; :12:000:0025; :12:000:0006; :12:000:0016; :12:000:0038; :12:000:0034; :12:000:0032; :12:000:0030; :12:000:0005; :12:000:0015; :12:000:0024; :12:000:0012; :12:000:0028; :12:000:0029; :12:000:0026; :12:000:0033; :12:000:0023; :12:000:0039; :12:000:0001; :12:000:0017; :12:000:0008; :12:000:0010; :12:000:0018; :12:000:0007; :03:000:0055; :13:000:0097; :13:000:0099; :14:000:0087; :12:000:0002; :13:000:0070; :13:000:0046; :12:000:0021; :12:000:0037; :12:000:0053; :12:000:0041; :12:000:0027; :12:000:0052; :14:000:0049; :12:000:0067; :12:000:0055; :12:000:0061; :13:000:0066; :13:000:0102; :14:000:0231; :14:000:0088; :14:000:0230; :14:000:0141; :12:000:0112; :12:000:0116; :13:000:0126; :12:000:0114; :12:000:0108; :13:000:0134; :17:000:0010; :12:000:0003; :14:000:0070; :12:000:0035; :12:000:0019; :15:000:0003; :17:000:0009; :12:000:0043; :12:000:0004; :13:000:0068; :12:000:0044; :12:000:0060; :17:000:0105; :14:000:0117; :14:000:0135; :14:000:0136; :14:000:0121; :13:000:0091; :14:000:0126; :14:000:0113; :14:000:0120; :12:000:0011; :12:000:0020; :14:000:0116; :14:000:0115; :14:000:0134; :12:000:0031; :14:000:0127; :14:000:0073; :12:000:0014; :12:000:0013; :14:000:0124; :14:000:0122; :14:000:0137; :14:000:0119; :12:000:0046; :12:000:0022; :17:000:0103; :14:000:0075; :14:000:0074; :12:000:0009; :14:000:0123; :17:000:0104; :12:000:0109; :13:000:0129; :12:000:0111; :13:000:0132; :14:000:0229; :13:000:0128; :12:000:0110; :14:000:0145; :12:000:0115, з правом зібрання врожаю соняшника з допомогою власної або залученої спеціалізованої сільськогосподарської техніки ТОВ "Ялинівка Нова+" та подальшого його переміщення до місця зберігання;

- Передати арештований та зібраний врожай соняшника на відповідальне зберігання ТОВ "Ялинівка Нова+" до вирішення справи по суті;

- Накласти арешт на кошти у розмірі 8 820 000 грн., що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" у банківських та інших фінансових установах.

Частково задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову місцевий господарський суд виходив з того, що для забезпечення ефективного захисту прав позивача у разі задоволення позову, доцільно застосувати такий обмежувальний захід, як накладення арешту на врожай відповідача1 та грошові кошти в розмірі суми позову 3 993 750 грн., що надасть позивачеві тимчасову правову охорону його прав та інтересів у реалізації права, за захистом якого він має намір звернутись до суду.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначені заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з наступного:

- По-перше, суду має бути надане підтвердження існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

- По-друге, забезпечення позову має бути обґрунтованим, тобто заявник повинен обґрунтувати, чому невжиття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду та як саме.

- По-третє, вид забезпечення позову повинен бути відповідати позовним вимогам та їхньому обсягу.

При цьому вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи

Зокрема, суд не повинен вживати такі заходи забезпечення позову, які пов`язані з втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Як зазначає заявник предметом майбутнього позову є стягнення збитків.

