ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" жовтня 2020 р. Cправа № 902/172/20

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Синтезоіл" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 10, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49051)

до:Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" (вул. Соборна, буд. 200, с. Війтівка, Бершадський р-н., Вінницький р-н., 24412)

про стягнення 1944139,21 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: Трубілін О.В., Курочкіна І.С., Фустіченко А.В.

відповідача: Денисюк О.С.

присутній Кривобок І.В.

В С Т А Н О В И В :

24.02.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Синтезоіл" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" про стягнення 1 944 139,21 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/172/20) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 25.02.2020 р. відкрито провадження у справі № 902/172/20. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 25.03.2020 р.

17.03.2020 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № канц. 02.1-34/2462/20 від 17.03.2020 р.), який долучений судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 25.03.2020 р. підготовче засідання у справі відкладено на 23.04.2020 р.

09.04.2020 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № канц. 01-34/3295/20 від 09.04.2020 р.), яка долучена судом до матеріалів справи.

На визначену судом дату в судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 25.03.2020 р.

22.04.2020 р. на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання у справі у зв`язку із карантинними заходами в державі.

22.04.2020 р. через систему "Електронний суд" надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі у зв`язку із карантинними заходами в державі.

Ухвалою суду 23.04.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі № 902/172/20 на 30 днів. Підготовче засідання у справі відкладено на 14.05.2020 р.

Ухвалою суду від 14.05.2020 р. підготовче засідання у справі відкладено на 17.06.2020 р. Встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 17.06.2020 р.

На визначену дату судом 17.06.2020 р. з`явився представник відповідача. Представник позивача не з`явився, при цьому суд зазначає, що про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду, яка надсилалась останньому рекомендованою кореспонденцією.

Суд зауважує, що в судовому засіданні представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи проплат суми основного боргу.

Судом задоволено дане клопотання та долучено докази до матеріалів справи.

Зокрема в судовому засіданні представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату, з метою врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди.

За результатами проведеного судового засідання судом було задоволено клопотання представника відповідача та відкладено підготовче засідання, як наслідок судом винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою від 17.06.2020 р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, що відбудеться 17.08.2020 р.

28.07.2020 р. від представника позивача надійшло клопотання (вх. № канц. 01-34/6673/20 від 28.07.2020 р.) про долучення доказів до матеріалів справи. Дані докази долучені судом до матеріалів справи.

31.07.2020 р. представником позивача подано до суду клопотання про приєднання доказів у справі. Суд долучив дані докази до матеріалів справи.

Суд зазначає, що 31.07.2020 р. від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 01-34/6739/20 від 31.07.2020 р.), в якій останній зазначає, що в період з 28.02.2020 р. по 04.06.2020 р. відповідачем на рахунок ТОВ «Синтезоіл» було перераховано в рахунок погашення штрафних санкцій, а саме 488 910,80 грн. На підставі нових розрахунків сума заборгованості становить 1 455 228, 41 грн а саме: 584452,00 грн - сума основного боргу; 592010,96 грн - 488910,80 грн = 103100,16 грн - сума пені згідно п. 6.3. Договорів; 576195,73грн, сума штрафу згідно п.6.6 Договорів; 191 480, 52 грн - сума інфляційних втрат з врахуванням індексу інфляції за період прострочення виконання зобов`язань.

Судом дана заява була долучена до матеріалів справи.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

17.08.2020 р. представником відповідача подано заяву про долучення доказів у справі. Дана заява судом задоволена.

За результатами проведеного судового засідання 17.08.2020 р. судом було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.09.2020 р., як наслідок судом винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Разом з тим 02.09.2020 р. судове засідання у даній справі не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Яремчука Ю.О. на лікарняному.

Станом на 14.09.2020 р. суддя Яремчук Ю.О. приступив до роботи.

Ухвалою суду від 14.09.2020 р. повідомлено учасників справи про розгляд справи по суті, що відбудеться 30.09.2020 р.

В судовому засіданні 30.09.2020 р. було оголошено перерву в розгляді справи до 16.10.2020 р.

07.10.2020 р. до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення (вх. № канц. 01-34/8961/20), які судом долучені до матеріалів справи.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представники позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши представників позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В якості заявлених позовних вимог позивачем зазначається наступне: 10.05.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтезоіл» та Товариством «Птахокомбінат «Бершадський» (Покупець) далі за текстом «Відповідач» укладено договір поставки № 10/05/1-2017.

Відповідно до п. п. 1.1.1 п.1.1. договору специфікація - невід`ємна частина даного договору, має дату, порядковий номер і підтверджує узгодження Сторонами асортименту, номенклатури, ціни, вартості партії, строків поставки партії товару, що поставляється по даному договору та інших відомостей. Специфікація оформлюється та погоджується Сторонами на кожну окрему партію Товару.

Між сторонами у справі було погоджено ціну та загальну вартість товару, а саме ціна одиниці виміру Товару погоджується Сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору. Загальна сума договору є орієнтовною та становить 2 000 000,00 грн з урахуванням ПДВ, без транспортних витрат. Остаточна загальна сума договору визначається Сторонами на підставі даних зазначених у видаткових накладних по накопичувальній системі.

Згідно до п.3.2 Договору розрахунки за кожну окрему партію Товару сторони узгоджують в Специфікаціях на кожну окрему партію Товару.

Так, матеріалами справи стверджується, що між сторонами оформлено Специфікації на поставку палива рідкого код УКТЗЕД на загальну суму 7 733 452,64 грн.

Відповідно до умов вказаних Специфікацій Покупець сплачує Постачальникові 100% передплату (або відстрочка платежу) вартості партії Товару й компенсації вартості її транспортування, у строк 15 (п`ятнадцять) банківських днів з моменту 7 отримання рахунку від Постачальника.

Позивачем стверджується, що на виконання умов договору на підставі зазначених Специфікацій до договору, ТОВ «Синтезоіл» поставлено ПАТ «Птахокомбінат «Бершадський» Товар, а саме, паливо рідке на загальну суму 7 733 452, 64 грн, що підтверджуються наступними видатковими накладними: №0190517 від 19.05.2017 р., №0090617 від 09.06.2017 р., № 0140717 від 14.07.2017 р., №00208 від 02.08.2017 р., №02208 від 22.08.2017 р., № 01809 від 18.09.2017 р., № 002102 від 02.10.2017 р., №00211 від 02.11.2017 р., №01711 від 17.11.2017 р., №00112 від 01.12.2017 р., №02012 від 20.12.2017 р., №01201 від 12.01.2018 р., №01801 від 18.01.2018 р., №00602 від 06.02.2018 р., №02302 від 23.02.2018 р., №02602 від 26.02.2018 р., №01203 від 12.03.2018 р., №00204 від 02.04.2018 р., №00405 від 04.05.2018 р., №01010 від 10.10.2018 р. в строки визначені Специфікаціями.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату за поставлений товар, натомість відповідачем не виконані належним чином умови договору поставки від 10.05.2017р. №10/05/1-2017 р., а саме: Покупець прострочив оплату за поставлені партії товару за накладними №002102 від 02.10.2017 р., №00211 від 02.11.2017 р., №01711 від 17.11.2017 р., №00112 від 01.12.2017 р., №02012 від 20.12.2017 р., №01201 від 12.01.2018 р., №01801 від 18.01.2018 р., №00602 від 06.02.2018 р., №02302 від 23.02.2018 р., №02602 від 26.02.2018 р., №01203 від 12.03.2018 р., №00204 від 02.04.2018 р., №00405 від 04.05.2018 р., №01010 від 10.10.2018 р.

Натомість відповідачем умови договору та Специфікацій в частині оплати за поставлений товар виконано частково, а саме, останнім сплачено 7 149 000,64 грн, внаслідок чого за останнім рахується борг в сумі 584 452,00 грн, що і стало підставою позову.

При цьому, представником позивача 31.07.2020 р. подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій останній зазначає, що в період з 28.02.2020 р. по 04.06.2020 р. позивачем на рахунок ТОВ «Синтезом» було перераховано в рахунок погашення штрафних санкцій, а саме 488 910,80 грн, що підтверджується випискою банку, за період з 28.02.2020 р. по 28.07.2020 р. В рахунок погашення штрафних санкцій (пені) було зараховано позивачем на підставі п. 6.10 Договору поставки №10/05/1-2017 де зазначено, що при наявності у покупця заборгованості, незалежно від причин і підстав її виникнення, грошові кошти, що надходять від Покупця зараховуються в черговості, визначеної Постачальником, насамперед у погашені наявної заборгованості і сум неустойки й/або штрафів, пені, нарахованої в наслідок неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань. При цьому призначення платежу зазначене в платіжному дорученні Постачальником в увагу не береться.

В зв`язку з чим позивач зазначає, що виникла необхідність у зменшені позивних вимог. На підставі нових розрахунків сума заборгованості становить 1 455 228, 41 грн а саме: 584452,00 грн - сума основного боргу; 592010,96 - 488910,8 = 103100,16 грн - сума пені; 576 195,73 грн сума штраф; 191 480, 52 грн - сума інфляційних втрат з врахуванням індексу інфляції за період прострочення виконання зобов`язань.

Відповідач проти позову заперечує, про що зокрема вказує у відзиві на позовну заяву (вх. № канц. 02.1-34/2462/20 від 17.03.2020 р.), в якому зазначає, що періодом за який можуть нараховуватись штрафні санкції становить шість місяців, таким чином сума позовної вимоги, зокрема пені 592 010,96 грн згідно нарахованої позивачем на підставі п. 6.3. договору поставки №10/05/1-2017 від 10.05.2017 р. обрахована позивачем з порушенням встановленого ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-ІV порядку.

Щодо заявленої позивачем сума штрафу згідно п. 6.6 договору поставки № 10/05/1-2017 від 10.05.2017 р. у розмірі 576 195,73 грн зазначає, що за відсутності будь-яких збитків понесених позивачем, розмір штрафу у сумі 576 195,73 грн на думку відповідача є надмірно великим.

Щодо понесених позивачем судових витрат у вигляді оплаченого ним судового збору то цей розмір заперечується, оскільки розрахунок штрафних санкцій позивачем з мотивів наведених у відзиві обраховано некоректно.

Щодо витрат на професійну правову допомогу заперечує щодо розміру заявленого позивачем з огляду на те, що належних доказів понесених позивачем таких витрат до позовної заяви не додано. Поряд з цим як передбачає договір про надання правової допомоги від 23.01.2020 р. 50% передплати вартості наданих послуг плануються клієнтом протягом трьох днів починаючи з 23.01.2020 р. чого не вбачається з письмових доказів. Поряд з цим сума гонорару є неспіврозмірною з об`ємом наданих послуг та є надмірною.

У відповіді на відзив (вх. № канц. 01-34/3295/20 від 09.04.2020 р.) позивачем зазначено процесуальну позицію стосовно тверджень відповідача, де зокрема вказано, що в розрахунку заборгованості, пені штрафу зазначено загальну кількість днів прострочення виконання грошових зобов`язань за договором, однак пеня розрахована в межах шести місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано. Крім того зазначає, що позивач поніс збитки які полягають у знеціненні грошових коштів несплачених відповідачем своєчасно за поставлений товар.

Суд задовольняючи частково позовні вимоги виходив з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Судом встановлено, що 10.05.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтезоіл» та Товариством «Птахокомбінат «Бершадський» (Покупець) далі за текстом «відповідач» укладено договір поставки № 10/05/1-2017, відповідно до якого Постачальник зобов`язується закуповувати та поставляти узгодженими партіями, на протязі дії даного договору у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати його, за умовами цього договору.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання по оплаті за отриманий товар.

З моменту укладення сторонами договору, між ними виникли зобов`язання, які регулюються параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України "Поставка".

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами у справі було погоджено ціну та загальну вартість товару, а саме ціна одиниці виміру Товару погоджується Сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. Загальна сума договору є орієнтовною та становить 2 000 000,00 грн з урахуванням ПДВ, без транспортних витрат. Остаточна загальна сума договору визначається Сторонами на підставі даних зазначених у видаткових накладних по накопичувальній системі.

Згідно до п.3.2 Договору розрахунки за кожну окрему партію Товару сторони узгоджують в Специфікаціях на кожну окрему партію Товару.

Так, матеріалами справи стверджується, що між сторонами оформлено Специфікації на поставку палива рідкого код УКТЗЕД на загальну суму 7 733 452,64 грн, а саме: №1 від 19.05.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 281 600,00 грн в тому рахунку ПДВ; №2 від 09.06.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 336 180,00 грн в тому рахунку ПДВ; №3 від 14.07.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 380 952,00 грн в тому рахунку ПДВ; №4 від 02.08.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 342 540,00 грн в тому рахунку ПДВ; № 5 від 18.08.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 306 240,00 грн в тому рахунку ПДВ; №6 від 14.09.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 350 448,00 грн в тому рахунку ПДВ; №7 від 28.09.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 399 081,0 грн в тому рахунку ПДВ; № 8 від 30.10.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 487 878,000 грн в тому рахунку ПДВ; №9 від 16.11.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 338 315,40 грн в тому рахунку ПДВ; №10 від 29.11.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 466 368,00 грн в тому рахунку ПДВ; №11 від 18.12.2017 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 405 140,54 грн в тому рахунку ПДВ; №12 від 09.01.2018 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 410 978,30 грн в тому рахунку ПДВ; №13 від 15.01.2018 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 410 978,30 грн в тому рахунку ПДВ; №14 від 02.02.2018 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 474 318,00 грн в тому рахунку ПДВ; №15 від 20.02.2018 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 551 850,00 грн в тому рахунку ПДВ; №16 від 23.02.2018 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 108 420,00 грн в тому рахунку ПДВ; №17 від 07.03.2018 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 566 553,00 грн в тому рахунку ПДВ; №18 від 30.03.2018 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 410 978,30 грн в тому рахунку ПДВ; №19 від 30.04.18, №20/1 від 09.10.2018 р. на постачання товару (паливо рідке УКТЗЕД ) на загальну вартість 401 346,00 грн в тому рахунку ПДВ.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 7 733 452, 64 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: № 0190517 від 19.05.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 281 600,00 грн в тому рахунку ПДВ; №0090617 від 09.06.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 336 180,00 грн в тому рахунку ПДВ; № 0140717 від 14.07.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 380 952,00 грн в тому рахунку ПДВ; №00208 від 02.08.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 342 540,00 грн в тому рахунку ПДВ; №02208 від 22.08.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 306 240,00 грн в тому рахунку ПДВ; № 01809 від 18.09.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 350 448,00 грн в тому рахунку ПДВ; №002102 від 02.10.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 399 081,60 грн в тому рахунку ПДВ; №00211 від 02.11.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 487 878,00 грн в тому рахунку ПДВ; №01711 від 17.11.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 338 315,40 грн в тому рахунку ПДВ; №00112 від 01.12.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 466 368,00 грн в тому рахунку ПДВ; №02012 від 20.12.2017 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 405 140,54 грн в тому рахунку ПДВ; №01201 від 12.01.2018 р. р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 410 978,30 грн в тому рахунку ПДВ; №01801 від 18.01.2018 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 410 978,30 грн в тому рахунку ПДВ; №00602 від 06.02.2018 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 474 318,00 грн в тому рахунку ПДВ;№02302 від 23.02.2018 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 55 850,00 грн в тому рахунку ПДВ; №02602 від 26.02.2018 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 108 420,00 грн в тому рахунку ПДВ; №01203 від 12.03.2018 р.відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 566 553,00 грн в тому рахунку ПДВ; №00204 від 02.04.2018 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 566553,00 грн в тому рахунку ПДВ; №00405 від 04.05.2018 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 401 346,00 грн в тому рахунку ПДВ; №01010 від 10.10.2018 р. відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 147 712,50 грн в тому рахунку ПДВ;

Дані накладні підписані сторонами без зауважень та заперечень, а також скріплені печатками господарських товариств.

Відповідно до ч. ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зіст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 статті 625 ЦК України).

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов вказаних Специфікацій Покупець сплачує Постачальникові 100% передплату (або відстрочка платежу) вартості партії Товару й компенсації вартості її транспортування, у строк 15 (п`ятнадцять) банківських днів з моменту отримання рахунку від Постачальника.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату за поставлений товар, натомість відповідачем не виконані належним чином умови договору поставки від 10.05.2017р. №10/05/1-2017 р., а саме: Покупець прострочив оплату за поставлені партії товару за накладними №002102 від 02.10.2017 р., №00211 від 02.11.2017 р., №01711 від 17.11.2017 р., №00112 від 01.12.2017 р., №02012 від 20.12.2017 р., №01201 від 12.01.2018 р., №01801 від 18.01.2018 р., №00602 від 06.02.2018 р., №02302 від 23.02.2018 р., №02602 від 26.02.2018 р., №01203 від 12.03.2018 р., №00204 від 02.04.2018 р., №00405 від 04.05.2018 р., №01010 від 10.10.2018 р.

Відповідно до виписок банку, які наявні в матеріалах справи відповідачем умови договору та Специфікацій в частині оплати за поставлений товар виконано частково, а саме останнім сплачено 7 149 000,64 грн, внаслідок чого за останнім рахується борг в сумі 584 452,00 грн, станом на момент звернення з позовом до суду.

Таким чином, позивачем заявлено до стягнення 584 452,00 грн - сума основного боргу; 592010,96 грн - сума пені; 576195,73 грн - сума штрафу; 191 480,52 грн - сума інфляційних втрат з врахуванням індексу інфляції за період прострочення виконання зобов`язань.

При цьому, позивачем заявою від 31.07.2020 р. про зменшення розміру позовних вимог змінено ціну позову, а саме, останнім на підставі часткової проплати суми в розмірі 488 910,80 грн, здійснено перерахунок заявлених раніше до стягнення сум, а саме, дану суму позивачем було віднесено в рахунок погашення штрафних санкцій (нені) на підставі п. 6.10 Договору поставки №10/05/1-2017 якою визначено, що при наявності у покупця заборгованості, незалежно від причин і підстав її виникнення, грошові кошти, що надходять від Покупця зараховуються в черговості, визначеної Постачальником, насамперед у погашені наявної заборгованості і сум неустойки й/або штрафів, пені, нарахованої в наслідок неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань. При цьому призначення платежу зазначене в платіжному дорученні Постачальником в увагу не береться.

В зв`язку з чим сума заборгованості за підрахунками позивача становить 1 455 228, 41 грн а саме: 584452,00 грн - сума основного боргу; (592 010,96 - 488910,80 грн) = 103100,16 грн - сума пені; 576195,73 грн сума штрафу; 191 480, 52 грн - сума інфляційних втрат з врахуванням індексу інфляції за період прострочення виконання зобов`язань.

Судом встановлено, що Сторони у даній справі укладаючи договір, скористались правом на встановлення черговості сплати заборгованості, а саме в п. 6.10. Договору зазначено що сторонами було погоджено, що при наявності у Покупця заборгованості, незалежно від причин і підстав її виникнення, грошові кошти, то надходять від Покупця зараховуються в черговості, визначеної Постачальником, насамперед у погашені наявної заборгованості і сум неустойки й/або штрафів, пені, нарахованої в наслідок неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань. При цьому призначення платежу зазначене в платіжному дорученні Постачальником в увагу не береться.

Суд проаналізувавши даний пункт договору дійшов висновку, що між Сторонами було погоджено, що при надходженні коштів відносно сплати наявної заборгованості, першочергово погашається сума основної заборгованості, а потім інші наявні нарахування.

З врахуванням встановленого сума основного боргу становить 95 541,20 грн, яка вирахувана наступним чином 584 452,00 грн - сума основного боргу заявлена позивачем 488 910,80 грн сума сплати боргу після подання позову до суду, що становить 95 541,20 грн, та яка підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Суд вважає за необхідне зауважити, що сума основного боргу в сумі 488 910,80 грн була погашена відповідачем після відкриття провадження у справі.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 488 910,80 грн основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в даній сумі.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.6.3 договору у випадку прострочення оплати за поставлену партію Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від вартості неоплаченої в строк партії Товару за кожний день прострочення.

Відповідно до п.6.6 по даному договору відповідальність за порушення грошового зобов`язання, щодо сплати Товару за п.2 ст.625 ЦКУ, встановлюється у розмірі 24% річних від простроченої суми невиконаного зобов`язання по кожній партії Товару.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно нарахованої пені та штрафу суд дійшов наступних висновків.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК Кодексу). У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Частиною першою статті 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того суд зауважує, що відповідач у відзиві на позовну заяву ( вх. № канц. 02.1-34/2462/20 від 17.03.2020 р.) просить суд зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій, оскільки останні є надмірно великими та неспіврозмірними.

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Судом перевірено за допомогою системи "ЛІГА ЗАКОН" розрахунок, пені, штрафу та інфляційних втрат, а також, надавши власну оцінку наявним у справі доказам, дослідивши фактичні обставини, дійшов висновку, що в даному випадку сума пені, штрафу за несвоєчасну оплату за поставлений Товар є неспіврозмірно великими в порівнянні із наявною сумою заборгованості, тому суд скориставшись своїм правом зменшення розміру штрафних санкцій до стягнення, дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню в наступних сумах: 100 000,00 грн пені, 300 000,00 грн штрафу.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Згідно з частиною 2 статті 20 Господарського Кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, з врахуванням викладеного з відповідача підлягає до стягнення 95 541,20 грн сума основного боргу, 100 000,00 грн пені, штраф в розмірі 300 000,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 57 782,07 грн. В решті позову слід відмовити.

Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати, пов`язані з оплатою послуг адвоката, в розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В якості доказів понесених витрат на правничу допомогу представника позивача долучено договір про надання правової допомоги та на представлення інтересів від 23.01.2020 р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтезоіл» та адвокатом Заборським Олександром Валентиновичем;розрахунком розміру винагороди, відповідно до якого останній становить 20 000,00 грн; актом № 1 приймання - передачі наданих послуг від 09.07.2020 р.; рахунком на оплату № 0907 від 09.07.2020 р.; виписка банку про сплату 20 000,00 грн згідно договору за надання правової допомоги.

За змістом статті 123 ГПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У положеннях ГПК України закріплено вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 124 ГПК). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення частин 5-7 статті 129 ГПК попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Аналіз положень статей 126-129 ГПК України вказує на те, що процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У свою чергу, сума судових витрат була визначена в позовній заяві (позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат), а тому відповідач скористався своїм правом та подав заяву щодо зменшення розміру таких витрат, яка зазначена у відзиві на позовну заяву, та яка прийнята судом до уваги.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Окрім того, у зазначеній постанові висловлено позицію, що розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено, що слідує зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 6 ст. 126 ГПК України не доведено неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача.

Разом з тим, у відповідності до п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача понесених судових витрат у розмірі пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 14 562,49 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору в частині вимоги про стягнення 488 910,80 грн боргу.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат Бершадський " (вул. Соборна, буд. 200, с. Війтівка, Бершадський р-н., Вінницький р-н., 24412, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Синтезоіл" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 10, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49051, ) 95 541,20 грн. боргу, пеня 100 000,00 грн., штраф в розмірі 300 000,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 57 782,07 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 15 893,82 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 562,49 грн.

4. В решті позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 жовтня 2020 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Богдана Хмельницького, буд. 10, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49051)

3 - відповідачу (вул. Соборна, буд. 200, с. Війтівка, Бершадський р-н., Вінницький р-н., 24412)