РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2020Справа № 910/8120/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут" (м. Запоріжжя)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єгаз" (м. Київ)

про визнання укладеною додаткової угоди до договору

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Тітов І.С.

Від відповідача: Романюк В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єгаз" про визнання укладеною додаткової угоди до договору купівлі-продажу № ЗПЗ-Н-02-2019-270/6 від 19.03.19., в редакції, запропонованій позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що обов`язковість укладення додаткової угоди є беззапереченою та не залежить від волі сторін, а передумовлена змінами у законодавстві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.20. відкрито провадження у справі № 910/8120/20 та призначено підготовче засідання на 06.08.20.

27.07.20. позивачем подано додаткові пояснення.

04.08.20. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

06.08.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 15.09.20.

19.08.20. позивачем подано відповідь на відзив.

15.09.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.10.20.

В судовому засіданні 06.10.20. позивачем підтримано свої позовні вимоги, відповідач проти позову заперечував.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.10.20. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.03.19. між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як продавцем (попереднє найменування ТОВ «РГК Трейдінг»), укладено договір купівлі-продажу природного газу № ЗПЗ-Н-02-2019-27016, за умовами продавець зобов`язується передати покупцеві у 2019 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що природний газ передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що ціна за 1000 куб. м газу становить 7.482,61 грн з ПДВ.

Строк дії договору згідно з пунктом 11.1 договору (у редакції додаткової угоди 17 від 01.04.20.) встановлено з дати підписання уповноваженими представниками та скріплення їх підписів печатками, поширює свою дію на правовідносини, що фактично склались між сторонами з 01.04.19., і діє в частині продажу природного газу до 31.12.21. (включно), а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковими угодами до Договору сторони погоджували обсяг природного газу, який має бути переданий на користь позивача за кожен місяць окремо, а також його ціну.

Зокрема, додатковою угодою № 10 від 11.12.19. погоджено, що ціна за 1000 куб м природного газу з 01.01.20. по 31.01.20. включно 5.500,00 грн, крім того ПДВ, усього з ПДВ 6.600,00 грн.

Листом від 05.02.20. № 697-Сл-672-0220 позивач звернувся до відповідача із проектом додаткової угоди № 11 до договору купівлі-продажу природного газу № ЗПЗ-Н-02-2019-27016, у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 24.0102.0 № 17 та листом АТ НАК «Нафтогаз України» від 30.01.20. У проекті додаткової угоди № 11 позивач пропонував встановити ціну за 1 метр кубічний природного газу з 01.01.20. по 31.01.20. в сумі 4,65 грн, крім того, ПДВ, разом 5,58 грн.

У відповідь на вказаний лист відповідач листом від 07.02.20. відмовив у підписанні проектів додаткових угод, оскільки зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. У той же час, відповідач направив проект додаткової угоди із викладеними в ній своїми пропозиціями.

Поряд із цим, акт приймання-передачі від 31.01.20. за спірним договором підписано сторонами та скріплено їхніми печатками. Із даного акту вбачається, що відповідач передав, а позивач прийняв у січні 2020 року природний газ на загальну суму 104940248,38 грн в обсязі 19080045,16 куб м, ціною 5,50 грн. за 1 куб м, разом з ПДВ 125.928.298,06 грн.

Оскільки сторони не досягли згоди щодо укладення додаткової угоди до договору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 Господарського кодексу України та статтею 648 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

19.10.18. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 867 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" (надалі - "Положення").

Відповідно до пункту 1 Положення воно визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації. Це положення не позбавляє постачальників природного газу, зокрема із спеціальними обов`язками, права вільно обирати оптового продавця природного газу для потреб їх господарської діяльності.

Відповідно до пункту 7 Положення постачальник природного газу, який має ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу, уклав договір постачання природного газу з побутовим споживачем, релігійною організацією (крім обсягів, що використовуються для провадження її виробничо-комерційної діяльності) або державним підприємством України "Міжнародний дитячий центр "Артек" та є постачальником такого споживача у місяці (місяцях) постачання з 1 листопада 2018 року по 1 липня 2020 року, має право подати до НАК "Нафтогаз України" заявку на купівлю природного газу в обсязі, необхідному йому для здійснення постачання такому споживачеві. У разі відсутності вузла обліку природного газу в такого споживача вважається, що необхідним є обсяг природного газу, визначений відповідно до норм споживання, встановлених законодавством.

Згідно абзацу другого пункту 7 Положення НАК "Нафтогаз України" не має права до 1 липня 2020 року відмовити в задоволенні зазначеної заявки.

Відповідно до п. 13 Положення з 1 січня 2020 року НАК "Нафтогаз України" здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 7, 8 і 11 цього Положення за цінами, що встановлюються продавцем (постачальником) і покупцем (споживачем) на відповідні періоди поставки (місяць або квартал), але не вище середньої арифметичної ціни газу, за якою Компанія пропонує газ промисловим споживачам за умови попередньої оплати до відповідного періоду поставки газу (місяць або квартал). Вимоги щодо граничного рівня ціни застосовуються окремо до кожного періоду поставки.

Таким чином, АТ НАК "Нафтогаз України" здійснювала продаж/постачання природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року за ціною, що визначалась на рівні 5,50 гривень без урахування податку на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 6,60 гривень.

У подальшому, 24.01.20. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 17 "Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", якою абзац 5 пункту 6 постанови від 19.10.18. № 867 викладено в такій редакції: "З 1 січня 2020 року ціна придбання природного газу не може бути вищою за ціну продажу природного газу, визначену відповідно до пункту 13 цього Положення, за вирахуванням торговельної надбавки (націнки) НАК "Нафтогаз України" на рівні 1,917 відсотка зазначеної ціни.".

Одночасно, пункт 13 постанови від 19.10.18. № 867 викладено в наступній редакції: "З 1 січня 2020 року НАК "Нафтогаз України" здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 7, 8 і 11 цього Положення за цінами, що встановлюються продавцем (постачальником) і покупцем (споживачем), але не вище рівня, який, зокрема, враховує середньоарифметичне значення фактичних цін (End of Day) природного газу на наступну добу поставки газу (Day-Ahead and Weekend) на нідерландському газовому хабі (ТТF) за період 1-22 числа місяця постачання газу відповідно до інформації біржі Powernext/EEX, різницю (спред) між ціною на хабі TTF та кордоні України і тариф на послуги транспортування природного газу для точки входу в Україну на міждержавному з`єднанні з Польщею/Словаччиною/Угорщиною.".

Після прийняття даної постанови на офіційному веб-сайті НАК "Нафтогаз України" опубліковано повідомлення, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.20. № 17 у січні 2020 року оптова ціна на природний газ для потреб населення, виробників тепла та інших захищених споживачів, яким НАК "Нафтогаз України" постачає газ в рамках спеціальних обов`язків (ПСО), становитиме 4,65 грн. за кубометр (без врахування ПДВ, націнки газзбутів та витрат на транспортування газу магістральними і розподільними трубопроводами).

Однак, із наведеної постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.20. № 17 "Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", якою внесені зміни до постанови від 19.10.18. № 867, не вбачається обов`язковості укладення договору - додаткової угоди до спірного договору, для відповідача у справі, оскільки останній не є суб`єктом, на якого покладені будь-які спеціальні обов`язки відповідно до Положення.

У той же час, як убачається із матеріалів справи, між сторонами за спірний період січень 2020 року оформлено акт приймання-передачі від 31.01.20. природного газу на загальну суму 104940248,38 грн в обсязі 19080045,16 куб м, ціною 5,50 грн. за 1 куб м, разом з ПДВ 125.928.298,06 грн.

Тобто, сторонами вчинено юридично значущі дії по виконанню договірних правовідносин у січні 2020 року, що оформлено підписаним обома сторонами відповідним актом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (частина 3 статті 632 Цивільного кодексу України).

За наведених обставин, позивачем не доведено законодавчо встановленої обов`язковості укладення між сторонами додаткової угоди до договору купівлі-продажу природного газу № ЗПЗ-Н-02-2019-27016 від 19.03.19. щодо внесення змін на ціну на газ у січні 2020 року, який, крім того, у січні 2020 року виконаний сторонами із оформленням відповідного акту приймання-передачі природного газу.

За викладеного в сукупності суд відмовляє в позові.

Судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору, покладаються відповідно до статті 129 ГПК України на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 19.10.20.

Суддя Т.М. Ващенко