ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" жовтня 2020 р. Cправа № 902/44/18

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача - Шевчук О.В.,

третьої особи - Сенів А.М.,

у відсутності відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" (проспект Петра Григоренка, 3Б, кв. 132, м. Київ, 02068)

до: Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (вул. Хмельницьке шосе, 7 , м. Вінниця, 21100)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Вінницька обласна рада (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21000)

про визнання недійсним договору оренди в окремій частині та визнання права на оренду,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Банаська О.О. перебувала справа № 902/44/18 за позовом Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" до Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницької обласної ради, про визнання недійсними положення преамбули договору № 14-20 на оренду приміщення від 24.05.2016 про визначення цього договору як додаткової угоди та пункт 10.1 Договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, за яким договір діє з 24.05.2016 до 23.05.2017 за правилами п.3 ст.631 ЦК України, та визнання права позивача на оренду приміщення площею 339,80 кв.м, розташованого в адмінбудинку за адресою вул. Театральна, 14, м. Вінниця згідно Договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, укладеного між сторонами на 5 років.

Ухвалою суду від 16.02.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/44/18 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 15.03.2018.

07.03.2018 на адресу суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 07.03.2018 р.) про зміну (уточнення) предмету позову, в якій останній просить суд визнати недійсними положення преамбули договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016 р., укладеного між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" про визначення цього договору як додаткової угоди та пункт 10.1. Договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, за яким цей договір діє з 24.05.2016 до 23.05.2017 за правилами п.3 ст.631 ЦК України, та визнати право Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" на оренду нежитлового загальною площею 339,80 кв.м, що складається з приміщень № 46-52, 54-64 згідно технічного паспорту, виготовленого 11.10.2013, які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою вул. Театральна, 14, м. Вінниця згідно Договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, терміном на 5 років.

Ухвалою суду від 15.03.2018 відкладено підготовче засідання до 12.04.2018.

Відповідно до ухвали суду від 12.04.2018 зупинено провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України до закінчення касаційного перегляду пов`язаної з нею справи № 910/11837/17.

Указом Президента України від 07.05.2019 за № 195/2019 суддю Банаська О.О. призначено на посаду судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 08.05.2019 здійснено повторний автоматичний розподіл справи № 902/44/18, за результатами якого справу було розподілено судді Тварковському А.А.

Ухвалою суду від 13.05.2019 справу № 902/44/18 прийнято до свого провадження новим складом суду.

14.01.2020 через канцелярію суду надійшов лист від Вінницької обласної ради з додатком копії постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі №910/11837/17. Так, відповідно до резолютивної частини вказаної постанови апеляційну скаргу Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2019 у справі № 910/11837/17 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2019 у справі № 910/11837/17 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2019 у справі № 910/11837/17 змінено в його мотивувальній частині, а резолютивну частину зазначеного рішення залишено без змін.

Ухвалою суду від 17.01.2020 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 06.02.2020.

В ході підготовчого судового засідання 06.02.2020 сторони дійшли згоди щодо необхідності зупинення провадження у справі, враховуючи відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі № 910/11837/17. Так, ухвалою суду від 06.02.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням, прийнятим за результатами касаційного перегляду у справі № 910/11837/17.

Згодом, ухвалою суду від 17.03.2020 провадження у справі поновлено, враховуючи усунення обставин, що слугували підставою для його зупинення, підготовче засідання призначено на 09.04.2020.

Під час підготовчого провадження у справі учасники процесу скористалися правом на подання заяв по суті справи, зокрема, відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 204-247, том 1; а.с. 1-38, том 2) та заперечення щодо відповіді на відзив (а.с. 114-126, том 2), позивачем - відповідь на відзив (а.с. 70-110, том 2), третьою особою - пояснення щодо позову (відзив на позовну заяву) (а.с. 150-158, том 2).

Окрім того, 06.04.2020 до суду надійшло пояснення позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог та 08.04.2020 - пояснення третьої особи, 04.05.2020 - заява третьої особи щодо пояснення позивача.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 11.06.2020, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Ухвалою суду від 11.06.2020 позов Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" у даній справі залишено без розгляду на підставі ч.4 ст.202 та п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, враховуючи неявку в судове засідання позивача (його представника) та його належне повідомлення судом про дату, час та місце слухання справи, неповідомлення ним про причини неявки в судове засідання та відсутність у матеріалах справи заяви позивача (його представника) про її розгляд без його участі.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем оскаржено ухвалу суду від 11.06.2020 до суду апеляційної інстанції.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 апеляційну скаргу Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 11.06.2020 у справі №902/44/18 задоволено. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11.06.2020 у справі №902/44/18 скасовано, справу направлено Господарському суду Вінницької області для продовження розгляду.

Після повернення матеріалів справи, ухвалою суду від 30.09.2020 судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15.10.2020, про що повідомлено сторін у порядку визначеному ст.ст. 120, 121 Господарського процесуального кодексу України.

На визначену дату та час у судове засідання з`явилися представники позивача та третьої особи, відповідач правом участі у судовому засіданні свого представника не скористався. При цьому останній про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою штемпеля вхідної кореспонденції Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області від 12.10.2020 про отримання ухвали суду від 30.09.2020, що міститься у Журналі обліку врученої кореспонденції Господарського суду Вінницької області.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з урахуванням заяви (б/н від 07.03.2018) про зміну (уточнення) предмету позову.

Представник третьої особи підтримав позицію в заперечення позовних вимог.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач зазначає про укладення між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" 28.05.2013 Договору № 14-15 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області, відповідно до якого відповідач надав позивачу в оренду нежиле приміщення загальною площею 402,56 кв.м (з коефіцієнтом 1,41 на сходи, коридори, сходові клітини) , що складається з приміщень № 46, 47, 48, 49, 51, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 за інвентаризаційною справою, які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою м. Вінниця, вул. Театральна, 14 згідно викопіювання з поверхового плану. Вказане приміщення передано згідно акту приймання-передачі від 31.05.2013.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2016 по справі №910/30871/15 розірвано договір оренди від 28.05.2013, укладений між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства".

23.05.2016 голова Вінницької обласної ради видав Розпорядження № 103 "Про продовження терміну дії договору оренди приміщення площею 339,80 кв.м, розташованого в адмінбудинку за адресою вул.Театральна, 14, м. Вінниця з Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства", орендодавцем якого виступає Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області", відповідно до якого дозволив Управлінню спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області продовжити термін дії договору оренди приміщення площею 339,80 кв.м, розташованого в адмінбудинку за адресою вул.Театральна, 14, м. Вінниця з Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" терміном на 1 рік, шляхом переукладання договору.

24.05.2016 Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Громадська організація "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" уклали договір № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області, відповідно до якого відповідач надав позивачу в оренду нежиле приміщення загальною площею 9,80 кв.м, що складається з приміщень № 46, 47, 48, 49, 51, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 згідно технічного паспорту, виготовленого 11.10.2013, які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою м. Вінниця, вул.Театральна, 14.

Додатковою угодою № 1 до договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 01.01.2017 пункт 3.1 розділу ІІІ "Орендна плата" викладено в новій редакції; добавлено розділ ІІІ "Орендна плата" пунктом 3.16.

В преамбулі Договору оренди № 14-20 зазначено, що "сторони уклали цю додаткову угоду до договору", а в пункті 10.1. Договору оренди № 14-20 зазначено, що "цей Договір діє з 24 травня 2016 р. до 23 травня 2017 р. за правилами п.3 ст.631 ЦК України", тобто - один рік.

Як зазначає позивач наведені положення Договору оренди № 14-20 суперечать вимогам закону та мають бути визнані недійсними. При цьому позивач вказує, що за умовами ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін дії договору оренди визначається за погодження сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. Таким чином п. 10.1. договору оренди № 14-20 від 24.05.2016, яким визначений строк дії договору з 24.05.2016 до 23.05.2017 суперечить Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

З огляду на вказане, позивач просить суд визнати недійсними положення преамбули договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, укладеного між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" про визначення цього договору як додаткової угоди та пункту 10.1 Договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, за яким договір діє з 24.05.2016 до 23.05.2017 за правилами п.3 ст.631 ЦК України, а також визнати право позивача на оренду приміщення площею 339,80 кв.м., що складається з приміщень №46-52, 54-64 згідно технічного паспорту, виготовленого 11.10.2013, які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: вул. Театральна, 14, м. Вінниця згідно Договору №14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, укладеного з Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, терміном на п`ять років.

В якості правової підстави позову позивач зазначає положення ст.ст.10, 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 20, 207 ГК України, ст.ст. 203, 215, 653 ЦК України.

Крім того, позивач вказує, що за період з травня 2017 року по квітень 2020 року відповідачем виставлено до оплати Акти-рахунки на загальну суму 1 036 602,97 грн, позивачем за наведений період сплачено 1 079 580,53 грн. При цьому відповідач в своєму бухгалтерському обліку відображає отримані від позивача кошти, як оплату за надані послуги - послуги оренди згідно договору оренди, що свідчить визнання та прийняття відповідачем факту існування орендних правовідносин між сторонами спору відповідно до Договору № 14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016.

