ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"15" жовтня 2020 р. Cправа №902/1008/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., розглянувши без виклику учасників справи заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" б/н від 09.10.2020 про забезпечення позову по справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К", м.Київ

до фізичної особи - підприємця Мамонова Петра Даниловича, м.Вінниця

про стягнення 194170 грн заборгованості згідно договору про надання послуг

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 13.10.2020 надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" з наступними вимогами:

"- визнати розірваним Договір на участь у 9-й Міжнародній Конференції на Виставці "Сонячна Енергетика Центральної та Східної Європи" CISOLAR20-TFK-50NQ від 10.12.2019, укладений між ТОВ "ТФ-К" та ФОП Мамоновим П.Д;

- стягнути з фізичної особи - підприємця Мамонова Петра Даниловича грошові кошти у сумі 194170,00 грн у зв`язку із неналежним виконанням останнім умов Договору в частині надання послуг з організації участі в Конференції, які попередньо були оплачені позивачем."

За вказаним позовом ухвалою суду від 15.10.2020 відкрито провадження у справі №902/1008/20, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження.

Одночасно позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є Мамонов П.Д.;

- накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку IBAN НОМЕР_1 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" МФО 380805, який зареєстровано на ФОП Мамонова П.Д.

Обґрунтовуючи вказані вимоги позивач зазначає, що має обґрунтоване припущення того, що у разі невжиття судом заходів забезпечення відповідач зможе вчинити дії, спрямовані на зміну власника означеного вище майна, що призведе до відсутності коштів та майна у ФОП Мамонова П.Д., на яке може бути здійснене стягнення та за рахунок якого можливо було б виконати майбутнє рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, суд зазначає, що право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 ч.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26 грудня 2011 року).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Разом з тим, позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову, не дотримав вищезазначених положень Кодексу та не довів факту утруднення чи неможливості виконання майбутнього, можливого рішення суду. Тобто доводи позивача ґрунтуються на припущеннях про ймовірність того, що у разі задоволення позову позивач не буде мати змоги стягнути з відповідачів присуджену до стягнення суму заборгованості.

Одночасно суд зазначає, що докази на підтвердження обставин вчинення ФОП Мамоновим Петром Даниловичем дій, направлених на відчуження належного останньому майна, - в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, наявні матеріали справи не дають підстави для висновку щодо наміру відповідача ухилятися від виконання майбутнього, можливого рішення у справі №902/1008/20 у разі задоволення позовних вимог.

Додатково суд зауважує, що частиною 4 статті 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Водночас, відповідно до пункту 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, на підтвердження співмірності обраного позивачем заходу забезпечення позову останнім надано суду роздруківку із сайту оголошень ОLX, із змісту якого слідує про наявність на ринку нерухомості пропозиції з продажу 1-кімнатної квартири, площею 20 кв.м, що знаходиться в районі Тяжилова, вартістю 7000,00 доларів.

Поряд з тим, вказана роздруківка не може слугувати джерелом отримання інформації відносно вартості квартири, оскільки формування остаточної ціни на житло залежить від ряду факторів, зокрема: локація житла, якість виконання будівельних робіт, загальний стан будинку, квартири та прибудинкової території, наявність соціальної інфраструктури, транспортного забезпечення, площа квартири тощо.

Тоді як в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б підтверджували відповідність класу житла, що є предметом судового дослідження у даній справі, класу житла, відносно якого надано роздруківку із сайту.

Більше того, для визначення вартості нерухомого майна необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, що в розумінні положень статей шостого розділу Господарського процесуального кодексу України потребує залучення відповідного спеціаліста.

Таким чином, у суду відсутня можливість оцінити адекватність обраного позивачем способу забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено наявність підстав для вжиття запобіжних заходів, визначених позивачем, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та грошові кошти відповідача.

Також слід зазначити, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" від 09.10.2020 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №902/1008/20 відмовити.

2. Дана ухвала суду від 15.10.2020 у справі №902/1008/20 підписана суддею та набрала законної сили 15.10.2020.

3. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пункту 4 розділу X Прикінцевих положень та підпункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

4. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

5. Додатково дане судове рішення направити на електронні адреси позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та його представника ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також відповідача ().

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - представнику позивача - Мораренку С.В. (вул.Б.Хмельницького, 12, оф. 27-28, м.Одеса, 65007);

3 - відповідачу (проспект Юності, 77, кв.8, м.Вінниця, 21030)