ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 року м.Дніпро Справа № 908/3270/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Побутторгсервіс Товариства з обмеженою відповідальністю Снабпромстрой на рішення господарського суду Запорізької області від 26.05.2020 року (повний текст складено 04.06.2020 року) у справі №908/3270/19 (суддя Горохов І.С.)

за позовом Дочірнього підприємства Побутторгсервіс Товариства з обмеженою відповідальністю Снабпромстрой, 69002, м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 1, кв. 9

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Долина-7, 69123, м. Запоріжжя, вул. Будівельників, буд. 7-А

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю Долина Люкс, 69123, м. Запоріжжя, вул. Будівельників, буд. 7-А

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепкова Олена Володимирівна, 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 153.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Хортицький відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнко, 48-а

про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2019 року Дочірнє підприємство Побутторгсервіс Товариства з обмеженою відповідальністю Снабпромстрой звернулось до суду з позовними вимогами до відповідачів -Товариства з обмеженою відповідальністю Долина-7 та Товариства з обмеженою відповідальністю Долина Люкс, третя особа - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепкова Олена Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.05.2019 року, а саме: нежитлового приміщення першого поверху (літ. А-10, А-1), що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, бул. Будівельників, буд. 7-А, заг. площею 220,1 кв.м., недійсним.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.05.2020 року у справі № 908/3270/19 в задоволенні позовної заяви відмовлено у повному обсязі.

Рішення мотивовано тим, що належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено фіктивність оспорюваного правочину.

Суд зазначив, що:

- спірний договір було вчинено з наміром створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином та за відсутності будь-яких обтяжень;

- відповідач-2 набув право власності на майно та зареєстрував його, а відповідач-1 отримав за продаж майна грошові кошти, на підтвердження чого до матеріалів справи надано належні докази;

- підстав для визнання договору недійсним відповідно до ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України судом не встановлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що:

- оспорюваний правочин є фіктивним, оскільки дії сторін під час його укладення направлені не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором купівлі-продажу, а на фіктивний перехід права власності від однієї юридичної особи до іншої, з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення на нього у рахунок виконання рішення суду, що є підставою для визнання договору купівлі - продажу недійсним відповідно до ст.234 Цивільного кодексу України;

- відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не довів наявних підстав для визнання правочину фіктивним, оскільки договір був реально виконаний, але не виключає, що укладення договору між тими ж учасниками товариства відбулося з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення на майно у рахунок погашення боргу за невиконання забов`язань;

- зважаючи на те, що у справі не вимагається збір чи додаткова перевірка доказів, обставини справи судом встановлено повно та всебічно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача-1 спростовує доводи скаржника. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідач-2 та третя особа відзив на апеляційну скаргу не надали.

В судове засідання представники сторін не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.185).

Оскільки сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, підстав для відкладення судового засідання не встановлено, колегія суддів розглянула апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, у тому числі вказано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Оспорюваним є договір купівлі продажу нерухомого майна, який укладено 20.05.2019 року між ТОВ Долина-7 (далі-продавець) та ТОВ Долина Люкс (далі-покупець).

Відповідно до умов вказаного договору продавець продає та зобов`язується передати у власність, а покупець купує та приймає у власність нерухоме майно - нежитлове приміщення IX першого поверху (літ. А-10, А1), площею 220,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, бул. Будівельників, буд. 7А (том 1 а.с.63-64).

Договір посвідчено Чепковою О.В. - приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу.

Відповідно до п. 2 договору зазначене нерухоме майно належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Остренко А.В. 17.03.2011 року, за реєстровим №648.

Продаж здійснено за 186 810,00 грн. (п.3 договору купівлі-продажу).

За змістом п.6 договору відсутність обтяження на об`єкт нерухомого майна стверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №№ 167254788, 167254452 від 20.05.2019 року.

Підставою недійсності договору позивач зазначав наступні обставини:

1. Поруч з реалізованим майном знаходиться належне позивачу приміщення, яке фактично приєднано до об*єкту купівлі-продажу і яке знаходиться в оренді у ТОВ Долина-7; нотаріус при посвідченні договору не пересвідчився в належності майна продавцю і по спірному договору фактично було продано майно, яке знаходилося в оренді у ТОВ Долина-7.

2. ТОВ Долина-7 має заборгованість перед ДП Побутторгсервіс ТОВ Снабпромстрой, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від 12.02.2019 року у справі № 908/2719/18, на виконання якого надано наказ господарського суду.

3. Продане приміщення було обтяжене Хортицьким відділом ВДВС м.Запоріжжя, на вконанні у якого знаходиться наказ господарського суду, тому не могло бути реалізованим.

4. Оспорювана угода є фіктивною, оскільки інтереси ТОВ Долина Люкс представляв ОСОБА_1 , який раніше представляв інтереси ТОВ Долина-7, а його дружина ОСОБА_2 була директором ТОВ Долина-7 і угода укладена з метою ухилення від виконання зобов`язань відповідача-1 перед позивачем у даній справі, які підтверджені судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № І4-242цс18) вказано, що "апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку кожному із доводів позивача і висновки суду скаржник не спростував.