Суть заперечень відповідача зводиться до того, що позивач не зазначив жодної норми законодавчого чи нормативно-правового акту, які були порушені відповідачем, отже відповідач діяв в межах чинного законодавства України. При цьому відповідач укладаючи договір №14-20 не діяв самостійно, а виконував рішення органу управління майном - Вінницької обласної ради, яке направлене на реалізацію права по передачі майна в оренду, а позивач мав право не підписувати спірний договір, реалізуючи своє право встановлене ст.627 ЦК України. Крім того, розпорядження від 23.05.2016 №103 та рішення обласної Ради від 30.06.2016 №137, відповідно до яких укладено спірний договір, не оскаржувались позивачем у встановленому законодавством порядку та є чинними.

Також відповідач вказує, що способами захисту прав є визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом, а також визнання наявності або відсутності прав, проте, позивачем у позовній заяві не наведено передбачених законом підстав, необхідних для визнання господарського договору недійсним.

Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області вважає, зазначення у преамбулі спірного договору словосполучення "уклали цю додаткову угоду до договору" технічною опискою. При цьому ні загальні підстави і наслідки недійсності правочинів, встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України, ст.ст. 207, 208 ГК України, ні спеціальні норми, які стосуються визнання вчинення правочину з порушеннями, не містять положень щодо визнання недійсною/незаконною/протиправною технічну описку в тексті правочину.

Третя особа висловила позицію у заперечення позову, зокрема Вінницька обласна рада вказує, що на момент підписання спірного договору позивач у повній відповідності до припису ч.1 ст. 17 Закону, за змістом якої "Термін договору оренди визначається за погодженням сторін" надав свою згоду на термін дії договору 1 рік шляхом підписання Договору № 14-20 від 24.05.2016. Крім того, під час дії цього договору позивач не звертався ні до Вінницької обласної ради, ні до відповідача щодо визначення інших умов цього договору і, зокрема, терміну його дії.

Таким чином, на думку третьої особи, Вінницька обласна рада і відповідач діяли у правовому полі законодавства України, а позивачем не наведено у позовній заяві жодних норм права, які були порушені під час вирішення питання надання в оренду позивачеві приміщення і підписання договору № 14-20. Третя особа вважає безпідставним ототожнення позивачем свого бажання орендувати приміщення строком на п`ять років, яке виникло у нього після закінчення терміну дії договору, з управлінськими рішеннями, які були прийняті Вінницькою обласною радою на момент укладання спірного договору. А зазначення у преамбулі спірного договору словосполучення "уклали цю додаткову угоду до договору" - вважає технічною опискою.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним п. 10.1 Договору № 14-20 на оренду приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад Вінницької області від 24.05.2016 "Цей договір діє з 24 травня 2016 р. до 23 травня 2017 р. за правилами п.3 ст.631 ЦК України", і позовної вимоги про визнання права позивача на оренду приміщення згідно договору № 14-20 від 24.05.2016 року терміном на п`ять років третя особа зазначає, що відповідно до ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" однією із істотних умов договору є термін, на який укладається договір. При цьому ч.1 ст. 17 цього зазначеного Закону встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. Вінницька обласна рада вважає, що ця норма Закону стосується господарських договорів, які укладаються вперше та не відноситься до випадків продовження договірних відносин між сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

28.05.2013 між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" укладено договір оренди приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області № 14-15, за умовами якого позивач зобов`язався надати, а відповідач - прийняти в оренду нежиле приміщення загальною площею 402, 56 кв.м, що складається з приміщень №№ 46, 47, 48, 49, 50, 51, 54, 55, 45, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, які розташовані на першому поверсі адмінбудинку по вул. Театральній, 14 у місті Вінниця. Договір, відповідно до п. 10.1., діє з 24.05.2013 до 22.05.2016.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 24.10.2013 до договору № 14-15 від 28.05.2013 площа орендованого приміщення становить 339, 8 кв.м та складається з приміщень №№ 46-52, 54-56 по вул. Театральній, 14 у місті Вінниця.

Згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 у справі №910/30871/15 розірвано договір оренди від 28.05.2013, укладений між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства". Зобов`язано Громадську організацію "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" звільнити приміщення будівлі площею 339, 80 кв.м, за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, 14. Зазначене рішення в цій частині залишено без змін відповідно до постанови суду апеляційної інстанції від 27.04.2016.

