ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" жовтня 2020 р.м. Харків Справа № 922/3274/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. №24140 від 16.10.2020) у справі

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ;

до відповідача 1 ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 ;

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома", 61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд.18, ;

про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 07.11.2012, витребування частини частки у статутному капіталі та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома", в якому просить:

- розірвати договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі (корпоративного права) від 07.11.2012, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 );

- витребувати з володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) частини частки в розмірі 8,75% у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКСІОМА" ();

- зобов`язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АКСІОМА" () провести реєстраційні дії щодо зміни відомостей про розмір часток учасників у статутному капіталі, а саме збільшення частки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на 481 250,00 грн. та зменшення частки ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на 481 250,00 грн. у статутному капіталі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на "11" листопада 2020 р. о 11:00.

Водночас, 16.10.2020 від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. №24140 від 16.10.2020), в якій останній просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати належну їй частку в статутному капіталі ТОВ «Аксіома». В обґрунтування свої вимог останній вказує на те, що 07.11.2012 між позивачем і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі, за умовами якого (пункт 1 Договору) позивач зобов`язався передати у власність першого відповідача частину належної йому частки у статутному кап паї і TОB «Аксіома» (корпоративне право) в розмірі 8,75% статутного капіталу, а остання зобов`язалась прийняти її та сплатити вказане корпоративне право. Згідно з пунктом 2 Договору номінальна вартість відчужуваного корпоративного права склала 481 250,00 грн. та була внесена повністю. Як слідує з пункту 3 Договору, сторони домовились про купівлю-продаж частини частки за номінальною вартістю. Позивач повністю виконав своє зобов`язання за Договором, передавши першому відповідачеві обумовлену ним частину частки у статутному капіталі другого відповідача, та, прийнявши участь у зборах учасників ТОВ «Аксіома», перший відповідач прийняла від позивача обумовлену Договором частину частки у статутному капіталі товариства. Позивач звернувся до першого відповідача із вимогою про сплату обумовленої суми. Натомість вимога позивача була залишена без задоволення. У зв`язку з чим позивач був вимушений звернутись за захистом порушеного права до суду з вимогою про розірвання Договору та про витребування з володіння першого відповідача частини частки в розмірі 8,75% у статутному капіталі ТОВ «Аксіома». Крім цього, позивач вказує, що Згідно відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.08 2020. Розмір статутного капіталу ТОВ «Аксіома» становить 5 500 0000,00грн., при цьому розмір внеску ОСОБА_2 складає 2 750 000,00 грн. Тобто частка першого відповідача у статутному капіталі ТОВ «Аксіома» становить 50%. Водночас, як вказує позивач, ОСОБА_2 намагається відчужити належну їй частку в Статутному капіталі ТОВ «Аксіома», що підтверджується повідомленням, яке було отримано одним з інших учасників товариства, в якому перший відповідач пропонував учаснику товариства скористатись переважним правом на придбання належної ОСОБА_2 частки у статному капіталі ТОВ «Аксіома» у розмірі 50%. Таким чином, як вказує позивач, відчуження першим відповідачем належної їй частки у статутному капіталі ТОВ «Аксіома» унеможливить, у разі задоволення позову, виконаним рішення суду про витребування з володіння першого відповідача на користь позивача частини частки в розмірі 8,75% у статутному капіталі ТОП "Аксіома", що, у свою чергу, призведе до неможливості поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Статтею 139 ГПК України, визначено вимоги, яким повинна відповідати заява про забезпечення позову. Суд встановивши що заява про забезпечення позову подана позивачем відповідає вимогам встановлених ст. 139 ГПК України, приймає таку заяву до провадження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову (вх. №24140 від 16.10.2020), суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову до подачі позову суд в силу приписів ст.ст. 136, 140 ГПК України не розглядає і не вирішує питань щодо обґрунтованості майбутніх позовних вимог. Питання обґрунтованості позовних вимог буде предметом окремого дослідження судом після подачі заявником відповідного позову на стадії розгляду спору по суті.

Згідно із статтею 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення та уникнення негативних наслідків в результаті невжиття таких заходів.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 29.08.2019 у справі №917/258/19, від 22.07.2019 у справі №914/120/19, від 27.05.2019 у справі №923/65/19.

Відповідно до ч. 9-10 ГПК України, суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу. Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Позивач звертаючись до суду з позовом вказує, що на підставі договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі віл 07.11.2012 останнім на виконання у умов укладеного договору, передана першому відповідачу обумовлену частку в статутному капіталі, проте ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо виплати позивачу вартості частки не виконала, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Водночас, позивач просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати належну їй частку в статутному капіталі ТОВ «Аксіома», оскільки відчуження першим відповідачем належної їй частки у статутному капіталі ТОВ «Аксіома» унеможливить, у разі задоволення позову, виконати рішення суду про витребування з володіння першого відповідача на користь позивача частини частки в розмірі 8,75% у статутному капіталі ТОП "Аксіома" та відновити порушені права позивача за захистом яких той звернувся до суду. При цьому наміри, першого відповідача щодо намагання вчинити дії направлені на унеможливлення чи ускладнення виконати рішення суду підтверджуються повідомленням, яке отримано іншим учасником ТОВ «Аксіома» - ОСОБА_7 ..

Виходячи з аналізу вищенаведеного, на обгрунтоване переконання суду невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову може в значній мірі ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь заявника, адже дії ОСОБА_2 щодо направлення пропозицій учасникам товариства про використання переважного права купівлі належної їй частки у статутному капіталі ТОВ «Аксіома», свідчать про наявність імовірності відчуження належної частки першого відповідача у статутному капіталі ТОВ «Аксіома», що буде мати наслідком унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім цього, суд приймає до уваги, що не вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 відчужувати належну їй частку в статутному капіталі товариства, може призвести до необхідності заявлення позивачем нових вимог та унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі якщо буде встановлено, що вони порушені.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що наразі вжиття вказаних у заяві ОСОБА_1 заходів забезпечення відповідає вимогам щодо розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Зокрема, судом перевірено та оцінено можливі ризики від застосування тих засобів забезпечення позову, які пропонуються заявником для всіх учасників справи з огляду на повідомлені суду обставини справи, долучені до матеріалів справи докази.

При цьому суд вважає, що цілком співмірним, виправданим та потрібним є саме застосування заходів забезпечення позову ніж не застосування їх, адже наслідки незастосування таких заходів можуть, з урахуванням обставин справи, призвести до більш обтяжливих та негативних наслідків саме для заявника ніж для можливих учасників справи.

При цьому, вжиття запропонованих заходів забезпечення позову не призведе до невиправданих, вкрай негативних наслідків для ОСОБА_2 , оскільки вжиті заходи мають тимчасовий характер, а їх вжиття направлене на забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб та на переконання суду жодним не порушить прав ОСОБА_2 , як учасника товариства.

В контексті оцінки балансу інтересів сторін у цьому питанні, зазначені обставини дають суду підстави дійти висновку про перевагу інтересів саме позивача, адже саме його інтереси у разі невжиття відповідних заходів та задоволення позову потерпатимуть більше, оскільки їх відновлення буде більш ускладненим ніж відновлення інтересів відповідачів, у разі вжиття таких заходів та відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом встановлення відповідних заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших учасників товариства, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на господарську діяльність учасників справи чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Аналогічні висновки було викладено в ухвалі Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 910/13501/17 та постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 904/4384/17.

Приписами частини шостої статті 140 ГПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову є законною, обґрунтованою і тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 136, 137, 140, 141, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. №2414 від 16.10.2020 - задовольнити.

2. Заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 ) відчужувати належну їй частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд.18, ).

Ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа.

В силу ст. 124 Конституції України та ГПК України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за даною ухвалою є:

1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 );

Боржниками за даною ухвалою є:

1. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 );

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Аксіома" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд.18, );

Ухвала набирає законної сили "19" жовтня 2020 року та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення. Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку, передбаченому Закон України "Про виконавче провадження", в строк до "20" жовтня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в строки та порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України з врахуванням п.4 Прикінцевих положень ГПК України та п.17.5 перехідних положень ГПК України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано 19.10.2020.

Суддя Н.А. Новікова