номер провадження справи 35/82/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 Справа № 908/1447/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Авраменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Виконувача обов`язків керівника Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області (69035, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, б.5) в інтересах держави в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70413, запорізька обл., запорізький р-н, с. Широке, вул. Центральна, б. 1)

до відповідача-1 Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69059, м. Запоріжжя, вул. Українська, б. 50)

до відповідача-2 Фізичної особи - підприємця Зозуля Василя Анатолійовича ( АДРЕСА_1 )

про визнання незаконним і скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку

за участю представників сторін:

від прокуратури: Костяновська Ю.О., посвідчення №034288 від 06.07.2015;

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Нікогосян Л.В., довіреність № 0-8-0.62-123/62-20 від 14.09.2020;

від відповідача-2: Гришин С.В., ордер серія ЗП №1003464 від 06.07.2020.

СУТЬ СПОРУ:

10.06.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Виконувача обов`язків керівника Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області, подана в інтересах держави в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та Фізичної особи - підприємця Зозуля Василя Анатолійовича, в якій заявник просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №8-857/27-15-СГ від 09.12.2015 "Про передачу в оренду земельної ділянки";

- визнати недійсним договір оренди землі б/н від 10.12.2015, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та Зозуль Василем Анатолійовичем , на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право №12533520 щодо оренди земельної ділянки площею 33,0900 га, кадастровий номер :03:001:2025, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту;

- зобов`язати фізичну особу-підприємця Зозуля Василя Анатолійовича ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ін. код НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку площею 33,0900 га, кадастровий номер :03:001:2025, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту на користь територіальної громади, в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70413, Запорізька обл., Запорізький р-н., с. Широке, вул. Центральна, 1, ).

10.06.2020 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/1447/20, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 15.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1447/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 14.07.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Топчій О.А. на лікарняному, судове засідання, призначене на 14.07.2020 не відбулось. Учасникам справи направлено поштовим зв`язком повідомлення про неможливість проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 30.07.2020 підготовче судове засідання призначено на 11.08.2020.

13.07.2020 від відповідача-2 через канцелярію суду надійшла заява про залишення позовної заяви без руху, з підстави невірно сплаченої суми судового збору за подання позову.

14.07.2020 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить у задоволення позовних вимог відмовити та зазначає, що були відсутні підстави для відмови у передачі в оренду спірної земельної ділянки станом на момент звернення Зозуля В.А.

16.07.2020 від прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача-1, відповідно до якої зазначено, що Зозуль В.А. використав своє право на отримання у користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної власності ще у 1994 року. У зв`язку з чим, наказ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №8-857/27-15-СГ від 09.12.2015 суперечить вимогам ст.ст. 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство", прийнятий з порушенням вимог ст. 123, ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України, тому підлягає визнанню судом незаконним та скасуванню.

28.07.2020 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що прокурор не має права представляти інтереси позивача у справі, лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів. Зазначає що відповідач правомірно набув в оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства та є добросовісним користувачем земельної ділянки. Також, відповідачем зазначено, що прокуратурою пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки строк звернення з даними позовними вимогами сплив 09.12.2018, проте як позов подано 03.06.2020. На підставі викладеного просить у задоволені позовних вимог відмовити, застосувати строк позовної давності, всі судові витрати по справі покласти на позивача.

Ухвалою суду від 11.08.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 14.09.20120 включно та відкладено підготовче засідання у справі на 09.09.2020 о/об 12 год. 30 хв.

18.08.2020 від прокуратури надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої наведено доводи щодо повноважень прокурора на представництво інтересів позивача, зазначено обґрунтування тих обставин, що прокурором та позивачем не пропущено строк позовної давності.

08.09.2020 від прокуратури через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої прокурор посилаючись на вимоги п. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" просить суд доповнити позовні вимоги положенням про припинення права оренди ФОП Зозуля В.А.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Розглянувши заяву про уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вказана заява подана прокуратурою у відповідності до приписів ГПК України, відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін, а тому приймається судом до розгляду.