Разом з тим листом №32/04АК від 01.04.2016 позивач звернувся до відповідача про продовження строку дії договору оренди з проханням надати необхідні документи для оформлення.

Розпорядженням Вінницької обласної ради від 23.05.2016 № 103 "Про продовження терміну дії договору оренди приміщення площею 339,80 кв.м, розташованого в адмінбудинку за адресою: вул. Театральна, буд. 14, м. Вінниця з Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства", орендодавцем якого виступає Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області", дозволено Управлінню спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області продовжити термін дії договору оренди приміщення загальною площею 339,80 кв.м, що розташоване на 1 поверсі в адмінбудинку за адресою: вул. Театральна, буд. 14, м. Вінниця з Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства".

24.05.2016 між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (управління) та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" (орендар) укладено договір № 14-20 на оренду приміщення (спірний договір), що належить до спільної власності територіальної громади області, відповідно до умов якого управління надає, а орендар приймає в оренду нежиле приміщення, загальною площею 339,8 кв.м, що складається з приміщень №№46-52, 54-64 (згідно технічного паспорту, виготовленого 11.10.2013), які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, 14, згідно викопіювання з поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору (додаток №1) для використання під розміщення громадської організації. Даний договір діє з 24.05.2016 до 23.05.3017 за правилами п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України (п. 10.1. договору).

24.05.2016 Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (управління) та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" (орендар) складено та підписано акт приймання-передачі приміщень в адмінбудинку по вул. Театральна, 14, відповідно до якого орендар прийняв, а управління передало відповідно до договору оренди № 14-20 нежитлові приміщення загальною площею 339,8 кв.м., що складаються з приміщень №№ 46-52, 54-64 (згідно технічного паспорту, виготовленого 11.10.13.), які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, 14. Приміщення передані 24.05.16 в нормальному санітарно-технічному стані.

Вказані обставини щодо укладення договору № 14-20 на оренду приміщення встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції в межах розгляду справи № 910/11837/17, відтак в силу приписів ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу не потребують доказування.

Предметом розгляду у справі № 910/11837/17 за позовом Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" до Вінницької обласної ради та Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області була вимога про визнання протиправною бездіяльності та визнання договору оренди приміщення №14-20 від 24.05.2016 укладеним на той самий термін і на тих самих умовах.

З огляду на пов`язаність справ, провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням, прийнятим за результатами касаційного перегляду у справі № 910/11837/17.

Так, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.02.2020 касаційну скаргу Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі № 910/11837/17 залишено без змін. При цьому Північний апеляційний господарський суд у постанові від 04.12.2019 по справі № 910/11837/17 дійшов висновку, що право позивача на укладення певно визначеного договору оренди на спірне комунальне майно на новий строк не є порушеним. Обставин порушення переважного права позивача на укладення, за інших рівних умов, договору оренди на новий термін також не встановлено. В той же час, оскільки позивачем не було заявлено вимогу про укладення договору оренди на новий строк із застосуванням переважного права, колегія суддів дійшла до висновку, що вимоги про визнання договору № 14-20 від 24.05.2016 оренди продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. При цьому, оскільки відповідач 2 (орендодавець за договором оренди) та і відповідач 1 (орган, уповноважений управляти майном) висловили свої заперечення щодо продовження до закінчення терміну його дії, та позивач був про це повідомлений у визначений законом строк, то колегія суддів Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/11837/17 погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що договір оренди № 14-20 від 24.05.2016 припинив свою дію з 23.05.2017.

Таким чином, відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2019 у справі № 910/11837/17 про відмову у задоволенні позову змінено в його мотивувальній частині. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2019 у справі № 910/11837/17 залишено без змін.

Разом із тим, в силу п.2.6 постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Виходячи із викладеного, на думку суду, обставини щодо припинення дії оспорюваного договору, що зазначенні у вказаних вище судових актах є правовою оцінкою судами умов даного договору, а не преюдиційними фактами у розумінні положень ч.4 ст.75 ГПК України.

Водночас відповідно до ч.7 ст.75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Із матеріалів справи №902/44/18 слідує, що сторони договору оренди № 14-20 від 24.05.2016 підтверджують, що орендні правовідносини продовжують діяти після 23.05.2017. Про зазначене свідчить: прийняття Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області орендної плати, яка надходить від позивача із посиланням на спірний договір як підставу платежу, обопільне підписання сторонами акту звірки взаємних розрахунків від 01.11.2019 згідно з договором оренди № 14-20, лист Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області вих. №01-04-02/317 від 02.03.2020, адресований Громадській організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства", про необхідність страхування об`єкту оренди та надання відповідних документів управлінню.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статей 6, 626, 627 зазначеного Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна.

Особливості регулювання відносин, пов`язаних з орендою державного і комунального майна, наведено, зокрема у Законі України "Про оренду державного і комунального майна" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає умови укладення, особливості зміни, припинення і поновлення договору оренди державного і комунального майна.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України "Про оренду державного і комунального майна" № 2269-XII від 10.04.1992 (у відповідній редакції).

Відповідно до ч.1 ст.17 вказаного Закону термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Як слідує зі змісту листа №32/04АК від 01.04.2016 Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" (а.с. 9, том 2) позивач як орендар звертаючись до Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області як орендодавця щодо продовження орендних відносин не пропонував терміну договору оренди.

Таким чином, зазначення у п.10.1 спірного договору оренди терміну оренди в один рік (з 24.05.2016 до 23.05.3017 за правилами п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України) суперечить приписам ч.1 ст.17 Закону України "Про оренду державного і комунального майна".

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Одним із способів захисту порушеного права згідно з ч.2 ст.16, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено перелік умов дійсності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на момент укладення спірного правочину - Договору № 14-20 на оренду приміщення від 24.05.2016 пункт 10.1. вказаного договору викладено всупереч нормам законодавства, а саме приписам ч.1 ст. ст.17 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) що обмежило право позивача на оренду приміщення терміном на 5 років, як передбачено вказаною нормою Закону.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним положення Преамбули Договору №14-20 на оренду приміщення від 24.05.2016 про визначення цього договору як додаткової угоди, то відповідач як орендодавець за договором оренди та третя особа як уповноважений орган управляти майном у своїх письмових поясненнях визнають, що мала місце технічна помилка. Тобто, Договір №14-20 на оренду приміщення від 24.05.2016 за своєю правовою природою є саме договором, а не додатковою угодою.

З огляду на викладене, позовна вимога про визнання недійсними положення Преамбули Договору №14-20 на оренду приміщення від 24.05.2016 про визначення цього договору як додаткової угоди та пункту 10.1. зазначеного договору підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про визнання права Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" на оренду приміщення площею 339,80 кв.м., що складається з приміщень №46-52, 54-64 згідно технічного паспорту, виготовленого 11.10.2013, які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: вул. Театральна, 14, м. Вінниця згідно Договору №14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, укладеного з Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, терміном на п`ять років, то такий спосіб захисту передбачений ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України та дозволяє усунути невизначеність у суб`єктивному цивільному праві, і відповідно, уникнути перешкоди у його реалізації. При цьому обґрунтованість такої вимоги слідує зі змісту ч.1 ст. ст.17 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та забезпечує реалізацію поновлення порушеного права позивача, враховуючи визнання недійсним п.10.1. спірного договору.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з мотивів наведених вище.

При винесенні даного рішення суд врахував висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). При цьому суд зазначає, що інші доводи учасників справи, жодним чином не спростовують викладених судом підстав для задоволення позову.

В силу приписів ст. 129 ГПК України витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача у зв`язку з задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними положення Преамбули Договору №14-20 на оренду

приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, укладеного між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області та Громадською організацією "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства", про визначення цього договору як додаткової угоди та пункт 10.1. Договору №14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, за яким цей договір діє з 24.05.2016 до 23.05.2017 за правилами п.3 ст. 631 ЦК України.

3. Визнати право Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" на оренду приміщення площею 339,80 кв.м, що складається з приміщень №46-52, 54-64 згідно технічного паспорту, виготовленого 11.10.2013, які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: вул. Театральна, 14, м. Вінниця згідно Договору №14-20 на оренду приміщення, що належать до спільної власності територіальних громад області від 24.05.2016, укладеного з Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, терміном на п`ять років.

4. Стягнути з Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (вул. Хмельницьке шосе, 7 , м. Вінниця, 21100; код ЄДРЮОФОП 20098076) на користь Громадської організації "Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства" (проспект Петра Григоренка, 3Б, кв. 132, м. Київ, 02068; код ЄДРЮОФОП 38566507) 3524 грн витрат на сплату судового збору.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 23 жовтня 2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - позивачу - вул. Театральна, буд. 14, м. Вінниця, 21050 (адреса для листування);

4 - відповідачу - вул. Хмельницьке шосе, 7 , м. Вінниця, 21100;

5 - третій особі - Вінницькій обласній раді - вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21000.