ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2020 року м. Дніпро Справа № 904/1284/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Іванова О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

державного підприємства Овруцьке лісове господарство на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020р. (суддя Татарчук В.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 05.08.2020р.) у справі

за позовом державного підприємства Овруцьке лісове господарство (с. Дубовий Гай, Овруцький район, Житомирська обл.)

до товариства з обмеженою відповідальністю Європелета (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості в розмірі 48 088,43грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Овруцьке лісове господарство звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Європелета про стягнення заборгованості у розмірі 48088,43грн, з яких: 43569,90грн основний борг, 522,80грн інфляційні втрати, 3598,78грн пеня 2 х ставок НБУ, 396,95грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконано умови договору №58 від 23.11.2018 р. в частині повної та своєчасної оплати за поставлену продукцію. відповідно до копій акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 р. по 01.02.2020р. та товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ЖТБ №625149 від 22.10.2019 р..

Відповідач у відзиві заперечував проти позову посилаючись, на те, що ТОВ Європелета не отримувало товар за товарно-транспортною накладною при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ЖТБ №625149 від 22.10.2019р.; матеріали справи не містять заявки відповідача на поставку товару; позивачем не надано доказів надіслання претензій відповідачу; видаткова накладна відсутня; на наданих позивачем документах (ТТН та акт звірки) відсутні підписи або печатки, за допомогою яких можна було б ідентифікувати відповідача як особу, яка отримала товар.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020р. у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду належних та достовірних доказів на підставі яких можна встановити факт поставки продукції, як підставу для висновку про наявність спірної суми заборгованості.

Не погодившись із вказаним рішенням, Державне підприємство Овруцьке лісове господарство подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що факт відпуску товару позивачем та виконання ним зобов`язань за Договором підтверджується належно оформленою та підписаною Відповідачем ТТН № 625149 від 22.10.2019 р. і реєстрацією податкової накладної від 22.10.2019 p. № 136, про поставку товару - круглі лісоматеріали соснові.

Скаржник звертає увагу суду на той факт, що заступник директора ТОВ «Європелета» - ОСОБА_1 , в телефонному режимі з головним інженером ДП «Овруцький лісгосп» домовився про час і місце відвантаження лісопродукції на підставі наряду та розпорядження головного інженера, майстер Овруцького нижнього складу ДП «Овруцький лісгосп» відвантажив даний товар відповідачу, що підтверджується ТТН -ліс № 625149 від 22.10.19р., при цьому, для перевезення даного товару представник ТОВ «Європелета» Шевченко В.О. найняв перевізника ФОП Невмержицьку Н.М. (автомобіль ДАФ . державний номер № НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 ), для подальшого перевезення лісопродукції на склад вантажоодержувача (пункт розвантаження), с. Базар, Народицького району. 10.04.2020 р., ОСОБА_1 прибув до позивача та підписав і поставив печатку на товарно-транспортній накладній № 625149 від 22.10.2019р.

Скаржник вважає безпідставними твердження відповідача про те, що факт придбання товару повинен підтверджуватися заявкою Покупця на поставку товару, видатковою накладною та довіреністю на отримання товару, оскільки умовами договору № 58 від 23 листопада 2018р. Сторони домовилися поставляти та отримувати товар згідно ТТН-ліс, без надання доручення.

Скаржник також вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги довідку Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНПУ у Житомирській області, про пояснення ОСОБА_1 ..

Вказані обставини, на думку Скаржника, свідчать про підтвердження факту здійснення поставки.

Від товариства з обмеженою відповідальністю Європелета надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020р. у справі № 904/1284/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки Господарським судом Дніпропетровської області у повному обсязі досліджено обставини зазначеної справи та у сукупності оцінено надані сторонами докази.

Зокрема, в обгрунтування своїх доводів, Товариство посилається на те, що Позивач не надав до суду жодного доказу па підтвердження факту поставки товару Відповідачу за товарно-транспортною накладною серія ЖТБ № 625149 від 22.10.2019 (далі - ЇЇН). Надані Позивачем докази - ТТН та Акт звірки - є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами у справі, оскільки підписані під час розгляду справи не уповноваженою на те особою. Суб`єкт підприємницької діяльності, який здійснював перевезення та підпис водія якого стоїть на ТТН серія ЖТБ 625149 від 22.10.2019 р. взагалі не відомий Відповідачу та Відповідач не перебуває із ним у господарських відносинах. Документи повинні бути підписані в день поставки товару, а не через 6 місяців після поставки. Жодного товару Відповідачу за зазначеною накладною від Позивача не надходило. Відповідач вважає, що факт придбання та продажу товарів підтверджує підписана Сторонами видаткова накладна, яка також не була надана Позивачем до суду.

Відповідач стверджує, що уповноваженою особою Відповідача на прийняття товару є його директор - Шаповалов Д.О. або інша особа, якій надано право на прийняття товару за довіреністю від директора. Проте, Відповідач не надавав жодних повноважень третім особам на прийняття товару від Позивача та підписання документів.

Щодо довідки, яка надана Овруцьким ВП Коростенського ВП ГУНПУ у Житомирській області Відповідач зазначає на тому, що судом першої інстанції надана у довідці інформація не досліджувалась, та вважає, що до винесення вироку суду в рамках кримінального провадження, інформація зазначена у довідці не може вважатись належним доказом в господарському судочинстві, оскільки, доказове значення в господарському процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Іванова О.І.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2020р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою державного підприємства Овруцьке лісове господарство на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.11.2018 р., між державним підприємством Овруцьке лісове господарство (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю Європелета (покупець) укладений договір № 58.

Згідно з п. 1.1 зазначеного договору, постачальник зобов`язується виготовити і відвантажити чи відпустити споживачу лісоматеріали круглі, сосна, категорія D або іншу продукцію, згідно заявки, за ціною згідно протоколу погодження ціни або прейскуранту лісгоспу.

Відповідно до п. 1.2 договору, споживач зобов`язується оплатити продукцію по цінах постачальника діючих на день поставки чи відпуску та прийняти її.

Загальна сума договору складає 1 000 000 грн. з ПДВ (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, форма розрахунку попередня оплата в розмірі 100% на кожну партію поставляємого товару. В разі поставки товару без попередньої оплати, Споживач зобов`язаний оплатити отриманий товар на протязі 15 кадендарних днів, з дня поставки товару.

Пунктом 3.2 договору визначено, що приймання продукції по кількості та якості проводиться споживачем згідно інструкції Про порядок приймання продукції по кількості та якості П 6, П 7.

Днем поставки вважається дата на товаро-транспортній накладній або штемпель на залізничній накладній ст. відправлення ( п.3.3. договору).

Постачальник повинен забезпечити споживача наступними супровідними документами: товарнотранспортною накладною (видатковою накладною), податковою накладною (п. 3.6 договору).

Вказаний договір було підписано договірними сторонами та скріплено відтисками круглих печаток господарюючих суб`єктів.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо поставки позивачем відповідачу продукції на суму 43 569,90 грн. та наявність заборгованості останнього, у розмірі 48 088,43 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог, з підстав їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, укладений між сторонами у справі договір № 58 від 23.11.2018р., порушення умов яких є підставою позовних вимог у цій справі, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 663 та ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні унормовано Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Зокрема, нормами ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 названого Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарських операцій, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (далі - Положення), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88.

За змістом пунктів 2.1-2.4 цього Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За вказаних обставин, факт здійснення господарської операції, а саме поставки товару відповідачу, повинен підтверджуватися належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

На підтвердження своїх доводів та вимог Державним підприємством Овруцьке лісове господарство до матеріалів даної справи надані наступні документи, зокрема: копії акту звірки взаємних розрахунків, за період з 01.01.2019р. по 01.02.2020р. та товарнотранспортної накладної, при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ЖТБ №625149 від 22.10.2019 р., на суму 43569,90 грн.

Суд першої інстанції доречно звернув увагу на те, що додані до позовної заяви копії акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019р. по 01.02.2020р. та товарнотранспортної накладної, при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ЖТБ №625149 від 22.10.2019 р., на суму 43569,90 грн., на момент звернення з позовом, не містили підписів представників та відбитку печатки відповідача, тому, на думку суду першої інстанції не підтверджують отримання відповідачем продукції.

Положеннями ст. 80 ГПК України, визначено, що Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Проте, лише 21.04.2020р., в порушення положень ст. 80 ГПК України, позивачем подано до суду копії акту звірки взаємних розрахунків, за період з 01.01.2019р. по 01.02.2020р. та товарнотранспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ЖТБ №625149 від 22.10.2019 р., що містять відбитки печаток відповідача та підписи ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що наведені копії документів були подані 21.04.2020 р. тому, що 10.04.2020р. представник відповідача прибув до позивача та підписав акт звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2019 р. 09.04.2020 р. на суму 43 569,90 грн., а також поставив підпис і печатку на товарнотранспортній накладній № 625149 від 22.10.2019р..

З приводу наведеного суд першої інстанції вірно встановив, на вказаній товарно-транспортній накладній не вказана посада Шевченка В.О., а на акті звірки відсутні посада, прізвище та ініціали особи, яка його підписала зі сторони відповідача. Статут ТОВ Європелета не містить положення про наявність повноважень на представництво інтересів товариства без довіреності інших ніж директор осіб. Відсутні такі повноваження і у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача.

Матеріали справи свідчать, що ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2020 р., 02.06.2020 р. та 18.06.2020 р. було зобов`язано позивача надати оригінал довіреності ТОВ Європелета за підписом директора ТОВ Європелета та печаткою підприємства на ім`я Шевченка В.О., якою директор ТОВ Європелета надає вказаній особі відповідні повноваження щодо приймання товару за вказаною позивачем товарнотранспортною накладною та підпису акту звірки, однак, зазначені документи позивачем надані не були.

Будь-яких документів, що уповноважували б дану особу на підписання наведених документів та здійснення господарської операції (прийняття товару) від імені відповідача матеріали справи не містять.Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаний акт взаємних розрахунків не може вважатись доказом на підтвердження визнання боргу відповідачем в розумінні ст. 76 ГПК України.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 р., товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарнотранспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарноматеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 11.1 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною (п.13.1. Правил).

Зі змісту ст. 909 ЦК України та положень Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні вбачається, що товарно-транспортна накладна підтверджує укладення договору перевезення та може містити додаткові умови, які не були унормовані сторонами під час підписання договору про надання транспортних послуг.

Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарнотранспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарноматеріальних цінностей.

Обставини придбання та продажу товарноматеріальних цінностей підтверджуються видатковими накладними.

Позивачем не було надано видаткову накладну на підтвердження здійснення спірної поставки.

Суд першої інстанції зазначив, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, товарно-транспортна накладна підтверджує лише факт надання /отримання транспортних послуг, а не поставки, тому не є первинним документом в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", проте може бути одним із додаткових доказів здійснення господарської операції з поставки товарів.

Слід також зазначити, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 р. у справі №910/1389/18.

Як вірно зазанчено судом першої інстанції, наданий позивачем акт не оформлений належним чином.

Згідно з поданою позивачем податковою накладною № 136 від 22.10.2019 р. зареєстровано номенклатура товару круглі лісоматеріали соснові, кількість 37,887 м3, за ціною 958, 33 грн. за 1 м3 без ПДВ, сума поставки 36 308,25 грн. без ПДВ, сума податку 7 261,65 грн., в якій зазначено сторонами ДП Овруцький лісгосп та ТОВ Європелета.

Відповідно до квитанції про реєстрацію податкової накладної від 13.11.2019р., ДП Овруцький лісгосп подано документи про реєстрацію податкової накладної N 136 від 22.10.2019 р., на суму 43 569,90 грн. з ПДВ.

Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 названого Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Однак, матеріали справи не містять доказів отримання покупцем податкової накладної при здійсненні зазначеної операції з поставки товару, її відображення у реєстрі отриманих податкових накладних покупця; формування відповідачем податкового кредиту.

Разом з тим, як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, позивачем не надано до суду належних та достовірних доказів на підставі яких можна встановити факт поставки продукції, як підставу для висновку про наявність спірної суми заборгованості.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства Овруцьке лісове господарство залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020р. у справі № 904/1284/20 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта державне підприємство Овруцьке лісове господарство.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя О.Г.Іванов