Таким чином, судом розглядаються позовні вимоги викладені в заяві прокуратури про уточнення позовних вимог, в якій останній просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №8-857/27-15-СГ від 09.12.2015 "Про передачу в оренду земельної ділянки";

- визнати недійсним договір оренди землі б/н від 10.12.2015, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та Зозуль Василем Анатолійовичем , на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право №12533520 щодо оренди земельної ділянки площею 33,0900 га, кадастровий номер :03:001:2025, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту, припинивши право оренди ФОП Зозуля Василя Анатолійовича, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.12.2015 за номером запису про інше речове право №12533520;

- зобов`язати фізичну особу-підприємця Зозуля Василя Анатолійовича ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ін. код НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку площею 33,0900 га, кадастровий номер :03:001:2025, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту на користь територіальної громади, в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70413, Запорізька обл., Запорізький р-н., с. Широке, вул. Центральна, 1, ).

Ухвалою суду від 22.09.2020 відкладено розгляд справи по суті на 07.10.2020.

07.10.2020 від відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.09.2020 у справі №908/423/20 за участю тих же сторін та з аналогічним предметом спору.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено обов`язку чи права суду зупиняти провадження у справі у зв`язку з розглядом іншим судом аналогічного спору.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може зупини провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Доказів перегляду рішення у справі №908/243/20 в касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду заявником не надано.

В судому засіданні 07.10.2020 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме, програмно - апаратного комплексу «Акорд».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Прокуратурою Запорізької області в ході вивчення стану законності надання у власність та користування, а також використання земель, виявлені факти порушення інтересів держави Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області та громадянином Зозулем В.А. , що полягають у прийнятті незаконного наказу про передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, а також укладення договору оренди землі сільськогосподарського призначення з огляду на наступне.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 09.12.2015 №8-857/27-15-СГ Зозулю Василю Анатолійовичу надано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 33,0900 га (кадастровий номер :03:001:2025) строком на 49 років для ведення фермерського господарства, розташованої на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

На підставі зазначеного наказу між Головним управлінням Держгеокадастру в Запорізькій області та Зозулем В.А. 10.12.2015 укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:001:2025 для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, який реєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 15.12.2015 за №12533520.

Прокурор звернувся до суду з вимогою, зокрема, визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №8-857/27-15-СГ від 09.12.2015 з наступних підстав:

- при подачі клопотання до ГУ Держгеокадастру Зозуль В.А. не обґрунтував розмір земельної ділянки та не зазначив перспективи діяльності фермерського господарства, тобто не довів, що новостворене фермерське господарство матиме змогу самостійно, силою та працею членів фермерського господарства обробляти отриману земельну ділянку, чи має він власну техніку для обробітку землі тощо;

- Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області при винесенні наказу щодо передачі Зозулю В.А. земельної ділянки державної форми власності в користування, належним чином не пересвідчилось в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та можливості самостійно обробляти земельну ділянку;

- відповідачем -2 не створене фермерське господарство;

- право на пільгове отримання земельної ділянки державної форми власності для створення фермерського господарства громадянин може використати лише один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах. Натомість Зозуль В.А. на момент прийняття оскаржуваного наказу вже реалізував своє право на пільгове отримання земельної ділянки державної власності у користування для ведення фермерського господарства, отримавши у тимчасове користування 50 га в постійне користування на підставі рішення чотирнадцятої сесії Бердянської районної ради народних депутатів №4 від 31.03.1994 (колгосп ім. Смирнова, ґрунтозахисної сівозміни, поле №1). На підставі того ж рішення Зозулю В.А. надано земельну ділянку площею 36,02 га для ведення фермерського господарства, що розташована на території Долинської сільської ради, про що видано Державний акт на право постійного користування землею серії ЗП 000001 від 31.05.1994;

- наказ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області № 8-857/27-15-СГ від 09.12.2015 суперечить вимогам статей 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство», статті 123 та ч. 2 статті 124 Земельного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2015 Зозуль В.А. звернувся до Головного управління Держгеокадастру Запорізької області з клопотанням про надання в оренду земельної ділянки площею 33,0900 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за кадастровим №:03:001:2025 строком на 49 років. До клопотання Зозулем В.А. надано обґрунтування щодо отримання в оренду земельної ділянки.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 09.12.2015 №8-857/27-15-СГ Зозулю Василю Анатолійовичу надано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 33,0900 га (кадастровий номер :03:001:2025) строком на 49 років для ведення фермерського господарства, розташовану на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Зазначений наказ Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області видано на підставі статей 15-1, 31, 123, 124, 134 п.2 Земельного кодексу України.

Щодо позовних вимог суд зазначає наступне.

Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (стаття 22 Земельного кодексу України).

Статтею 31 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

За змістом статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), зокрема, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Відповідно до частин другої, третьої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, статтею 123 Земельного кодексу України врегульовано загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування у тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначено вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; заборонено компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлені загальні підстави для відмови у наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням фермерських господарств, регулюються, крім положень Земельного кодексу України, положеннями Закону України "Про фермерське господарство" (далі - Закон № 973-IV) та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону).

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону № 973-IV фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону № 973-IV).

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 973-IV для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом (частини друга, четверта статті 7 Закону № 973-IV).

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 Земельного кодексу України) та меті регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає у створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання й охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону № 973-IV).

Також з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону № 973-IV, статей 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 у справі №6-248цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №525/1225/15-ц та у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №314/3881/15-ц, від 25.09.2019 у справі № 397/30/17, від 29.01.2020 у справі №927/83/19 та від 25.03.2020 у справі №357/2418/15-ц.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини першої статті 5, частини першої статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Проаналізувавши вимоги діючого на час видання відповідачем-1 наказу № 8-857/27-15-СГ законодавства, суд дійшов висновку що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, приймаючи вказаний наказ діяло у відповідності до положень Земельного кодексу та Закону України «Про фермерське господарство».

Так, рішенням відповідача-1 у вигляді наказу № 8-857/27-15-СГ передано в оренду громадянину Зозулю В.А. земельну ділянку для ведення фермерського господарства.

На виконання наказу між орендодавцем (Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області) та орендарем (громадянин Зозуль В.А. ) укладений договір оренди землі.

Таким чином, відповідач-1 дотримався встановленої діючим законодавством, процедури передання земельної ділянки в оренду фізичній особі.

Прокурор вказує, що при винесенні наказу від 09.12.2015 про передачу Зозулю В.А. земельної ділянки державної власності в користування, відповідач-1 належним чином не пересвідчився в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та можливості самостійного оброблення земельної ділянки.

Вказані аргументи не можуть бути прийняті судом, оскільки прийняттю наказу відповідачем -1 передували дії як зі сторони громадянина так і Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, які свідчать про те, що відповідачем-1 проведена відповідна перевірка інформації, зазначеної фізичною особою в заяві про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Також, позивачем на адресу відповідача надавались письмові обґрунтування щодо досвіду роботи у сфері сільського господарства.

Крім того, діюче на час прийняття наказу від 09.12.2015 законодавство, не містило прямої заборони виділяти фізичним особам в оренду земельні ділянки з метою створення фермерського господарства, у випадку відсутності у орендаря відповідної сільськогосподарської техніки.

Щодо посилань прокурора на те, що відповідач -2 так і не створив фермерське господарство суд зазначає наступне.

Статтею 5 Закону України «Про фермерське господарство» закріплено, що право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18 річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

У відповідності до положень статті 8 Закону після одержання засновником державного акту на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Згідно приписів статті 12 Закону землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

З системного аналізу правових норм Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції станом на дату видання наказу від 09.12.2015), слідує що діючим законодавство не встановлений орендарю обмежуючий термін для створення та реєстрації фермерського господарства з моменту укладення договору оренди земельної ділянки.

Слід зазначити, що Закон України «Про фермерське господарство», в редакції що діє на період розгляду справи в господарському суді та день прийняття рішення по суті, також не встановлює обмежуючого терміну для створення та реєстрації фермерського господарства.

В позовній заяві зазначено, що запис про державну реєстрацію фізичної особи підприємця Зозуля Василя Анатолійовича внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 25.05.2016 № 0003719. Фермерське господарство характеризується як форма підприємницької діяльності зі створення юридичної особи що здійснюється виключно громадянами України і лише на добросовісних засадах має сімейно трудовий характер. Право на пільгове отримання земельної ділянки державної форми власності для створення фермерського господарства громадянин може використати лише один раз у межах розміру та виду використання., додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Прокурор вказує що Зозулем В.А. вже отримано в 1994 році земельну ділянку площею 36,02 га для ведення фермерського господарства.

За висновками прокуратури, громадянин Зозуль В.А. на підставі наказу від 09.12.2015 № 8-857/27-15-СГ набув право оренди земельної ділянки загальною площею 33,0900 га поза конкурсом безпідставно.

З аналізу наданих сторонами документальних доказів слідує, що відповідачем-2 станом на день вирішення спору по суті не завершено процедуру створення та реєстрації фермерського господарства, а відтак право набуття в оренду нової земельної ділянки з цією метою (створення фермерського господарства або сімейного фермерського господарства), не можна вважати припиненим.

Прокурор посилається на Постанову Великої Палати Верховного суду від 24.04.2019 у справі № 525/1225/15-ц, та звертає увагу що з урахуванням статей 7, 12 Закону України № 973-IV, статей 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз.

Суд погоджується з висновками прокурора в цій частині, але при умові, якщо процес створення та реєстрації фермерського господарства на момент нового звернення завершено.

Проте, станом на 09.12.2015 процес створення та реєстрації фермерського господарства позивачем не був завершений, а тому заявник мав повне право одержати відповідну земельну ділянку під створення фермерського господарства на умовах оренди, що фактично відповідає вимогам Закону України «Про фермерське господарство» та Земельного кодексу України в редакціях як на час видання відповідачем -1 наказу, так і на час винесення судового рішення.

Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що прокурором безпідставно позивачем визначено Широківську сільську раду, оскільки Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області не створювала наказ від 09.12.2015 № 8-857/27-15-СГ та не є стороною договору оренди землі від 10.12.2015.

Також, суд звертає особливу увагу на те, що відносини щодо створення та реєстрації фермерського господарства є тривалими у часі, на протязі якого можливі зміни діючого законодавство, яке регулює порядок передання земельних ділянок фізичній особі з метою створення фермерського господарства.

Так, Закон України «Про фермерське господарство» доповнений статтею 8-1, згідно якої головою сімейного фермерського господарства без статусу юридичної особи є член сім`ї, визначений договором (декларацією) про створення сімейного фермерського господарства, який реєструється як фізична особа підприємець.

Тобто, фізична особа яка звернулась до відповідного державного органу із заявою про надання в оренду земельної ділянки з метою створення фермерського господарства, самостійно приймає рішення щодо подальшої форми здійснення своєї підприємницької діяльності, або у вигляді створення фермерського господарства зі статусом юридичної особи, або сімейного фермерського господарства без статусу юридичної особи, а в якості фізичної особи підприємця.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд не знаходить правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області 8-857/27-15-СГ від 09.12.2015.

Прокурор звернувся з позовною вимогою про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 10.12.2015, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та Зозулем В.А. , на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право № 12533520 щодо оренди земельної ділянки площею 33,0900 га, кадастровий номер :03:001:2025, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту.

В позовній заяві прокурор зазначає, що скільки договір оренди землі від 10.12.2015 є похідним від незаконного наказу відповідача-1 від 09.12.2015 № 8-857/27-15-СГ, останній підлягає визнанню судом недійсним з моменту його вчинення, оскільки його укладено з порушенням вимог статей 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство», статей 123, 124, 134 Земельного кодексу України.

Згідно положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною.

Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За результатами розгляду позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області 8-857/27-15-СГ від 09.12.2015, суд посилаючись на вищевикладені обставини не знайшов підстав для її задоволення.

Оскільки позовні вимоги про визнання договору оренди землі недійсним є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу головного управління Держгеокадастру, суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Здійснивши аналіз наданих сторонам документальних доказів, суд дійшов висновку, що прокурор документально не довів факт укладення договору оренди землі від 10.12.2015 в порушення вимог статей 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство», статей 123, 124, 134 Земельного кодексу України.

Також прокурором заявлена позовна вимога про зобов`язання фізичну особу -підприємця Зозуль Василя Анатолійовича повернути спірну земельну ділянку на користь територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Позовна вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку є похідною від позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу та визнання недійсним договору оренди землі.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про безпідставність вимог про визнання незаконним наказу та визнання недійсним договору, відповідно суд не знаходить правових підстав для зобов`язання ФОП Зозуля Василя Анатолійовича повернути земельну ділянку площею 33,090 га, кадастровий номер :03:001:2025, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту на користь територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен аргумент.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на Прокуратуру Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Виконувача обов`язків керівника Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області, заявленого в інтересах держави в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та Фізичної особи - підприємця Зозуля Василя Анатолійовича про визнання незаконним і скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити.

Судові витрати покласти на Прокуратуру Запорізької області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Суддя О.А. Топчій