ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. Справа№ 911/2854/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Пашкіної С.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» на рішення господарського суду Київської області від 18.05.2020 у справі № 911/2854/19 (суддя - Карпечкін Т.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Сканія Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс»

про стягнення 41 659,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Сканія Україна» звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» про стягнення 41 385,63 грн., з яких 35 494,71 грн. основного боргу, 1 858,27 грн. 3% річних та 4 032,66 грн. інфляційних.

Рішенням господарського суду Київської області від 18.05.2020 у справі № 911/2854/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Сканія Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Сканія Україна» 35 494,71 грн. боргу, 1 855,35 грн. 3% річних, 4 309,35 грн. інфляційних втрат та 1 921,00 грн.судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові повністю.

У поданій скарзі апелянт зазначає, що на підтвердження надання послуг з ремонту транспортного засобу позивач мав долучити до матеріалів позовної заяви відповідне звернення відповідача, наряд-замовлення та довіреність на уповноваження представника щодо замовлення/прийняття робіт/послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу. Однак, вказаних документів матеріали справи не містять. Натомість, посилання суду першої інстанції на лист відповідача від 16.03.2018 року, у якому той визнає та підтверджує факт звернення до позивача стосовно ремонту тягача д.н. НОМЕР_1 , є безпідставним, оскільки таке листування не відповідає порядку, узгодженому сторонами договорі. Крім цього, з аналізу п. 4.2 договору не вбачається, що зобов`язання з оплати виконаних робіт виникло саме у відповідача, у той час як про оформлення позивачем рахунків на оплату послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу відповідач не був належним чином повідомлений, а тому право вимагати оплати останніх у позивача не виникло.

19.08.2020 матеріали справи разом з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2854/19, розгляд справи визначено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Одночасно в апеляційній скарзі відповідачем було заявлене клопотання про долучення до матеріалів справи додаткового доказу - копії акта виконаних робіт № SК-1800228 від 12.01.2018 року.

Відповідно до ч. 1 - 5, 8 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За змістом ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З аналізу наведених норм вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подання. Водночас процесуальний закон також надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

Суд апеляційної інстанції може прийняти до розгляду докази, які не були подані стороною до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках за умови, якщо учасник справи доведе, що з об`єктивних, незалежних від нього причин не мав можливості подати їх до суду першої інстанції.

При цьому необхідно враховувати, що чинний ГПК України має на меті забезпечити своєчасний розгляд справ і правову визначеність, унеможливити зловживання процесуальними правами та підвищити ефективність судочинства в цілому, для чого встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, визначено стадії судового процесу, запроваджено розумні обмеження, у тому числі щодо подання доказів.

Разом з тим, зі змісту заявленого відповідачем клопотання про долучення до матеріалів справи додаткового доказу - копії акта виконаних робіт № SК-1800228 від 12.01.2018 року, слідує, що зазначений акт разом з іншими актами виконаних робіт за період з лютого 2016 року по січень 2018 року надавався для огляду у суді першої інстанції, однак, оскільки позовні вимоги ТОВ з іноземними інвестиціями «Сканія Україна» на вказаних актах не ґрунтуються, а тому врахування цих доказів не може вплинути на результат розгляду спору по суті, місцевий господарський суд у долученні їх до матеріалів справи відмовив.

Враховуючи викладене та виходячи з положень ст. ст. 80, 269 ГПК України, колегія суддів не приймає до розгляду акт виконаних робіт № SК-1800228 від 12.01.2018 року, долучений відповідачем до матеріалів апеляційної скарги.

14.09.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач зазначає, що доводи скаржника спрямовані виключно на ухилення від належного виконання взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду у даній справі - без змін.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, 12.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Сканія Україна» (виконавець) та ТОВ «СП «ДАТЕКС» (замовник) було укладено договір № SК2016-11, предметом якого є виконання комплексу робіт та послуг з технічного обслуговування та/або ремонту дорожніх транспортних засобів (ДТЗ) замовника.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець у порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується виконувати роботи, у тому числі при необхідності постачання запасних частин та матеріалів на ДТЗ, на замовлення замовника, а замовник, в свою чергу, зобов`язується своєчасно приймати та оплачувати виконані роботи, використані запасні частини та матеріали на умовах, які визначені даним договором та деталізовані у наряді-замовленні.

