ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.10.2020 Справа № 905/1406/20

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД, м. Жовті Води Дніпропетровської області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Центренерго, м. Київ в особі Вугледарської теплової електричної станції ПАТ Центренерго, м. Світлодарськ Донецької області

про стягнення суми основного боргу у розмірі 84 805,48 грн., 3031,57 грн. пеня, 897,86 грн. інфляційні витрат та 1246,92 грн. 3% річних,

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Вендичанський С.А. за довіреністю №185/22 від 04.06.2020

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД, м. Жовті Води Дніпропетровської області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Центренерго, м. Київ в особі Вугледарської теплової електричної станції ПАТ Центренерго, м. Світлодарськ Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 88 813,81 грн., з яких 84 805,48 грн. сума основного боргу, 2 250,89 грн. пеня, 897,86 грн. інфляційні витрати та 856,58 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про закупівлю (поставку) товарів №13/30 від 16.12.2019 у розмірі 84 805,48 грн., внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені, інфляційних витрат та 3% річних.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 180, 193, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 526, 530, 611, 612, 625, 628 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 5, 12, 22, 44, 54-57, 232-236, 247 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1406/20 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 03.08.2020 позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/1406/20.

25 вересня 20202 року на електронну адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив №02-25/4411 від 24.09.2020 на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначивши про оплату суми основного боргу у розмірі 84 805,48 грн., в підтвердження чого надав копію платіжного доручення №v/3895 від 17.09.2020, а також зазначив про відсутність підстав для стягнення з відповідача судових витрат.

28.09.2020 на електронну адресу та через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява №114 від 24.09.2020 про уточнення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3031,57 грн., інфляційні витрати 897,86 грн. та 1246,92 грн. 3% річних. Крім того, позивач просить суд закрити провадження у справі №905/1406/20 в частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 84 805,48 грн. внаслідок її оплати відповідачем, що підтверджується випискою по рахунку позивача від 17.09.2020.

Згідно з п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Водночас, нормами ГПК України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п.

Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її, зокрема, як збільшення або зменшення розміру позовних вимог.

Таким чином, суд розглядає заяву позивача №114 від 24.09.2020 про уточнення розміру позовних вимог як заяву про збільшення позовних вимог в частині вимог про стягнення пені у розмірі 3031,57 грн., інфляційних витрат 897,86 грн. та 1246,92 грн. 3% річних, оскільки в заяві зазначено про збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку заявлено у позовній заяві.

Враховуючи, що заява про збільшення позовних вимог №114 від 24.09.2020 подана до закінчення підготовчого засідання, судом прийнято заяву Позивача до розгляду.

У підготовчому судовому засіданні 28.09.2020 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1406/20 до розгляду по суті на 21.10.2020 року.

У судове засідання 21.10.2020 представник позивача не з`явився, через електронну пошту господарського суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» в особі Вугледарської ТЕС ПАТ «Центренерго» (далі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД» (далі Постачальник) укладено договір про закупівлю (поставку) товарів №13/30 (далі Договір), за умовами п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар (продукцію) згідно умов Договору. Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору. Найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики Продукції зазначені в додатку №1 до договору (п.1.2., 1.3 Договору).

За приписами п.2.1. ціною Договору є загальна сума цін на продукцію (вартість) з ПДВ, що поставляється за даним договором. Ціни на продукцію визначаються у Додатку №1 до договору (п.2.2.).

Відповідно до п.2.5. Договору розрахунки за продукцію здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі рахунку Постачальника та в порядку, передбаченому Додатком №1до договору.

Згідно з п.3.1., 3.2 Договору Постачальник здійснює поставку Продукції за умовами згідно Додатку №1 до договору. Місце, строк (термін) поставки Продукції визначається в Додатку №1 до договору.

Умовами п.5.1. Договору встановлено, що Приймання - передача Продукції за цим Договором здійснюється Сторонами на підставі «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6 зі змінами і доповненнями, «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966р. №П- 7 зі змінами і доповненнями, з урахуванням особливостей, передбачених даним Договором. В разі наявності розбіжностей між умовами Договору і Інструкціями П-6, П-7, перевага надається умовам Договору.

Розділом 7 Договору визначені права та обов`язки Сторін.

Так, Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставленою продукцію (п.7.1. Договору).

Пунктом 9.6. Договору встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати Продукції Покупець сплачує Постачальникові неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від ціни неоплаченої Продукції.

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками Сторін і діє протягом строгу, зазначеного в Додатку № 1 до Договору (п.12.1 Договору).

Договір підписаний Сторонами у встановленому чинним законодавством порядку.

У Додатку №1 до договору №13/30 від 16.12.2019, Сторони у п.1 погодили найменування, асортимент, кількість, ціну продукції.

Пунктом 2 Додатку №1 визначено, що загальна вартість продукції складає 89 805,48 грн., в тому числі ПДВ 20% - 14 967,58 грн.

Розрахунки за продукцію здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з дати підписання Покупцем Акту приймання-передачі продукції (п.3 Додатку №1).

Згідно п.9 Додатку №1 строк дії Договору обчислюється з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до 31.05.2020 року включно, а в частині щодо розрахунків до повного виконання зобов`язань Сторонами.

На виконання умов договору №13/30 від 16.12.2019, позивачем здійснено поставку продукції на користь відповідача на загальну суму 89 805,48 грн., що підтверджується видатковою накладною №пк-000051 від 20.02.2020 та Актом прийому-передачі від 20.02.2020, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.23,24).

Зазначені документи підписані уповноваженим представником відповідача без зауважень.

Претензією №65 від 17.04.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити протягом 7 банківських днів з моменту отримання даної претензії заборгованість по оплаті товару у розмірі 89 805,48 грн., 170,00 грн. процентів річних та 565,89 грн. пені (а.с.25,26).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2020 відповідачем здійснено часткову оплату поставленої продукції на суму 5 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача від 29.05.2020 (а.с.27).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про закупівлю (поставку) товарів №13/30 від 16.12.2019 у розмірі 84 805,48 грн., позивачем нараховані пеня, інфляційні витрати та 3% річних, на примусовому стягненні яких наполягає останній.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Сутність позову полягає у примусовому спонуканні Відповідача до виконання грошових зобов`язань з оплати поставленої продукції за договором про закупівлю (поставку) товарів №13/30 від 16.12.2019, а також застосуванні наслідків порушення зобов`язання у вигляді стягнення пені 3% річних та інфляційних витрат.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм §1,3 Глави 54 ЦК України та статті 264 ГК України.

Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 264 ГК).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, укладений між Позивачем та Відповідачем договір 13/30 від 16.12.2019 є належною підставою для виникнення у останнього зобов`язань з оплати поставленого товару у строк, визначений його умовами, а саме п5.4. договору. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання з поставки продукції на користь відповідача виконав 20.02.2020 на загальну суму 89 805,48 грн., що підтверджується видатковою накладною №пк-000051 від 20.02.2020 та Актом прийому-передачі від 20.02.2020.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов`язку з оплати поставленого товару у строк згідно умов спірного договору, тобто протягом 30 календарних днів з дати підписання Покупцем Акту приймання-передачі продукції.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Так, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем здійснено часткову оплату поставленої продукції на суму 5 000,00 грн. - 29.05.2020 що підтверджується випискою по рахунку позивача від 29.05.2020, крім того останнім здійснено оплату залишку заборгованості у розмірі 84 805,48 грн. 17.09.2020, що підтверджується платіжним дорученням №v/3895 від 17.09.2020 на суму 84 805,48 грн. (а.с.103).

Тому, фактично зобов`язання відповідача здійснити оплату поставленої продукції у загальному розмірі 89 805,48 грн. виконано повністю лише 17.09.2020 року.

Відтак, провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 84 805,48 грн. підлягає закриттю на підставі ч.2 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині вимог.

Згідно із ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

При цьому, ч.4 ст.231 Господарського кодексу України передбачає можливість встановлення договором розміру штрафних санкцій у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, за змістом п.9.6 договору встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати Продукції Покупець сплачує Постачальникові неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від ціни неоплаченої Продукції.

Враховуючи, що домовленість сторін про застосування пені за порушення строку оплати поставленої продукції визначено у п.9.6. спірного договору, вимоги ст.547 Цивільного кодексу України стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, видом якого у розумінні ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України є неустойка, у розглядуваному випадку дотримані.

Отже, перевіривши розрахунок пені за період з 24.03.2020 по 28.05.2020 на суму 89 805,48 грн. та з 30.05.2020 по 16.09.2020 на суму 84 805,48 грн., суд дійшов висновку, що її розмір є арифметично вірним, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю у розмірі 3 031,57 грн.

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних і інфляційної індексації за весь період прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, отже, проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Перевіривши арифметичні розрахунки позовних вимог щодо 3% річних за період з 24.03.2020 по 28.05.2020 на суму 89 805,48 грн. та за період з 30.05.2020 по 16.09.2020 на суму 84 805,48 грн., суд дійшов висновку, що їх розмір є арифметично вірним, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 1 246,92 грн.

Перевіривши арифметичні розрахунки позовних вимог щодо інфляційних витрат за період з квітня 2020 по травень 2020 на суму 89 805,48 грн., суд дійшов висновку, що їх розмір є арифметично вірним, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 897,86 грн.

Судовий збір у відповідності до вимог ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача, оскільки спір виник з вини відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, ч.2 ст.231, ст.ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №905/1406/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД, м. Жовті Води Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства Центренерго, м. Київ в особі Вугледарської теплової електричної станції ПАТ Центренерго, м. Світлодарськ Донецької області в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 84 805,48 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД, м. Жовті Води Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства Центренерго, м. Київ в особі Вугледарської теплової електричної станції ПАТ Центренерго, м. Світлодарськ Донецької області в частині стягнення 3031,57 грн. пені, 897,86 грн. інфляційних витрат та 1246,92 грн. 3% річних задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Центренерго (08711, Київська область, обухівський район, селище міського типу Козин, вул. Рудиківська, буд.49; ) в особі Вугледарської теплової електричної станції ПАТ Центренерго (84792, Донецька область, Бахмутський район, м. Світлодарськ; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД (52201, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, 22; ) 3 031,57 грн. пені, 897,86 грн. інфляційні витрати та 1 246,92 грн. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 22.10.2020 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/