РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2020Справа № 910/12756/20
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Спичака О.М. розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/12756/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»

про стягнення 5 715, 80 грн.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення 5 715, 80 грн, з яких 5 304, 89 грн основного боргу, 328, 73 грн пені, 82, 18 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася у зв`язку із неправомірними діями третьої особи під час керування транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем, було завдано шкоду транспортному засобу, страховиком якого є позивач. Оскільки дана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, позивачем було здійснено страхову виплату страхувальнику. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до винної особи в межах виплаченого ним страхового відшкодування, у зв`язку із чим було подано зазначений позов.

Ухвалою суду від 31.08.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12756/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10.09.2020 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти задоволення позову, стверджуючи, що подія, яка мала місце 12.12.2018, не є страховим випадком, оскільки транспортні засоби не рухались.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2018 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Сільпо-Фуд» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2820-00012, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mercedes-Benz, Actors» державний номер НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що 12 грудня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу DAF TE, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 12.12.2018 вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху.

14 грудня 2018 року ТОВ «Сільпо-Фуд» звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

27 грудня 2018 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі рахунку № 16481 від 18 рудня 2018 року було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 5 304,89 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25700 від 27 грудня 2018 року.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу DAF TE, державний номер НОМЕР_3 , станом на 25.10.2018 була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу серії AM № 004523554.

З огляду на викладене, позивач вважає, що у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, до нього перейшло право зворотної вимоги до відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено ст. 6. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно із п.1.12. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дорожньо-транспортна пригодою є подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Таким чином, страховик відшкодовує завдану шкоду за таких умов:

- шкода заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, тобто під час руху транспортного засобу;

- внаслідок такої події настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), автомобіль Мерседес, державний номер НОМЕР_4 , та автомобіль DAF TE, державний номер НОМЕР_5 , були запарковані паралельно один одному і не рухались в момент пошкодження застрахованого автомобіля.

Викладене також підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до яких подія 12.12.2018, зазначена в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколі), сталась під час стоянки транспортних засобів, внаслідок необережного відкриття дверей ОСОБА_2 .

Зазначені обставини свідчать про те, що пошкодження застрахованого автомобіля були завдані не під час руху транспортних засобів і не в внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи те, що шкода була завдана застрахованому автомобілю не під час руху транспортних засобів, тобто не під час ДТП, деліктні правовідносини сторін щодо відшкодування завданої шкоди внаслідок такої події не є предметом регулювання Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому вказана подія не є страховим випадком, що виключає відповідальність Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо».

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутися безпосередньо до заподіювача шкоди із вимогою про її відшкодування.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача в порядку суброгацї матеріальної шкоди є необґрунтованими, документально не підтвердженими, а тому не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяСпичак О.М.