Пунктом 2.2.1 договору визначено, що замовник зобов`язаний оплатити виконавцю виконані роботи в розмірах, в строки та в порядку, що встановлені цим договором.

Згідно з п. 3.1 договору комплекс робіт, що визначені у розділі 1 даного договору, виконується на умовах даного договору за наслідками звернення замовника в будь-якій довільній формі, що засвідчує волевиявлення останнього, яке направлене на адресу будь-якої із філій виконавця, перелік яких визначений у п. 1.3 цього договору, листом, телефоном, факсом або електронною поштою.

У п. 3.2 договору сторони погодили, що протягом 1 робочого дня виконавець розглядає подане замовником звернення і визначає дату, час представлення ДТЗ і його документації для виконання робіт, про що повідомляє замовника телефоном, листом, факсом або електронною поштою. Обов`язковими документами, які необхідно надати замовнику виконавцю для виконання робіт за цим договором є, зокрема, документ, що засвідчує особу замовника - паспорт, посвідчення водія для фізичних осіб і довіреність для представників юридичних осіб та ФОП, що повинна бути оформлена у порядку, передбаченому чинним законодавством України, та містити повноваження представника щодо замовлення/прийняття робіт/послуг з технічного обслуговування та ремонту ДТЗ або відповідний гарантійний лист.

Відповідно до п. 3.3 договору обсяг і вартість робіт, запасних частин та матеріалів визначаються відповідно до наряду-замовлення, який підписується представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору. У наряді-замовленні зазначаються: перелік робіт; перелік та вартість запчастин; перелік та вартість допоміжних матеріалів; перелік та вартість деталей та матеріалів, які надаються замовником; строки виконання робіт; інші дані, які необхідні для виконання робіт.

За результатами виконання робіт сторонами складається акт виконаних робіт, що підписується сторонами або уповноваженими представниками сторін. Після підписання даного акту виконавець є таким, що виконав свої зобов`язання в повному обсязі та належним чином (п. 3.10 договору).

Оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок відповідної філії виконавця не пізніше 15-ти календарних днів з моменту оформлення виконавцем відповідного рахунку (п. 4.2 договору).

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач зазначив, що згідно з актами виконаних робіт № SК-1800462 від 22.01.2018 року та № SК-1800578 від 26.01.2018 року ним були проведені ремонтні роботи транспортного засобу відповідача на суму 17 439,14 грн. і 18 055,57 грн. відповідно. На оплату вказаних робіт були оформлені рахунки № SК-1800506 від 22.01.2018 року та № SК-1800650 від 26.01.2018 року, однак, останні відповідачем оплачені не були.

З огляду на викладене, позивач стверджує, що у ТОВ «СП «ДАТЕКС» виникла заборгованість з оплати робіт за договором № SК2016-11 від 12.02.2017 року в загальній сумі 35 494,71 грн., яку і просив стягнути з відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що не звертався до позивача із замовленням про надання послуг з ремонту транспортного засобу, який, до того ж, йому не належить. Надані позивачем акти виконаних робіт підписані невідомою особою, не уповноваженою діяти від імені відповідача. Крім того, рахунки на оплату послуг з ремонту транспортного засобу позивачем своєчасно надані не були, а тому відповідач не знав про їх існування та необхідність оплати.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що наданим позивачем актом виконаних робіт № SК-1800228 від 12.01.2018 року підтверджується, що ТОВ з іноземними інвестиціями «Сканія Україна» раніше уже виконувалися роботи стосовно того ж транспортного засобу відповідача з д.н. НОМЕР_1 на загальну суму 5 627,47 грн. Вказаний акт від імені відповідача був підписаний тією ж особою - ОСОБА_1 , а виставлений на оплату зазначених у ньому робіт рахунок № SK-1800239 від 12.01.2018 року був сплачений відповідачем 30.01.2018 року. Крім цього, наявним у матеріалах справи листом від 16.03.2018 року, підписаним директором відповідача, підтверджується, що відповідач визнає факт звернення 21.01.2018 року до позивача з проханням з`ясувати причини різкого збільшення витрат пального на тягачі марки SCANIA д.н. НОМЕР_1 та привести їх до нормативних, а також факт передачі вказаного транспортного засобу через його водія. Зміст даного листа свідчить про обізнаність відповідача з рахунком № SK-1800506 від 22.01.2018 року на суму 17439,14 грн. та підтверджує факт повторного звернення до позивача 25.01.2018 року з наданням транспортного засобу для діагностики та виконання робіт з очищення та регулювання 6 насос-форсунок, про які зазначено в акті виконаних робіт № SК-1800578 від 26.01.2018 року та на оплату яких оформлено рахунок № SК-1800650 від 26.01.2018 року.

Враховуючи, що відповідачем було схвалене аналогічне замовлення послуг з технічного обслуговування та ремонту ДТЗ, здійснене від його імені тією ж особою і щодо того ж транспортного засобу, у той час як обставини справи стосовно здійснення спірних замовлень підтверджуються листом від 16.03.2018 року за підписом директора відповідача, суд першої інстанції, відхиливши заперечення відповідача про те, що він не звертався до позивача за наданням послуг з ремонту вказаного транспортного засобу, стосовно неналежності йому цього транспортного засобу, а також стосовно відсутності у матеріалах справи довіреності на уповноваження ОСОБА_1 на замовлення/прийняття робіт/послуг з технічного обслуговування та ремонту ДТЗ, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 наведеної норми зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 25 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та з ч.1 ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як уже зазначалося, у п. 3.10 договору сторони погодили, що за результатами виконання робіт сторонами складається акт виконаних робіт, що підписується сторонами або уповноваженими представниками сторін. Після підписання даного акту виконавець є таким, що виконав свої зобов`язання в повному обсязі та належним чином.

Оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок відповідної філії виконавця не пізніше 15-ти календарних днів з моменту оформлення виконавцем відповідного рахунку (п. 4.2 договору).

Виходячи з положень наведених норм та умов договору, встановивши, що наявними в матеріалах справи актами № SК-1800462 від 22.01.2018 року та № SК-1800578 від 26.01.2018 року підтверджується факт надання виконавцем послуг з технічного обслуговування та ремонту ДТЗ, у той час як доказів оплати замовником їх вартості матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 35 494,71 грн. заборгованості.

Твердження апелянта про те, що позивачем до матеріалів позовної заяви не додане письмове звернення ТОВ «Спільне підприємство «Датекс» стосовно ремонту транспортного засобу марки SCANIA д.н. НОМЕР_1 , колегією суддів до уваги не приймається, адже за умовами п. 3.1 договору таке звернення може бути здійснене у будь-якій формі, у тому числі, шляхом використання засобів телефонного зв`язку.

Оскільки Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615, допускають оформлення вказаних послуг не лише нарядом-замовленням, а й рахунком-фактурою, накладною, квитанцією тощо, а відтак доводи скаржника про відсутність у матеріалах справи підписаних представниками сторін нарядів-замовлень не спростовують факту надання спірних послуг позивачем, враховуючи наявні акти про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту ДТЗ і рахунки на їх оплату, у яких міститься докладний перелік наданих виконавцем послуг із зазначенням їх вартості.

Щодо посилання скаржника на відсутність у матеріалах справи довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_1 колегія суддів зазначає, що сама по собі довіреність у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинним документом, що підтверджує здійснення господарської операції, а лише свідчить про уповноваження тієї чи іншої особи на її здійснення, а тому відсутність останньої в матеріалах справи також не спростовує факту надання спірних послуг позивачем, у той час, як зі змісту листа ТОВ «Спільне підприємство «Датекс» від 16.03.2018 року, підписаного директором товариства, вбачається, що право на замовлення/прийняття послуг/робіт з технічного обслуговування та ремонту ДТЗ було делеговане водію вищевказаного транспортного засобу.

Як правильно зазначено місцевим господарським судом, у вказаному листі відповідач визнає та підтверджує як факти звернення до позивача 21.01.2018 року та 25.01.2018 року стосовно необхідності проведення ремонту тягача марки SCANIA д.н. НОМЕР_1 , так і належність йому вказаного транспортного засобу на момент надання спірних послуг.

Водночас щодо висловлення незгоди з якістю та ціною наданих послуг за актом № SК-1800462 від 22.01.2018 року, оскільки, за твердженням відповідача, калібровка 4 електромагнітних клапанів у паливній системі не призвела до зменшення витрат пального, то усупереч обов`язку з доказування, закріпленого ст. 74 ГПК України, відповідачем не доведено, що у результаті здійснення позивачем калібровки 4 електромагнітних клапанів у паливній системі ДТЗ не було досягнуто позитивного ефекту щодо зменшення витрат пального, так як і те, що послідуюче очищення та регулювання насос-форсунок на двигуні, вказане в акті № SК-1800578 від 26.01.2018 року, було виконано позивачем саме на усунення недоліків попередніх робіт з калібровки 4 електромагнітних клапанів у паливній системі ДТЗ.

Посилання відповідача у поданій скарзі на те, що з п. 4.2 договору не вбачається, що виконані позивачем роботи зобов`язаний оплатити саме відповідач, колегія суддів до уваги не приймає, адже у розумінні ст. 901 ЦК України обов`язок з оплати послуг закон пов`язує саме з особою замовника.

Крім цього, з аналізу п. п. 1.1, 2.2.1, 4.1 договору у їх сукупності також слідує, що зобов`язання з оплати наданих послуг/виконаних робіт виникло саме у відповідача, як їх замовника.

Твердження апелянта про те, що умовами договору не визначений строк (термін) виконання замовником обов`язку з оплати наданих послуг, а відтак, виходячи з приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, право вимагати оплати останніх у позивача не виникло, спростовується положеннями п. 4.2 договору, котрим встановлений 15-денний строк на виконання відповідачем обов`язку з оплати наданих послуг, перебіг якого починається з моменту оформлення позивачем відповідного рахунку.

Посилання відповідача на те, що він не знав про необхідність оплати наданих позивачем послуг, оскільки останній належним чином не повідомив про оформлення рахунків на оплату, колегія суддів відхиляє, адже саме по собі ненаправлення відповідних рахунків на адресу відповідача за наявності інших первинних документів - актів про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту ДТЗ з тотожним переліком наданих послуг, їх вартістю та реквізитами сторін, не є тією обставиною, яка б свідчила про просрочку кредитора та унеможливлювала оплату ним вартості отриманих послуг.

При цьому, колегією суддів враховано й те, що згідно з п. 4.2 договору початок перебігу строку на виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з оплати замовлених послуг визначений моментом оформлення виконавцем відповідного рахунку, а не моментом повідомлення про це замовника, у зв`язку з чим обставини справи стосовно надсилання відповідних рахунків на адресу відповідача доказування не потребують.

До того ж, обставини справи стосовно обізнаності відповідача про необхідність оплати наданих згідно з актами № SК-1800462 від 22.01.2018 року та № SК-1800578 від 26.01.2018 року послуг з технічного обслуговування та ремонту ДТЗ підтверджуються листом ТОВ «Спільне підприємство «Датекс» від 16.03.2018 року, підписаним директором товариства.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши виконаний ТОВ з іноземними інвестиціями «Сканія Україна» розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість за кожним з рахунків № SК-1800506 від 22.01.2018 року та № SК-1800650 від 26.01.2018 року окремо в межах заявлених позивачем періодів, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом обґрунтовано стягнуто з відповідача 4 032,66 грн. інфляційних втрат та 1 858,27 грн. 3% річних.

Отже, доводи апелянта, викладені у поданій скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються судом на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 18.05.2020 у справі № 911/2854/19 - без змін.

2. Справу повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

С.А. Пашкіна