ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020м. ДніпроСправа № 904/3032/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Полевичек Д.А.

за позовом Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЮГАС", м.Дніпро

про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 15896,10 грн.

Представники:

від позивача: Харитонова Л.В. - представник Департамента по роботі з активами Дніпровської міської ради

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЮГАС" про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 15896,10 грн. з яких: заборгованість з орендної плати в розмірі 13897 грн. 18 коп., пеня у розмірі 1998,92 грн.. Також простить стягнути суму сплаченого судового збору.

Ухвалою господарського суду від 11.06.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 23.07.2020р.

Ухвалою суду від 23.07.2020р. судове засідання відкладенене на 15.09.2020р.

Ухвалою суду від 15.09.2020р. відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.09.2020р.

22-24.09.2020р. суддя Панна С.П. перебувала на лікарняному, через що засідання по справі №904/2286/20, призначене на 23.09.2020р. не відбулось.

Ухвалою суду від 25.09.2020р. відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.10.2020р. о 10:00 год..

В призначене на 09.10.2020 р. о 10:00 год. судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про наявність відкритого провадження повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим конвертом №168 направленим судом на адресу офіційного місцезнаходження відповідача, який повернувся на адресу суду із відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.56).

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

При цьому суд зазначає, що учасники судового провадження, мають в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що наголошував Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України".

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Для цих цілей існує Єдиний державний реєстр судових рішень. Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Згідно з ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

При цьому суд зазначає, що учасники судового провадження, мають в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що наголошував Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України".

Окрім цього, згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Для цих цілей існує Єдиний державний реєстр судових рішень.Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Таким чином суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись із прийнятими по даній справі судовими рішеннями на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу відповідно до ч.9 ст. 165, а також ч. 2 ст.178 ГПК України за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЮГАС» (надалі - Відповідач) орендарем був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 03.11,2008 № 740-УКВ/08 року згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 46,55 кв.м. розташоване за адресою: м. Дніпро, просп. Карла Маркса,119 а, літ. 0-4/1 на 1-му поверсі одноповерхового будинку, вартість якого, згідно з незалежною оцінкою становить 196156,00 грн., без ПДВ, яке є комунальною власністю територіальної громади міста Дніпро та перебуває на балансі КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, для використання під підсобне приміщення.

Правонаступником Управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради є Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, що є орендодавцем (надалі - Позивач).

Згідно з актом приймання - передачі від 03.11.2008 року нежитлове приміщення, загальною площею 46,55 кв. м. було передано орендарю в користування.

Договір укладено строком з 03.11.2008 до 03.11.2009. відповідно до Додаткової угоди від 16.03.2010 № 4 строк дії договору продовжено до 01.01.2011.

Відповідно до п.2.2. договору, орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі об`єкту оренди.

Пунктом 3.3. Додаткової угоди №1 до Договору внесені зміни та встановлено, що за користування об`єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує: 50% від загальної суми орендної плати на користь орендодавця до міського бюджету - 363,83 грн.; 50% від загальної суми орендної плати на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди - 363,83 грн.

Згідно з п. 3.5 Договору орендар зобов`язаний щомісяця перераховувати орендну плату за договором не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря. Згідно з п. 3.4 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 29/6 від 13.04.2016 р. орендар зобов`язаний сплачувати 70% від загальної суми орендної плати на користь орендодавця до міського бюджету та 30% від загальної суми орендної плати на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди починаючи з 20.04.2016 р..

Пунктом 2.6. Договору встановлено, що Орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди за актом приймання - передачі об`єкта оренди, підписаним балансоутримувачем, Орендодавцем та Орендарем. Майно вважається поверненим з моменту підписання Сторонами акта приймання - передачі об`єкта оренди

На адресу орендаря направлено лист про припинення терміну дії договору оренди від 18.11.2016 №7/4-728.

23.10.2017 позивачем направлена претензія на адресу орендаря № 7/4-1677, яка залишена без відповіді.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/886/151 зобов`язано орендаря повернути орендоване майно шляхом підписання акту приймання передачі та стягнуто заборгованість з орендної плати за Договором оренди за період з 01.04.2017 по 31.12.2018 у розмірі 27006,60 грн.

Згідно до п. 5.2 Договору обов`язком орендаря (Відповідача) є своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування об`єктом оренди до дати підписання акту приймання - передачі об`єкта оренди включно.

Актом обстеження нежитлового приміщення від 20.10.2019 було встановлено що орендар звільнив приміщення.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» орендна плата з урахуванням її ідентифікації є однією з істотних умов договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном зі наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно з ч. 3 ст. 762 ЦК України договором або законом може бути встановлено періодичний переогляд (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до розрахунку заборгованість з орендної плати до міського бюджету за період з 01.01.2019 по 20.10.2019 складає 13897,18 грн..

Позивач звертаючись із даним позовом просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості з орендної плати в розмірі 13897,18 грн..

Розглянувши заявлену позовну вимогу, суд зазначає наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов`язання.

Стаття 611 Цивільного кодексу України Цивільного кодексу України передбачає правові наслідки за порушення зобов`язання, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем з орендної плати на суму 13897,18 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Також позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 1998,92 грн. за період з 02.02.2019 по 30.01.2020 р..

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом , пенею) є сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових котів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.4.3. Договору уразі прострочення сплати орендної плати Наймодавець вправі стягнути з Наймача заборгованість, що виникла, у встановленому чинним в Україні порядку, а також вправі вимагати від Орендаря сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування пені за кожен день прострочки.

Перевіривши правильність розрахунку пені згідно системи «Законодавство», суд зазначає, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено вірно, тому вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача пені є обґрунтованою.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1998,92 грн. пені за період з 02.02.2019 по 30.01.2020 р..

Відповідачем доказів на спростування заявлених позовних вимог не надано.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції`з вернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з`ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2102 грн. судового збору.

Керуючись статтями 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЮГАС " (, м.Дніпро, вул. Старокозацька, 48, прим. 107) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради ( , 49000, м.Дніпро, просп. Д.Яворницького, 75 ) до міського бюджету заборгованість з орендної плати 13 897 грн. 18 коп., пеню у розмірі 1 998, 92 грн. та 2102,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.10.2020

Суддя С.П. Панна