У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

23 жовтня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/922/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши матеріали заяви №310/07 від 01.10.2020

заявника (стягувача): Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл", , бул. Марії Приймаченко, б. 1/27, м. Київ, 01042

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія", , вул. Шевченка, б.23, корпус Г, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська обл., 16000

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 13192,00грн заборгованості по оплаті вартості товару, 659,60грн штрафу у розмірі 5%, 1903,91грн пені, 1419,20грн штрафу у розмірі 10%, 535,14грн 5% річних, 164,49грн інфляційних збитків за договором поставки від 29.11.2019 №М-1232

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл" звернулося до Господарського суду Чернігівської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія" 13192,00грн заборгованості по оплаті вартості товару, 659,60грн штрафу у розмірі 5%, 1903,91грн пені, 1419,20грн штрафу у розмірі 10%, 535,14грн 5% річних, 164,49грн інфляційних збитків.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає про неналежне виконання боржником зобов`язань, що виникли на підставі договору поставки від 29.11.2019 №М-1232.

23.10.2020 Господарським судом Чернігівської області виданий судовий наказ за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія" 13192,00грн заборгованості по оплаті вартості товару, 535,14грн 5% річних, 164,49грн інфляційних збитків за договором поставки від 29.11.2019 №М-1232.

Дослідивши заяву в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія" 659,60грн штрафу у розмірі 5%, 1903,91грн пені, 1419,20грн штрафу у розмірі 10%, судом встановлене наступне.

Згідно зі статтями 147, 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є вираження в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовими слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовими зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові насідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов`язання (п. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня та штраф за своєю правовою природою не є основною грошовою заборгованістю за договором в розумінні ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, а є санкцією за невиконання (неналежне виконання) грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення 659,60грн штрафу у розмірі 5%, 1903,91грн пені, 1419,20грн штрафу у розмірі 10% на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Міроіл" (, бул. Марії Приймаченко, б. 1/27, м. Київ, 01042) у видачі судового наказу за вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгород-Сіверська торгова компанія" (, вул. Шевченка, б.23, корпус Г, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська обл., 16000) 659,60грн штрафу у розмірі 5%, 1903,91грн пені, 1419,20грн штрафу у розмірі 10%.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою http://court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор