ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2020 року м. Харків Справа № 913/338/20
Провадження №1/913/338/20
За позовом Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні ініціативи, м. Лисичанськ Луганської області
про стягнення 281524 грн. 04 коп.
Суддя Зюбанова Н.М.
Секретар судового засідання Медуниця Р.І.
Представники сторін не викликались
Суть спору: про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 281524 грн 04 коп. (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 15.07.2020 № 3025).
Дослідивши матеріали справи, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору між сторонами.
Так, на виконання рішення Сєвєродонецької міської ради № 648 від 17.04.2003 Відкритому акціонерному товариству Імпульс на підставі договору оренди землі № 733 від 29.12.2003 було передано в оренду земельну ділянку загальною площею 1,0504 га із земель рекреаційного призначення, яка знаходиться за адресою: проспект Центральний, 73, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, терміном на 25 років. Відповідно до цього договору на земельній ділянці знаходився об`єкт незавершеного будівництва комплексировочно-випробувального полігону, право власності на яке було зареєстровано також за ВАТ "Імпульс". Вказаний договір оренди зареєстрований у Сєвєродонецькому міському центрі Державного земельного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 733 від 30.12.2003.
В подальшому, згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 184791083 від 15.10.2019, право власності на об`єкт незавершеного будівництва - комплексировочно-випробувальний полігон (готовність 51%), який знаходиться за адресою: проспект Центральний, 73, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 18.04.2008 набуто відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельні ініціативи", про що вчинено відповідну реєстрацію. Право власності на зазначене нерухоме майно виникло на підставі укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна ВКІ № 666618/р від 02.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу.
На підставі клопотання ТОВ Будівельні ініціативи, поданого у жовтні 2013 року, про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки під цей об`єкт незавершеного будівництва, Сєвєродонецькою міською радою було прийнято рішення № 3147 від 24.10.2013 Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ Будівельні ініціативи.
Як свідчать матеріали справи, відповідно до вимог п. 2 зазначеного рішення ТОВ Будівельні ініціативи було зобов`язано подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 73 на затвердження до Сєвєродонецької міської ради.
Станом на дату звернення до суду з позовом відповідач до Сєвєродонецької міської ради стосовно подальшого оформлення права користування земельною ділянкою не звертався.
У відповідності до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Частинами 1, 2 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України Про оренду землі до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України.
З посиланням на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 20.06.2018 у справі № 913/661/17, позивач вважає, що договір оренди № 733 від 29.12.2003 не припинився в цілому, оскільки має місце заміна сторони (орендаря) у зобов`язанні, тому до стягнення заявлено борг з орендної плати за період з 18.04.2008 по 01.04.2020.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, похідних від права власності, набутих та оформлених в установленому порядку до 01.01.2013 провадиться з одночасною державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку, крім випадків, якщо право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Доказів реєстрації речових прав відповідача на вказану земельну ділянку сторонами не надано.
В ході розгляду справи 21.07.2020 позивач подав заяву від 15.07.2020 № 3025 про уточнення позовних вимог, яка по суті є заявою про зменшення розміру позовних вимог. Позивач зазначив, що при підготовці позову Сєвєродонецькою міською радою не враховано приписи ст. 6 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VІІ від 02.09.2014 щодо звільнення суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності під час проведення антитерористичної операції за період з 14.04.2014 по 07.06.2016.
Так, ст. 6 Закону № 1669-VII передбачає звільнення суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності під час її проведення.
У відзиві на позовну заяву від 17.07.2020 № 17-В відповідач проти позову заперечує з посиланням на те, що відсутні правові підстави для позовних вимог у вигляді орендної плати через відсутність укладеного сторонами договору оренди землі на підставі відповідного рішення Сєвєродонецької міської ради про укладання договору оренди з ТОВ Будівельні ініціативи. Також відповідач звертає увагу на відсутність документального підтвердження нормативної грошової оцінки землі, необхідної для проведення розрахунків орендної плати. Заявлено про пропуск позивачем загальної позовної давності щодо стягнення боргу за період, який перевищує три роки.
Відповідач подав заяву від 10.08.2020 № 10-08/1 про застосування до спірних правовідносин правил позовної давності.
Доводи позивача, викладені у відповіді на відзив від 27.07.2020, суд не оцінює, оскільки цей документ підписаний особою, яка не є представником у розумінні ст. ст. 58, 56 ГПК України.
На виконання ухвали суду від 11.08.2020 ГУ Держгеокадастру у Луганській області надано витребувану інформацію за листом від 26.08.2020 № 9-12-0.10-6083/2-20, яку суд долучив до матеріалів справи.
Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відмову у його задоволенні, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 2 Закону України Про оренду землі відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цих Законів, а також договором оренди землі.
Частиною 1 ст. 93 та ст. 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. в ч. 1 ст. 96 ЗК України).
Згідно ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Відповідно до ст. 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).
Позивач вважає, що оскільки право користування спірною земельною ділянкою виникло до 2004 року, вона вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера.
Так, згідно з ч. 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Державний земельний кадастр земельні ділянки, право власності користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
Як свідчить договір оренди № 733 від 29.12.2003, за його умовами немає посилання на кадастровий номер переданої в оренду земельної ділянки.
У ході підготовчого провадження суд за клопотанням позивача (лист від 18.06.2020 № 2550) витребував необхідні для розгляду справи відомості від Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, яке у листі від 26.08.2020 № 9-12-0.10-6083/2-20 надало наступну інформацію:
- формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, відповідно до вимог статті 79, 791 ЗК України;
- згідно п. 10 ст. 24 Закону України Про Державний земельний кадастр державна реєстрація земельної ділянки скасовується, зокрема, у разі поділу земельної ділянки;
- відповідно до вимог п. 1 розділу III Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489, дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи, як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви;
- підставою для відмови у наданні витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є те, що земельна ділянка не сформована (наказ Держгеокадастру від 17.07.2020 № 280).
З огляду на вказані відомості центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері земельних відносин, землеустрою та Державного земельного кадастру, суд встановив, що земельна ділянка за адресою: проспект Центральний, 73, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, право на оренду частини якої перейшло до відповідача, не має ні визначених меж, ні кадастрового номера, інформація про неї не занесена до Державного земельного кадастру, а отже ця земельна ділянка не може вважатися сформованим об`єктом цивільних прав у розумінні положень ст. ст. 79, 791 ЗК України, що виключає можливість обчислення суми орендної плати за землю за період з 18.04.2008 по 30.06.2020.
На необхідності надання позивачем доказів існування спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, у справах №№ 922/392/18, 922/3639/17, 923/921/17, 922/2811/18.
Крім цього, у зв`язку з тим, що відбувся поділ земельної ділянки, яка перебувала в оренді у ВАТ Імпульс, суд не може визнати обгрунтованими доводи позивача щодо визначення предмету спору у вигляді боргу з орендної плати, що мотивоване заміною сторони у зобов`язанні.
Таким чином, спірні правовідносини у справі за своєю правовою природою є кондикційними, які регулюються ст. ст. 1212-1214 ЦК України.
Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то суд її відхиляє, оскільки не порушене право позивача, про що вказано вище.
Так, пленум ВГС України у своїй постанові № 10 від 29.05.2013 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів зазначає, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.
Клопотання відповідача про відкладення судового засідання відхиляється, оскільки суд не визнавав участь його представника обов`язковою та має місце повторна неявка у судове засідання, що передбачено ст. 202 ГПК України.
Інформацію, надану ГУ Держгеокадастру у Луганській області за листом від 12.10.2020 № 9-12-0.30-7327/2-20 суд не оцінює, оскільки вона надійшла на стадії судового розгляду.
За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити з віднесенням витрат по судовому збору у сумі 4222 грн 86 коп. на позивача у відповідності до ст. 129 ГПК України.
Повернення судового збору зі зменшеної частини позову у розмірі 712 грн. 12 коп. судом здійснюється за відповідною ухвалою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 236-241 ГПК України, суд
в и р і ш и в :
2. Витрати по судовому збору покласти на позивача.
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення виготовлене 26.10.2020.
Суддя Н.М.Зюбанова