В той же час, в оскаржуваній ухвалі та у заяві про забезпечення позову не зазначено яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову про стягнення збитків.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 2, ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Однак, як вбачається з оскаржуваної ухвали, арешт накладено на врожай сільськогосподарської культури соняшника 2020 року врожаю, що належить ТОВ "Ялинівка Нова" та знаходиться на 159 земельних ділянках загальною площею 538,5831 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Ялинівка Нова" на території Зороківської та Вільської сільських рад Черняхівського району Житомирської області, що в свою чергу суперечить вказаній вище ч. 2, ст. 137 Господарського процесуального кодексу України оскільки арешт накладено на продукти, які мають властивість швидко псуватися.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна фізична та юридична особа згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Колегія суддів зазначає, що наклавши арешт на врожай, який знаходиться на 159 земельних ділянках загальною площею 538,5831 га судом першої інстанції не встановлено, а матеріали справи не місять доказів належності вказаних земельних ділянок відповідачам, тобто достеменно не встановлено належність арештованого врожаю відповідачам.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що з наявного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань з кримінального провадження №0000038 вбачається, що земельні ділянки, які знаходяться у користуванні заявника, також знаходяться й в користуванні у ТОВ «Агро Неборівка» та ОСОБА_1 (а.с. 31).

Втім, скаржником було надано договір інвестування від 17.04.2018 року відповідно до якого ТОВ «Агро Неборівка» надало у користування ТОВ «Ялинівка Нова» земельні ділянки, загальною площею 338 гектарів ріллі, які розташовані на території Пулинського району Житомирської області.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем не було надано будь-яких належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на кошти, як не надано і доказів вчинення відповідачами дій або наявності наміру у них відчужити належне їм майно або вивести грошові кошти з обігу підприємств.

При цьому, саме посилання позивача на потенційну можливість перерахування грошових коштів на рахунок третіх осіб не підтверджено жодним доказом.

Відтак, всупереч положенням Господарського процесуального кодексу України заява позивача про забезпечення позову базується лише на власних припущеннях позивача.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідачі є юридичними особами, які ймовірно мають зобов`язання щодо видатків з виплати заробітної плати працівникам підприємств, що місцевим господарським судом не було досліджено, а також безпідставно не взято до уваги, що заявником не було надано жодних відомостей про наявність рахунків відповідача, їх номера та назви відповідних установ в яких вони відкриті, зокрема довідки з банку в якій було б вказано, що у відповідного підприємства відкриті відповідні рахунки.

З огляду на викладене вище, заслуговують також угави й доводи скаржника, що існуючи заходи забезпечення позову без надання заявником належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу до забезпечення позову не дозволяють скаржнику отримати прибуток та покрити за його рахунок видатки, чим фактично блокується підприємницька діяльність відповідачів.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 ГПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, судом першої інстанції не зазначено в ухвалі жодних достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі. Приймаючи до уваги те, що до заяви не надано доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, є всі підстави для скасування ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Колегія суддів звертає увагу, що заявником було наведено розрахунок вартості врожаю про арешт якого було постановлено ухвалу на суму 7 755 596, 64 грн., одночасно судом першої інстанції накладено арешт на грошові кошти в сумі 3 993 750, 00 грн., що загалом становить 11 695 346, 60 грн., що значно перевищує ціну позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає не співмірними заходи забезпечення позову з позовними вимогами та відсутність правового зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Відтак, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не можна визнати адекватними.

Отже, прийняту судом першої інстанції оскаржувану ухвалу неможна вважати законною та обґрунтованою.

Згідно з п. 2) ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України).

За наведених підстав, ухвала Господарського суду Київської області від 15.09.2020 року у справі № 911/2672/20 має бути скасована з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова+" від 08.09.2020 року, б/н про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/2672/20 в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. ст. 129, 315 ГПК України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій покладається на Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова+".

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.09.2020 року у справі №911/2672/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 15.09.2020 року у справі №911/2672/20 скасувати.

3. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова+" від 08.09.2020 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/2672/20 відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова+" (12100, Житомирська область, Хорошівський район, смт. Хорошів(пн.), вул. Героїв України, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 43406563) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка Нова" (12043, Житомирська область, Пулинський район, с. Ялинівка, вул. Шевченка, 1 Б, ідентифікаційний код юридичної особи 39289687) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві гривні) 00 коп.

5. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ на виконання цієї постанови.

6. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 15.09.2020 року у справі №911/2672/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.10.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз