ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р. Справа№ 910/2241/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Поляк О.І.

при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.,

за участю представників:

від позивача - Паньшин С.С., адвокат, ордер серії КС №601356 від 15.10.2020;

від відповідача - не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у справі №910/2241/20 (суддя Андреїшина І.О., повний текст складено 11.08.2020) за позовом приватного підприємства «ВЄХ-4000» до приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» про стягнення 301 565,24 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Приватне підприємство «ВЄХ-4000» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» про стягнення 301 565,24 грн., з яких - 233 604,00 грн. основного боргу, 18 144,85 грн. 3% річних та 49 816,39 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про надання охоронних послуг №1/06/17-2 від 01.06.2017, в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у справі №910/2241/20 позов задоволено повністю; стягнуто з приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на користь приватного підприємства «ВЄХ-4000» 233 604,00 грн. основного боргу, 18 144,85 грн. 3% річних, 49 816,39 грн. інфляційних втрат та судовий збір в розмірі 4 523,48 грн.

Так, за висновком суду, вимоги позивача в частині заявлених до стягнення 233 604, 00 грн. основного боргу підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг та беручи до уваги вірно здійснений розрахунок позивача, суд також задовольнив позов в частині стягнення з відповідача 18 144,85 грн. 3% річних та 49 816,39 грн. інфляційних втрат.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами:

- суд необґрунтовано прийняв до уваги акти надання послуг за червень та липень 2017 року, оскільки останні не підписані з боку відповідача та містять заперечення, мотивовані незабезпеченням працівниками позивача роботи деяких постів об`єкта охорони;

- внаслідок неналежного виконання працівниками охорони своїх обов`язків, 20.07.2020 сталася крадіжка електродвигунів з охоронюваного приміщення, внаслідок чого відповідачу завдано збитки у розмірі 13 970 грн.;

- позивачем не доведено надання ним послуг, обумовлених договором у спірний період.

Крім того, в тексті апеляційної скарги відповідач просить суд прийняти до розгляду додані до скарги акти про порушення умов договору №1/06/2017-2 від 01.06.2017 за червень та липень 2017 року, визнавши поважними причини неподання вказаних доказів до суду першої інстанції.

Неможливість їх своєчасного подання в першу інстанцію, скаржник пояснює тим, що дані документи знаходились у інспектора служби безпеки ОСОБА_1 , який був звільнений 20.02.2020 та вказані акти на підприємство не передав.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приписами ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Зі змісту положень ч. 3 п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» №7 від 17.05.2011 вбачається, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідні акти про порушення, складені представниками відповідача в односторонньому порядку, надавались відповідачем в суд першої інстанції разом із запереченнями на відповідь на відзив.

Однак, суд не прийняв їх до розгляду, у зв`язку зі спливом встановленого судом строку на подання відзиву.

При цьому, відповідач клопотання про продовження строку не заявляв, хоча у відзиві посилався на акти про порушення.

В свою чергу, твердження апелянта, що неможливість їх своєчасного подання зумовлено знаходженням таких документів у звільненого з підприємства працівника, не є об`єктивною причиною в розумінні ст. 269 ГПК України та не може бути підставою для прийняття таких документів на стадії апеляційного провадження.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на викладене, подані приватним акціонерним товариством «Агрохолдинг Авангард» акти про порушення, як докази у справі, колегією суддів не приймаються.

Представник позивача у справі в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідач правом на участь свого представника не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; копія ухвали про призначення справи до розгляду на 19.10.2020 отримана ним 09.10.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між приватним підприємством «ВЄХ-4000» (охоронне агентство або охорона) та приватним акціонерним товариством «Агрохолдинг Авангард» (замовник) 01.06.2017 було укладено договір №1/06/17-2 про надання охоронних послуг, за умовами п. 2.1 якого охоронне агентство зобов`язується забезпечити недоторканість об`єкту охорони, що передається замовником під охорону згідно акту прийнятті об`єкту під охорону (додаток №4 до договору), а замовник зобов`язується щомісячно сплачувати охоронному агентству встановлену цим договором плату.

Згідно п.п. 2.2, 2.3 договору, об`єкт, який передається під охорону визначається в дислокації, що є додатком до договору та його невід`ємною частиною. Охорона об`єкта здійснюється у дні і години, вказані у дислокації (додаток №1 до договору), згідно інструкції по охороні об`єкта замовника (додаток №2), та додаткових інструкцій з урахуванням особливостей об`єкта, якщо вони є та погоджені сторонами. Система охорони, регламент несення служби на постах об`єкту та дислокація постів спільно визначається охоронним агентом та замовником.

Відповідно до 5.5.1 договору, замовник у разі прострочення строків розрахунків, що встановлені цим договором, зобов`язаний сплатити виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У п. 7.3 договору сторони погодили, що загальна сума щомісячної плати за договором складає 138 348,00 грн. без ПДВ.

Оплата щомісячної суми договору, за перший місяць надання послуг протягом 10 календарних днів з моменту початку надання послуг з охорони, а в подальшому оплату щомісячної суми договору здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за звітним (п. 7.4 договору).

У відповідності до умов п. 7.5 договору охоронне агентство зобов`язане надати замовнику акти про надання охоронних послуг до 2 числа місяця, наступного за звітним. Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів розглянути поданий акт та підписати його, або надати заперечення щодо викладеного в акті. У разі не підписання замовником акту протягом встановленого строку та відсутності заперечень щодо викладеного в акті, такі послуги вважаються наданими належним чином.

Договір набирає чинності з 01.06.2017 і до 31.05.2018 (п. 10.1 договору).

Як зазначає позивач, згідно умов договору, ним у період з 01.06.2017 по 22.07.2017 було надано відповідачу охоронні послуги, загальна вартість яких складає 233 604,00 грн., що підтверджується актами надання послуг, які направлялись відповідачу для підписання.

Утім, відповідач вказані акти не підписав, розрахунків за фактично отримані послуги з охорони не здійснив.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати наданих охоронних послуг, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 233 604,00 грн., а також нараховані за прострочення зобов`язання 18 144,85 грн. 3% річних та 49 816,39 грн. інфляційних втрат.

Судом першої інстанції позов задоволено повністю.

Колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно акту прийняття об`єкту під охорону від 01.06.2017 (додаток №4 до договору №1/06/17-2 про надання охоронних послуг від 01.06.2017) приватне акціонерне товариство «Агрохолдинг Авангард» передало, а приватне підприємство «ВЄХ-4000» прийняло під охорону приміщення за адресою Харківська обл., Харківський р-н, с. Хроли, вул. Червоноармійська/Миколаївська, буд. 25/2.

В подальшому, сторони оформили акт прийняття об`єкту з під охорони від 22.07.2017, за умовами якого приватне підприємство «ВЄХ-4000» повернуло замовнику приміщення, передані під охорону відповідно до договору №1/06/17-2 про надання охоронних послуг від 01.06.2017.

Так, у період з 01.06.2017 по 21.07.2017 позивачем було надано відповідачу охоронні послуги загальною вартістю 233 604 грн., що підтверджується актами надання послуг, складеними за результатом наданих послуг у червні 2017 року - на суму 138 348 грн. та у липні 2017 року (з 01.07.2017 по 21.07.2017) на суму 95 256 грн.

Крім того, на підтвердження факту належного виконання взятих на себе зобов`язань та надання охоронних послуг за спірний період позивачем також надано витяги з журналу прийому-передачі чергування.

Разом з тим, відповідач відмовився підписувати акти надання послуг та здійснювати їх оплату у сумі 233 604 грн.

Згідно пояснень відповідача, він частково визнає заборгованість, а саме за червень у сумі 76 860 грн. та 57 708, 00 грн. за липень, оскільки, за його доводами, позивач в червні-липні 2017 року частково забезпечив роботу постів охорони, що зафіксовано у складених представниками відповідача актах про порушення щодо умов договору №1/06/2017-2 від 01.06.2017.

Тобто, заперечення та зауваження на акти наданих послуг обґрунтовуються саме посиланням відповідача на акти про порушення умов договору.

Натомість, як вже вище зазначалось, складені в односторонньому порядку акти про порушення відповідач подав до суду першої інстанції після спливу встановленого судом строку, у зв`язку з чим місцевий суд був позбавлений можливості надати їм правову оцінку.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття вказаних документів на стадії апеляційного провадження у відповідності до ст. 269 ГПК України.

Посилання апелянта на завдані відповідачу збитки у розмірі 13 970 грн. внаслідок крадіжки електродвигунів з охоронюваного приміщення колегією суддів визнаються необґрунтованими, оскільки про вказану подію позивач був повідомлений претензією від 31.07.2017, вже після передачі приміщень з під охорони замовнику.

За таких обставин, відповідачем не доведено обставин неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором про надання охоронних послуг.

При цьому, під час підписання сторонами акту прийняття об`єкту з під охорони відповідачем жодних зауважень щодо якості наданих послуг з охорони викладено не було.

В свою чергу, у п. 7.3 договору сторони погодили, що загальна сума щомісячної плати за договором складає 138 348,00 грн. без ПДВ.

За період з 01.06.2017 по 21.07.2017 позивачем надано відповідачу послуги на суму 233 604 грн.

Доказів проведення ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» відповідної оплати, матеріали справи не містять.

Таким чином, вказані обставини свідчать про доведеність існуючої заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 233 604 грн., і за вірним висновком суду першої інстанції вимога позивача про стягнення заборгованості у вказаному розмірі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 18 144,85 грн. 3% річних та 49 816,39 грн. інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що оплата щомісячної суми договору, за перший місяць надання послуг здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту початку надання послуг з охорони, а в подальшому оплату щомісячної суми договору здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за звітним.

Відповідно до 5.5.1 договору, замовник у разі прострочення строків розрахунків, що встановлені цим договором, зобов`язаний сплатити виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Виходячи з викладених норм законодавства та умов договору, право на нарахування 3% річних за прострочення оплати послуг наданих у червні 2017 року виникає з 11.06.2017, а за надані послуги у липні 2017 року - з 11.08.2017.

Згідно розрахунку позивача, ним нараховано за період з 11.06.2017 по 05.02.2020 18 144,85 грн. 3% річних.

Крім того, позивачем нараховано за період з червня 2017 року по грудень 2019 року 49 816,39 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення оплати послуг за договором №1/06/17-2 про надання охоронних послуг від 01.06.2017, згідно вірного розрахунку позивача, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача 18 144,85 грн. 3% річних і 49 816,39 грн. інфляційних втрат.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у справі №910/2241/20 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 26.10.2020 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

О.І. Поляк