Встановлено, що рішенням господарського суду Запорізької області від 12.02.2019 року по справі № 908/2719/18 позовні вимоги Дочірнього підприємства Побутторгсервіс Товариства з обмеженою відповідальністю Снабпромстрой ЛТД до Товариства з обмеженою відповідальністю Долина-7 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Долина-7 на користь Дочірнього підприємства Побутторгсервіс Товариства з обмеженою відповідальністю Снабпромстрой ЛТД суму 7333,60 грн основного боргу, 222,00 грн неустойки (пені), 3030,00 грн штрафу, 51 976,00 грн неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна, 1294,00 грн судового збору, 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (том 1 а.с.53-59).

18.06.2019 року судом видано наказ на примусове виконання рішення (том 1 а.с.132).

28.08.2019 року постановою ВП № 59688583 державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Головко Вікторією Олександрівною з виконання наказу господарського суду Запорізької області у справі № 908/2719/18, виданого 18.06.2019 року, накладено арешт на все майно боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю Долина-7 (том 1 а.с.58, 126).

На запит суду першої інстанції сформована Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ( том 1 а.с.69).

Також на запит суду першої інстанції до матеріалів справи долучено Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ Долина-7 та ТОВ Долина Люкс.

З зазначених доказів вбачається, що засновниками ТОВ Долина-7 та ТОВ Долина Люкс є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Керівник ТОВ Долина-7 є ОСОБА_2 , керівник ТОВ Долина Люкс Музичук Олександр Миколайович (том 1 а.с.30-36).

Згідно даних щодо обтяження зазначеного в договорі майна міститься наступна інформація:

Постановою про відкриття виконавчого провадження 55235790, виданою Хортицьким ВДВС м.Запоріжжя 24.11.2017 року накладено арешт на 23/50 нежитлового приміщення IX першого поверху за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості до Державного реєстру внесено 18.12.2017 року.

17.05.2019 року обтяження припинено відповідно до постанови про зняття арешту 55235790, виданої Хортицьким ВДВС м.Запоріжжя від 05.12.2018 року (том 1 а.с.69 зворот).

Постановою про відкриття виконавчого провадження 55235790, виданою Хортицьким ВДВС м.Запоріжжя 24.11.2017 року накладено арешт на 23/50 нежитлового приміщення IX першого поверху за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості до Державного реєстру внесено 18.12.2017 року.

24.04.2019 року обтяження припинено. Підстава: перенесення до новостворених ОНМ договір купівлі-продажу, серія та номер 696, виданий 17.03.2011 року, видавник Остренко А.В., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ( том 1 а.с.70 зворот).

Судом першої інстанції досліджені обставини, за яких відповідач -1 (продавець) став власником майна, яке є предметом спірного договору. Ці обставини сторонами не спростовуються і апеляційному перегляду не підлягають.

Відповідно до даних Реєстру прав власності на нерухоме майно продавець був єдиним власником предмету відчуження - нежитлового приміщення IX першого поверху (літ. А-10, А1), площею 220,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апелянта про те, що предмет спірного договору купівлі-продажу на час укладання договору був під обтяженням та не міг бути реалізованим, спростовується наведеними вище доказами. Станом на 20.05.2019 року обтяжень та заборон щодо згаданого нерухомого майна не було.

Щодо посилання позивача на те, що предметом спірного договору є майно, що не належить продавцю, то такі доводи спростовуються відомостями з Реєстру прав власності. Твердження безпідставні і доводи суду щодо цих обставин скаржником не спростовано.

Щодо посилання скаржника на укладення спірного договору пов*язаними особами з метою уникнення відповідальності згідно рішення суду про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю Долина-7 на користь позивача у даній судовій справі, слід зазначити наступне:

Як зазначено вище, спірний договір укладено 20.05.2019 року. Виконавче провадження на виконання рішення про стягнення з ТОВ Долина-7 на користь Дочірнього підприємства Побутторгсервіс Товариства з обмеженою відповідальністю Снабпромстрой ЛТД суми заборгованості та штрафних санкцій відкрито Хортицьким відділом ДВС відповідно до наказу господарського суду 18.06.2019 року, тобто, після укладання оспорюваного договору.

Дані Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать про те, що законної сили рішення господарського суду Запорізької області від 12.02.2019 року по справі № 908/2719/18 набуло11.06.2019 року після прийняття постанови апеляційного суду та після укладення спірного правочину.

Щодо твердження позивача про фіктивність договору необхідно зазначити наступне:

Згідно з ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Участь одних і тих же осіб в якості засновників відповідача-1 та відповідача-2 не свідчить про фіктивність укладеного правочину, оскільки матеріалами справи підтверджується факт реального виконання сторонами умов договору. Так, відповідно до наявних у справі квитанцій, які досліджувались судом першої інстанції (том 1 а.с.80-84) підтверджується, що покупцем сплачено на користь продавця вартість придбаного майна.

Отже, цей довід апеляційної скарги також належними та допустимими доказами не обгрунтований.

Згідно ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

На підставі викладених вище доказів колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом доводи оскаржуваного рішення не спростовано. Апеляційна скарга не доведена та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.05.2020 року у справі № 908/3270/19 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Дочірнє підприємство «Побутторгсервіс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Снабпромстрой».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Підписано в повному обсязі 21.10.2020 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков