СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р. Справа № 922/1396/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

від позивача Чикаліна Г.В - на підставі довіреності від 15.09.2020р. №Др-30-0920;

від відповідача Рибалко О.В. на підставі довіреності від 23.04.2020р. №7016-5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут, м.Харків, (вх.№ 2189 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі № 922/1396/20 (суддя Кухар Н.М., ухвалене в м.Харків о 15:33год., дата складення повного тексту 03.08.2020р.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут, м.Харків,

до відповідача: Управління служби безпеки України в Харківській області, м.Харків,

про стягнення 140384,73грн.,

ВСТАНОВИЛА:

07.05.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління служби безпеки України в Харківській області про стягнення основного боргу в розмірі 140384,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41GB617-666-19 від 21.11.2019р. та приписів чинного законодавства в частині несвоєчасної та неповної оплати за поставлений природний газ за період січень-березень 2020року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі №922/1396/20 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Управління служби безпеки України в Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут основний борг у розмірі 51303,16грн.; витрати зі сплати судового збору в розмірі 769,55 грн.; в частині стягнення основного боргу в розмірі 89081,57грн. у позові відмовлено.

Відповідні висновки місцевого господарського суду в частині стягнення основного боргу в сумі 513030,16грн. мотивовані тим, що Управлінням Служби безпеки України в Харківській області як споживачем за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GB617-666-19 від 21.11.2019р. було отримано в січні 2020року природний газ обсягом 6265,17 куб.м. на суму 51303,16грн.

Відповідний акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ80002851 від 31.01.2020р. підписаний та скріплений печатками сторін без жодних зауважень, у зв`язку із чим, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення боргу за поставлений в січні 2020 року природний газ у розмірі 51303,16грн.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений природний газ за лютий 2020року в обсязі 4783,15куб.м. вартістю 39167,45грн. та березень 2020року в обсязі 6095,54куб.м. вартістю 49914,12грн., місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами наявності заборгованості за відповідний період.

Зокрема, акти приймання-передачі природного газу № ХОЗ80002851 від 29.02.2020р. та № ХОЗ80006543 від 31.03.2020р. були направлені та отримані відповідачем в квітні 2020року, що ставить під обґрунтований сумнів дотримання позивачем процедури визначеної пунктом 2.7 договору щодо оформлення та направлення вказаних актів споживачу, а в скріншотах з інформаційної платформи Оператора ГРМ відсутні відомості про особу, яка їх склала та підписала, відсутні ідентифікуючи ознаки споживача, постачальника та Оператора ГРМ, що підтверджують поставку газу саме за цим договором.

Товариство з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі №922/1396/20 та прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ за лютий 2020року в обсязі 4783,15куб.м. та березень 2020року в обсязі 6095,54куб.м. загальною вартістю 89081,57грн.

Зокрема, апелянт не погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що надані на підтвердження поставки природного газу скріншоти з Інформаційної платформи Оператора ГРМ є неналежними та не допустимими доказами на підтвердження наявної заборгованості в сумі 89081,57грн., з огляду на те, що з метою оперативного контролю за процесом споживання природного газу всіма категоріями споживачів, державою була розроблена та впроваджена у роботу електрони платформа, принципи її функціонування передбачені Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфера енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2496 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1382/27827.

В зазначених скріншотах з Інформаційної платформи міститься всі обов`язкові відомості про споживача - Управління служби безпеки України в Харківській області, які відповідно до пункту 2 розділу 4 глави IV Кодексу газотранспортної системи має містити Інформаційна платформа, а саме: ЕІС-код споживача, ЕІС-код його точок обліку, більш того, зазначені скріншоти завірені уповноваженою особою ТОВ Харківгаз Збут, як постачальника природного газу, який має право користування Інформаційною платформою.

Отже, за наведених обставин, на думку апелянта, висновки місцевого господарського суду про те, що подані позивачем докази не містять ідентифікуючих ознак споживача, постачальника та Оператора ГРМ, що підтверджують поставку газу саме за цим договором, є передчасними.

Окрім викладеного, апелянт вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про те, що акти приймання-передачі природного газу № ХОЗ80002851 від 29.02.2020р. та № ХОЗ80006543 від 31.03.2020р. були направлені та отримані відповідачем в квітні 2020року, що ставить під обґрунтований сумнів дотримання позивачем процедури визначеної пунктом 2.7 договору щодо оформлення та направлення вказаних актів споживачу, з огляду на те, що зазначені акти на які послався суд це повторно направлені на адресу відповідача акти, які були додані до вимог про оплату наявної заборгованості.

Також, апелянтом було додано до матеріалів апеляційної скарги додано копії листа ТОВ Харківгаз Збут від 28.04.2020р. №617-Сл-4228-0420 та листа Оператора ГТС від 15.05.2020р. №ТОВВИХ-20-5384 з додатками.

Судова колегія зазначає, що вказані документи з огляду на приписи статті 269 Господарського процесуального кодексу України, не приймаються до розгляду, оскільки позивачем жодними доводами не було обґрунтовано поважності причин неподання зазначених доказів до суду першої інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут на рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі №922/1396/20 та постановлено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

28.09.2020р. до суду від апелянта надійшло клопотання (вх.№9170), в якому ТОВ Харківгаз Збут просить винести ухвалу про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2020р. призначено справу до розгляду на 20.10.2020р.

07.10.2020р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№9595), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут, рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі №922/1396/20 залишити без змін.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2020р., у зв`язку із відпусткою судді Плахова О.В., для розгляду справи №922/1396/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 20.10.2020р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі №922/1396/20 та прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі №922/1396/20 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, сторони з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.11.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" EIC код 56X405 (надалі - постачальник) та Управлінням Служби безпеки України в Харківській області EIC код 56XS0000К01JR004 (надалі - споживач) було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GB617-666-19 (надалі договір т.1 а.с.8-15).

Відповідно до умов договору, постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2019 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. Річний плановий обсяг постачання газу - до 20000 куб.м. Планові обсяги постачання газу по місяцях: 4 квартал, листопад 2019 - 10000 куб.м., грудень 2019 - 10000 куб.м.(пункти 1.1-1.3 договору)

Відповідно до пунктів 1.4 - 1.6 договору, добові планові обсяги постачання газу визначаються шляхом ділення місячного планового обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця. Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів в споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік ЕІС-код точок комерційного обліку споживача, по яких буде здійснюватись постачання газу наведено в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно вказаного додатку №1 комерційній точці обліку споживача присвоєно ЕІС-код 56ZS34A0K01JR01G (т.1 а.с.16).

Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової вартості між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та споживачем ,а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ (підпункт 2.4 пункту 2 договору).

Пунктом 2.7 договору сторони погодили, що визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

- за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (підпункт 2.7.1 пункту 2.7 договору).

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника у письмовій формі або з використанням електронного цифрового підпису відповідно до Закону України" Про електронний цифровий підпис" та Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (підпункт 2.7.2 пункту 2.7 договору).

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (підпункт 2.7.3 пункту 2.7 договору).

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника (підпункт 2.7.4 пункту 2.7 договору).

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (підпункт 2.7.5 пункту 2.7 договору).

Пунктами 3.1-3.6 договору визначено, що розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Ціна газу становить 6,823858 грн за куб.м., крім того ПДВ 1,364772 грн, всього з ПДВ 8,188630 грн. Ціна, зазначена в п. 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом II цього договору. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором.

Відповідно до пунктів 4.1 - 4.3 договору, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно. Оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.11.2019р. до 31.12.2019р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1. договору).

21.11.2019р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 (т.1 а.с.17-18), відповідно до умов якого сторони погодили викласти в новій редакції:

Розділ І "Предмет Договору" пункту 1.1. договору викласти в наступній редакції: "1.1. постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2019 році природний газ (код за ДК 021:20-6 Газове паливо) (далі-газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором".

Розділ 1 "Предмет Договору" доповнити пунктом 1.7 : "1.7. Обсяги закупівлі природного газу можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків".

Розділ III "Ціна постачання природного газу" пункт 3.6. договору викласти в наступній редакції: "3.6. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором та на момент підписання складає 152772,60грн. в т.ч. ПДВ 25462,10грн".

Розділ IV "Порядок та строки проведення розрахунків пункт 4.2.1 викласти у новій редакції: "4.2.1. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі актів приймання-передачі природного газу, які надаються постачальником".

Додатковою угодою № 2 від 27.11.2019р. (т.1 а.с.19) сторони погодили викласти пункт 6.2.1 розділу VI "Відповідальність Сторін" в новій редакції та виключили п. 6.2.2 - 6.2.3.

29.12.2019р. сторонами укладено додаткову угоду № 4 (т.1 а.с.20), якою погоджено викласти пункт 11.1 договору в новій редакції: "Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 листопада 2019 року до 31 березня 2020 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2020р. споживач - Управління Служби безпеки України в Харківській області звернулось до постачальника з листом № 37 від 03.01.2020р., в якому просив забезпечити газом об`єкти споживача в період проведення процедури закупівлі у відповідності до чинного законодавства (т.1 а.с.30).

Додатковою угодою № 5 від 10.02.2020р. до договору сторони погодили внести зміни до договору у відповідності до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі": дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку, а саме:

Відповідно до пункту 1.1. статті І "Предмет Договору" в наступній редакції: 1.1 договору сторони дійшли згоди викласти пункт 8.1. договору в наступній редакції: "Постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у січні-березні 2020 року природний газ (далі- газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах та порядку, що визначені договором"

Викласти пункт 3.3. статті ІІІ "Ціна постачання природного газу" в наступній редакції: "3.3. Сума договору за 2019 рік становить 152767,08грн, з ПДВ. Сума цього договору з 01.01.2020 року по 31.03.2020 року не перевищує 20% загальної суми договору за 2019 рік і становить 30500,00грн., в т. ч. ПДВ 5083,33грн.

Сторони дійшли згоди пункт 11.1. у розділі XI Договору "Строк дії договору та інші умови" викласти в новій редакції: "Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2020 року до 31 березня 2020 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

Після підписання додаткової угоди № 5, споживачем було направлено на адресу постачальника лист №1401 від 19.02.2020р., в якому просив сформувати акти про надання послуг щодо поставки газу двома документами згідно додаткової угоди № 5 за період з 01.01.2020р. по 15.01.2020р. в обсязі 3724,67 куб.м. та з 16.01.2020р. по 31.01.2020р. в обсязі 6265,17 куб. м. (т.1 а.с.31).

Як зазначав в позовній заяві позивач, не дивлячись на умови договору з урахуванням додаткової угоди № 5, продовжував поставляти природний газ до об`єктів споживача та надав останньому послуги щодо постачання газу понаднормово у кількості: січень 2020року - обсяг 6265,17 куб.м. вартістю 51303,16грн.; лютий 2020року - обсяг 4783,15 куб.м. вартістю 39167,45грн., березень 2020року - обсяг 6095,54 куб.м. вартістю 49914,12грн.

На підтвердження викладених обставин позивачем було додано до позовної заяви акт приймання-передачі природного газу №ХОЗ80002851 від 31.01.2020р., підписаний обома сторонами договору; , акти приймання-передачі природного газу № ХОЗ80002851 від 29.02.2020р. та № ХОЗ80006543 від 31.03.2020р., не підписані відповідачем; скріншоти з інформаційної платформи Оператора ГРМ (т.1 а.с.26-28, 42-44).

Разом з тим, відповідачем в порушення умов укладеного між сторонами договору не було своєчасно здійснено оплату вартості поставленого у січні-березні 2020 року природного газу, у зв`язку з чим, 14.04.2020р. позивачем було направлено на адресу відповідача вимоги про оплату вартості поставленого газу, в яких вимагав в семиденний строк з дня пред`явлення даних вимог сплатити наявну заборгованість (т.1 а.с.23-25).

Оскільки відповідачем відповіді на вказані вимоги надано не було, як і не було сплачено в добровільному порядку наявну заборгованість, 07.05.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління служби безпеки України в Харківській області про стягнення основного боргу в розмірі 140384,73грн. (т.1 а.с.1-31).

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у даній справі позов задоволено частково, з підстав викладених вище (т.1 а.с.87-95).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

В силу приписів частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, Управлінням Служби безпеки України в Харківській області як споживачем за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GB617-666-19 від 21.11.2019р. було отримано в січні 2020року природний газ обсягом 6265,17 куб.м. на суму 51303,16грн.

Відповідний акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ80002851 від 31.01.2020р. підписаний та скріплений печатками сторін без жодних зауважень, у зв`язку із чим, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення боргу за поставлений в січні 2020 року природний газ у розмірі 51303,16грн.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений природний газ за лютий 2020року в обсязі 4783,15куб.м. вартістю 39167,45грн. та березень 2020року в обсязі 6095,54куб.м. вартістю 49914,12грн., місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами наявності заборгованості за відповідний період.

Зокрема, акти приймання-передачі природного газу № ХОЗ80002851 від 29.02.2020р. та № ХОЗ80006543 від 31.03.2020р. були направлені та отримані відповідачем в квітні 2020року, що ставить під обґрунтований сумнів дотримання відповідачем процедури визначеної пунктом 2.7 договору щодо оформлення та направлення вказаних актів споживачу, а в скріншотах з інформаційної платформи Оператора ГРМ відсутні відомості про особу, яка їх склала та підписала, відсутні ідентифікуючи ознаки споживача, постачальника та Оператора ГРМ, що підтверджують поставку газу саме за цим договором.

Проте, на думку судової колегії, зазначені висновки господарського суду першої інстанції є безпідставними та такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства враховуючи наступне.

Так, відповідно до приписів пункту 3 Правил постачання природного газу затверджених постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496 (надалі Правила постачання природного газу) постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог Кодексу (абзац 46 пункту 5 глави 1 розділу Кодексу газотранспортної системи).

Пунктом 2 розділу 5 глави IV Кодексу газотранспортної системи визначено, що з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу даним споживачем.

Кожному споживачу присвоюється ЕІС-код (Energy Identification Code) - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи) (абзац 3 пункту 5 Правил постачання природного газу).

Пунктом 1 розділу 2 глави IV Кодексу газотранспортної системи визначено, що з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG).

Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код.

Пунктом 2 розділу 4 глави IV Кодексу газотранспортної системи визначено, що Інформація про споживачів в інформаційній платформі має містити, зокрема, ЕІС-код споживача та за наявності ЕІС-коди його точок обліку; EIC-код фізичної точки виходу з газотранспортної системи; дані закріплених за споживачем діючих постачальників та визначені ними періоди постачання; інформацію про фактичне добове споживання.

Зі змісту укладеного між сторонами договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GB617-666-19 від 21.11.2019р. вбачається, що споживачу було присвоєно ЕІС-код 56XS0000К01JR004, ЕІС-код постачальника 56X405.

Крім того, відповідно до додатку №1 до договору, комерційній точці обліку споживача також було присвоєно ЕІС-код 56ZS34A0K01JR01G (т.1 а.с.16).

Дослідивши надані позивачем до місцевого господарського суду скріншоти з Інформаційної платформи Оператора ГРМ за лютий та березень 2020року на підтвердження наявності заборгованості за поставлений природний газ за договором №41GB617-666-19 від 21.11.2019р. в загальній сумі 89081,57грн., судовою колегією встановлено наявність всіх обов`язкових відомостей про споживача - Управління служби безпеки України в Харківській області, які відповідно до пункту 2 розділу 4 глави IV Кодексу газотранспортної системи має містити Інформаційна платформа, а саме:

ЕІС-код споживача - 56XS0000К01JR004;

ЕІС-коди його точок обліку- 56ZS34A0K01JR01G;

дані закріплених за споживачем діючих постачальників та визначені ними періоди постачання ТОВ Харківгаз Збут ЕІС-код постачальника 56X405;

інформацію про фактичне добове споживання - за лютий 2020року в обсязі 4783,15куб.м. та березень 2020року в обсязі 6095,54куб.м.

Отже, за наведених обставин, висновки місцевого господарського суду про те, що подані позивачем докази не містять ідентифікуючих ознак споживача, постачальника та Оператора ГРМ, що підтверджують поставку газу саме за цим договором, є передчасними.

Судова колегія також звертає увагу на те, що пункт 4.2.3 договору та інші його положення не ставлять обов`язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, у залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу, оскільки акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць. Для мети розрахунку юридичний факт передачі газу як товару виникає із закінченням розрахункового періоду в момент фіксації обсягу поставки. Сам факт поставки є достатньою підставою для виникнення у споживача зобов`язання з оплати.

Водночас, положення пункту 4.2.3 договору кореспондуються з вимогами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України щодо обов`язку покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.07.2018р. у справі №910/23359/15, від 13.11.2018р. у справі №922/669/18.

Отже, за наведених обставин, висновки місцевого господарського суду про те, що акти приймання-передачі природного газу № ХОЗ80002851 від 29.02.2020р. та №ХОЗ80006543 від 31.03.2020р. були направлені та отримані відповідачем в квітні 2020року, що ставить під обґрунтований сумнів дотримання відповідачем процедури визначеної пунктом 2.7 договору щодо оформлення та направлення вказаних актів споживачу, також є передчасними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявним в матеріалах справи доказами підтверджується, що Управлінням Служби безпеки України в Харківській області як споживачем за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GB617-666-19 від 21.11.2019р. було отримано природний газ в лютому 2020року в обсязі 4783,15куб.м. вартістю 39167,45грн. та в березні 2020року в обсязі 6095,54куб.м. вартістю 49914,12грн.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів оплати, доказів неотримання або відмови від отримання відповідачем природного газу в загальному обсязі 10878,69куб.м на суму 89081,57грн., враховуючи настання визначеного пунктом 4.2.3 договору № 41GB617-666-19 від 21.11.2019р. строку остаточного розрахунку по оплаті місячної вартості газу, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 89081,57грн.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського суду, визначені частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права, що у підсумку призвело до прийняття частково помилкового рішення, а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі № 922/1396/20 - скасуванню в частині відмови у стягненні заборгованості за спожитий природний газ в сумі 89081,57грн., з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, судова колегія керується приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі №922/1396/20 скасувати частково, в частині відмови у стягненні основного боргу в розмірі 89081,57грн. та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову.

Викласти резолютивну частину рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2020р. у справі № 922/1396/20 в наступній редакції:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління служби безпеки України в Харківській області (вул. Мироносицька, буд. 2, м. Харків, 61002; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (вул. Москалівська, буд. 57/59, м. Харків, 61004; ) - основний борг у розмірі 140384,73грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2105,77грн..

Стягнути з Управління служби безпеки України в Харківській області (вул. Мироносицька, буд. 2, м. Харків, 61002; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (вул. Москалівська, буд. 57/59, м. Харків, 61004; ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2004,33грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні судові накази.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2020р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко