ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 жовтня 2020 року Справа № 5004/1671/12

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш", м. Ковель

про банкрутство

Суддя Кравчук А. М.

Секретар судового засідання Ведмедюк М. П.

Представники:

Представники:

від кредиторів: ГУ ДПС у Волинській області - Пивовар Віталій Володимирович - заступник начальника, посвідчення ВО№000264

у судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області: Бородчук О. В. - посвідчення № 057398 від від 09.10.2020

ліквідатор: н/з

встановив: ухвалою Господарського суду Волинської області від 2 січня 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш".

Ухвалою суду від 22.01.2013 визнано майнові вимоги ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія" в сумі 354 449 грн. 56 коп., зобов`язано заявника в десятиденний строк подати до офіційних друкованих органів оголошення про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш".

Ухвалами суду від 21.05.2013, 15.10.2013, 22.09.2014 затверджено реєстр вимог кредиторів; введено процедуру санації боржника - Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш", керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича; здійснено заміну кредитора у справі про банкрутство ПАТ "Ковельсільмаш" - Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал".

Постановою господарського суду від 21.07.2015 процедуру санації Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" та повноваження керуючого санацією Сисуна Олександра Ігоровича припинено, Публічне акціонерне товариство "Ковельсільмаш" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича.

Ухвалами суду від 31.10.2018 замінено кредиторів у справі про банкрутство ПАТ "Ковельсільмаш": Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луцьку Волинської області його правонаступником Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській в сумі 93 682 грн. 49 коп. - друга черга; Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ковелі Волинської області його правонаступником Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області; задоволено заяву ліквідатора Сисуна Олександра Ігоровича №51/01-384 від 16.02.2017 про скасування обтяжень; відмовлено у визнанні грошових вимог Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в сумі 4 901 грн. 86 коп. до боржника; відмовлено у задоволенні скарг ТОВ "Фінансова компанія "Ідеа Капітал", ПАТ "Перший український міжнародний банк" №КНО-61.1.3.3/10 від 18.05.2018 на дії ліквідатора; визнано односторонній правочин, вчинений ПАТ Перший міжнародний український банк шляхом оформлення права власності на виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, реєстраційний номер 104, недійсним; витребувано з незаконного володіння ТОВ Сан Енерджи Систем об`єкт нерухомості, а саме, виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, реєстраційний номер 104; визнано право власності ПАТ Ковельсільмаш на об`єкт нерухомості, а саме, виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд. 1, реєстраційний номер 104; стягнуто з ПАТ Перший міжнародний український банк на користь ПАТ Ковельсільмаш судовий збір в сумі 3 524 грн. 00 коп. Крім того, заяви ліквідатора Сисуна Олександра Ігоровича №122 від 05.12.2016 про надання згоди на продаж майна боржника, що перебуває у заставі, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області №07-2/450 від 19.02.2018 про заміну кредитора його правонаступником, залишено без розгляду.

У зв`язку з надходженням до Північно-західного апеляційного господарського суду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтекс" на постанови Господарського суду Волинської області від 20.07.2015, Рівненського апеляційного господарського суду від 17.08.2015, матеріали справи супровідним листом від 28.02.2020 направлені до Верховного Суду.

19.02.2020 надійшло клопотання АТ "ПУМБ" №КНО-61.1.3.3/5 від 18.02.2020 про відсторонення арбітражного керуючого Сисуна О.І. від виконання обов`язків ліквідатора боржника, призначення ліквідатором арбітражного керуючого Черненченка Д.А.

Ухвалою суду від 19.02.2020 відкладено вирішення питання про прийняття клопотання Публічного акціонерного товариства "ПУМБ" №КНО-61.1.3.3/5 від 18.02.2020 про відсторонення арбітражного керуючого Сисуна О. І. від виконання обов`язків ліквідатора боржника, призначення ліквідатором арбітражного керуючого Черненченка Д.А. до повернення матеріалів справи №5004/1671/12 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" до Господарського суду Волинської області.

Матеріали справи повернуті Господарському суду Волинської області 27.03.2020.

27.03.2020 на адресу суду надійшла заява ГУ ДПС у Волинській області про визнання кредиторських вимог.

Ухвалою суду від 30.03.2020 клопотання Акціонерного товариства "ПУМБ" №КНО-61.1.3.3/5 від 18.02.2020 про відсторонення арбітражного керуючого Сисуна О. І. від виконання обов`язків ліквідатора боржника, призначення ліквідатором арбітражного керуючого Черненченка Д.А. залишено без руху.

Ухвалою суду від 30.03.2020 заяву Головного управління ДПС у Волинській області від 27.03.2020 про визнання кредиторських вимог залишено без руху. Зобов`язано ГУ ДПС у Волинській області не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки заяви та подати суду: докази сплати судового збору в сумі 4 204 грн. 00 коп., надіслання заяви від 27.03.2020 про визнання кредиторських вимог ліквідатору та боржнику.

ГУ ДПС у Волинській області звернулося до суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків заяви про визнання кредиторських вимог по справі.

Ухвалами суду від 21.04.2020 продовжено Головному управлінню ДПС у Волинській області строк для усунення недоліків заяви від 27.03.2020 про визнання кредиторських вимог на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)". Розгляд клопотання Акціонерного товариства "ПУМБ" №КНО-61.1.3.3/5 від 18.02.2020 про відсторонення арбітражного керуючого Сисуна О.І. від виконання обов`язків ліквідатора боржника, призначення ліквідатором арбітражного керуючого Черненченка Д.А. призначено на 20.05.2020.

07.05.2020 на адресу суду надійшла заява ГУ ДПС у Волинській області про долучення доказів сплати судового збору до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 12.05.2020 заяву ГУ ДПС у Волинській області від 27.03.2020 про визнання кредиторських вимог прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 20.05.2020.

Ухвалою суду від 21.04.2020 клопотання Акціонерного товариства "ПУМБ" №КНО-61.1.3.3/5 від 18.02.2020 про відсторонення арбітражного керуючого Сисуна О. І. від виконання обов`язків ліквідатора боржника, призначення ліквідатором арбітражного керуючого Черненченка Д.А. прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 20.05.2020.

На виконання листа Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівські Граніти" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.08.2015, постанову Господарського суду Волинської області від 20.07.2015, матеріали справи 19.05.2020 направлені до Верховного Суду.

24.06.2020 матеріали справи повернуті Господарському суду Волинської області.

Ухвалою суду від 01.07.2020 призначено до розгляду заяву ГУ ДПС у Волинській області від 27.03.2020 про визнання кредиторських вимог, клопотання Акціонерного товариства "ПУМБ" №КНО-61.1.3.3/5 від 18.02.2020 про відсторонення арбітражного керуючого Сисуна О. І. від виконання обов`язків ліквідатора боржника, призначення ліквідатором арбітражного керуючого Черненченка Д. А. на 29.07.2020 о 14 год. 00 хв.

22.07.2020 на адресу суду від ПАТ "ПУМБ" надійшли скарга на бездіяльність ліквідатора Сисуна О. І., клопотання про зняття арештів з майна банкрута, що перебуває в іпотеці банку.

Ухвалою суду від 27.07.2020 розгляд скарги та клопотання призначено у судовому засіданні 29.07.2020 о 14:00 год., зобов`язано ліквідатора Сисуна О. І. подати суду пояснення по суті скарги, клопотання.

Ліквідатор Сисун О. І. у поясненнях №104, №105 від 21.07.2020 у задоволенні заяви ГУ ДПС у Волинській області з грошовими вимогами до боржника просить відмовити у зв`язку з безпідставністю їх нарахування, оскільки згідно ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, що діяв під час нарахування грошових вимог) та Кодексу України з процедур банкрутства у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Кредиторські вимоги ГУ ДПС у Волинській області з податків та зборів виникли у 2015-2018 роках.

Господарський суд протокольною ухвалою від 29.07.2020 розгляд справи відклав.

Ухвалою суду від 29.07.2020 повідомлено учасників справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" про відкладення розгляду справи на 12.08.2020.

Ліквідатор подав клопотання №126 від 10.08.2020 про долучення до матеріалів справи листа ГУ ДПС у Волинській області від 06.08.2020 №123 про результати розгляду його грошових вимог. Докази надіслання листа не додані, про що складено акт від 11.08.2020.

ГУ ДПС У Волинській області у поясненнях від 10.08.2020 заяву з грошовими вимогами до боржника підтримує. Не заперечує щодо відсторонення арбітражного керуючого Сисуна О. І. від виконання обов`язків ліквідатора боржника, оскільки ним не вживаються заходи щодо розірвання договорів оренди земельних ділянок боржника та щодо погашення боргу.

Господарський суд протокольною ухвалою від 12.08.2020 розгляд справи відклав на 23.09.2020.

Ухвалою суду від 12.08.2020 повідомлено учасників справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" про відкладення розгляду справи на 23.09.2020.

Ухвалою суду 23.09.2020 повідомлено учасників справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" про відкладення розгляду справи на 07.10.2020.

ГУ ДПС У Волинській області супровідним листом № 5006/03-20-05-02-10 від 02.10.2020 долучило документи, що підтверджують наявність у боржника земельних ділянок.

Ліквідатор Сисун О. І. 06.10.2020 подав суду проміжний звіт № 143 від 02.10.202 та звіт про хід ліквідаційної процедури ПАТ "Ковельсільмаш" № 142 від 30.09.2020.

Ухвалою суду від 07.10.2020 повідомлено учасників справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" про відкладення розгляду заяви ГУ ДПС у Волинській області від 27.03.2020 про визнання кредиторських вимог в сумі 8 195 091 грн. 05 коп. на 21.10.2020. Зобов`язано ліквідатора Сисуна О. І. до 19.10.2020 подати суду пояснення та докази щодо: звітування перед комітетом кредиторів про проведену роботу; про активи, ділові операції, права, обов`язки або відповідальність боржника; забезпечення зберігання, використання нерухомого майна, земельних ділянок, іншого майна банкрута; формування ліквідаційної маси та реалізації майна; погодження реалізації заставного майна; подання податкової звітності, на підставі якої заявлені грошові вимоги ГУ ДПС у Волинській області. Явку ліквідатора Сисуна О. І. та голови комітету кредиторів в судове засідання визнано обов`язковою.

Ліквідатор Сисун О. І. в судове засідання не прибув, вимоги ухвали суду не виконав.

В судовому засіданні представник ГУ ДПС у Волинській області заяви від 27.03.2020 про визнання кредиторських вимог в сумі 8 195 091 грн. 05 коп. підтримав та просив задовольнити.

Прокурор відділу представництва інтересів держави в суді Волинської обласної прокуратури просив задовольнити заяву ГУ ДПС у Волинській області.

Сторони правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників не направили, хоч були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції від 09.10.2020, відомостями з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Частинами 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того учасники справи будучи обізнаними про відкриття провадження не позбавленні можливості про рух справи ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Судом встановлено, що ч. 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).

Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

За визначенням ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Постановою господарського суду від 20.07.2015 процедуру санації Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" та повноваження керуючого санацією Сисуна Олександра Ігоровича припинено, Публічне акціонерне товариство "Ковельсільмаш" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича.

Згідно ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Згідно п. 1.3. ст. 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

ГУ ДПС у Волинській області нараховані грошові вимоги в сумі 8 195 091 грн. 05 коп., з яких:

- 54 849 грн. 28 коп. податок на нерухоме майно, який виник за період з 29.04.2017 по 29.01.2018;

- 294 735 грн. 44 коп. орендна плата з юридичних осіб, яка виникла з 30.03.2017 по 30.01.2018;

- 7 466 893 грн. 91 коп. земельний податок з юридичних осіб, який виник з 30.03.2017 по 30.01.2018;

- 378 612 грн. 42 коп. недоїмка внаслідок несплати основного платежу за період з 20.08.2015 по 06.12.2018.

Таким чином заявлені ГУ ДПС у Волинській області грошові вимоги виникли після винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією із основних засад (принципом) господарського судочинства є верховенство права.

У пункті 3.1. рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 у справі № 1-25/2010 зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідно системний аналіз положень пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України та положень частини першої статті 38 Закону про банкрутство дає підстави стверджувати, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Оскільки у розумінні пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України вказаний кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом про банкрутство, а також, беручи до уваги те, що положеннями статті 38 Закону про банкрутство (яка встановлює наслідки визнання боржника банкрутом внаслідок відкриття ліквідаційної процедури, що є однією із судових процедур у справі про банкрутство) встановлено, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), суд на підставі підпункту 37.3. статті 37 Податкового Кодексу України дійшов висновку, що приписами статті 38 Закону про банкрутство передбачено підставу для припинення податкового обов`язку боржника, якого визнано банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав після моменту визнання боржника банкрутом.

Згідно з положеннями статті 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред`явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до пункту 33.1. статті 33 Податкового Кодексу України податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

Виникнення у боржника, щодо якого введено ліквідаційну процедуру у справі про банкрутство, податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав після моменту визнання боржника банкрутом, матиме наслідком порушення права такого боржника, яке визначене законодавством, на звільнення від сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що у свою чергу суперечить принципу правової визначеності, який є одним із елементів верховенства права.

У підпункті 14.1.147 статті 14 Податкового Кодексу України зазначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як було зазначено вище, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

При цьому норми частини першої статті 38 Закону про банкрутство не передбачають виникнення податкового обов`язку у боржника, щодо якого господарським судом відкрито ліквідаційну процедуру, з підстав самостійного визначення таким боржником обов`язку щодо обчислення та декларування плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, термін сплати за якими настав після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Також суд зазначає, що боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, на підставі положень статті 38 Закону про банкрутство має право на легітимне очікування щодо звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Легітимні очікування безпосередньо випливають із конституційної норми -частини другої статті 19 Конституції України, за якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.

Звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, як зазначалося вище, передбачено законом (частина перша статті 38 Закону про банкрутство), а також зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання.

Звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом передбачена законом (ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), а також зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання(висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/14827/16).

Системний аналіз п.п. 1.3. ст. 1 ГПК України та положень ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави дійти висновку, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) (котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Крім того, статтею ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено наслідки визнання боржника банкрутом. Зокрема, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом у останнього не може виникати додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, які безпосередньо пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав.

Тобто, у зв`язку з визнанням боржника банкрутом у такої особи виникає особливий правовий статус, який є значно відмінний від статусу боржника і з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у останнього не можуть виникати нові зобов`язання зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Таким чином, аналізуючи положення названого кодексу, можна дійти висновку, що в ліквідаційній процедурі нові зобов`язання у банкрута в особі його органу управління - ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть виникати виключно у випадках, прямо передбачених у цьому Законі і порядок їх виконання визначений спеціальними нормами Закону про банкрутство. Такими випадками є зобов`язання з оплати витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Враховуючи наведене, відхиляються доводи заявника про те, що заборгованість з податку на нерухоме майно, а також заборгованість з орендної плати з юридичних осіб за користування земельною ділянкою самостійно були визначені боржником, що є підтвердженням обґрунтованості грошових вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/14827/16 від 12.03.2019, у справі №911/3883/16 від 08.10.2019, у справі № 911/3883/16 від 08.10.2019, у справі № 925/1460/15 від 29.05.2019, у справі № 925/871/15 від 16.04.2019, Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі № 910/14627/16 від 12.03.2019.

У зв`язку з визнанням боржника банкрутом у такої особи виникає особливий правовий статус, який є значно відмінний від статусу боржника, і з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у останнього не можуть виникати нові зобов`язання зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

При цьому, боржник визнаний судом банкрутом, з урахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Кодексу України з процедур банкрутства, має право на легітимне очікування щодо звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Легітимні очікування безпосередньо випливають із конституційної норми ч. 2 ст. 19 Конституції України про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.

Звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, передбачена законом (ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), а також зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 по справі №913/412/16.

Аналізуючи положення названого закону, можна дійти висновку, що в ліквідаційній процедурі нові зобов`язання у банкрута в особі його органу управління - ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть виникати виключно у випадках, прямо передбачених у цьому Законі, і порядок їх виконання визначений спеціальними нормами Закону про банкрутство. Такими випадками є зобов`язання з оплати витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Законодавець чітко встановив, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.

Положення Кодексу України з процедур банкрутства стосовно визнання понять (ст.1) та наслідків визнання боржника банкрутом (ст.59) є аналогічні положенням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Оскільки у розумінні пункту 1.3. статті 1 Податкового кодексу України, вказаний кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також беручи до уваги те, що положеннями статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (яка встановлює наслідки визнання боржника банкрутом внаслідок відкриття ліквідаційної процедури, що є однією із судових процедур у справі про банкрутство) встановлено, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), суд, на підставі підпункту 37.3. статті 37 Податкового Кодексу України, дійшов висновку, що приписами статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено підставу для припинення податкового обов`язку боржника, якого визнано банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав після моменту визнання боржника банкрутом.

Нормами Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, таке:

п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 64: у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

ч. 4 ст. 30: витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

ч. 2 ст. 133: витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

На підставі установлених обставин справи та аналізу вказаних норм чинного законодавства суд дійшов висновків, що заявлені платежі не є витратами, безпосередньо пов`язаними зі здійсненням ліквідаційної процедури. Так, у одній нормі вони як відмежовані одне від одного у переліку зобов`язань, так і розмежовані моментом їх виникнення та припинення. Зокрема, плата за землю як обов`язковий платіж виникає до моменту визнання боржника банкрутом і не виникає після цього (тобто до цього моменту декларація повинна подаватись, платежі нараховуються і підлягають сплаті, але після цього - норми Податкового кодексу України не застосовується, строк сплати не настає, плата не нараховується). Витрати ж, безпосередньо пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури, навпаки, виникають з моменту визнання боржника банкрутом, включаються до звіту ліквідатора банкрута, затверджуються комітетом кредиторів і надалі - ухвалою суду, погашаються у першочерговому порядку.

Фактично заявник просить змінити як правову природу двох складових податку на майно (з податку на витрати), так і черговість їх задоволення (з другої, третьої у першочергову) та порядок задоволення (без волі ліквідатора банкрута, комітету кредиторів та суду у цій справі).

Враховуючи викладене, заявлені грошові вимоги Головного управління ДПС у Волинській області в сумі 8 195 091 грн. 05 коп. є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню, оскільки з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, тобто з 20.07.2015, нові грошові зобов`язання, в силу ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинний на момент визнання боржника банкрутом) та ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, не виникають.

Керуючись ст.ст. 59, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Волинській області від 27.03.2020 про визнання кредиторських вимог відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України

Ухвала суду підписана 21.10.2020.

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук