ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" жовтня 2020 р. Справа № 924/233/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Потерба О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс", м. Київ

до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів

про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3935558,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Оніщук Є.О. згідно ордеру;

від позивача: Грищенко І.С. згідно ордеру;

від відповідача: Зінкевич Д.В. згідно довіреності;

від відповідача: Карасьов О.С. член правління.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Процесуальні дії по справі:

30.03.2018р. до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" м. Шепетівка, Хмельницької області до дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів, в якій просить стягнути з дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" заборгованість за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3935558,00 грн. (3312859,00 грн. боргу, 395727,00 грн. пені, 39160,00 грн. 3% річних та 187812,00 грн. інфляційних втрат).

Ухвалою суду від 02.04.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №924/233/18 для її розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30.05.2018р. продовжено строк проведення підготовчого засідання у справі на тридцять днів.

Ухвалою суду від 26.06.2018р. у справі призначено судову економічну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання результатів експертизи.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.08.2018р. ухвалу господарського суду Хмельницької області від 26.06.2018р. у справі №924/233/18 скасовано, справу №924/233/18 передано на розгляд господарському суду Хмельницької області.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.08.2018р. розгляд справи призначено в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20.08.2018р. призначено колегіальний розгляд справи та ухвалою суду від 21.08.2018р. справу прийнято до колегіального розгляду у складі: Вибодовський О.Д. - головуючий суддя, суддя Гладюк Ю.В., суддя Смаровоз М.В.; призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.09.2018р. у справі призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018р. у справі №924/233/18 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін; справу №924/233/18 повернуто до суду першої інстанції для надіслання до судово-експертної установи.

При цьому ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р., залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2019р., у справі було замінено сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс".

Ухвалою суду від 12.04.2019р. провадження у справі поновлено, ухвалено сторонам до 11.05.2019р. надати суду оригінали або належної якості завірені копії відповідних документів, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" - виконати вимоги ухвали суду від 18.09.2019р. в частині оплати за проведення експертизи; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 26.06.2019р. у зв`язку з надходженням від Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомлення про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи провадження у справі №924/233/18 поновлено, продовжено строк проведення підготовчого засідання у справі на тридцять днів, призначено засідання.

Ухвалою суду від 31.07.2019р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 07.08.2019р.

Ухвалою суду від 28.08.2019р. прийнято справу до колегіального розгляду у складі: Вибодовський О.Д. - головуючий суддя, суддя Танасюк О.Є., суддя Смаровоз М.В.

22.10.2019р. на адресу господарського суду області від представника відповідача надійшла заява про здійснення процесуального правонаступництва.

Ухвалою суду від 22.10.2019р. замінено у справі №924/233/18 ТОВ "Органік Сідс", м.Київ (код 40794076) його правонаступником СВК "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка (код 40108269).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. відмовлено у позові Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка, Хмельницької області до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3 935 558,00 грн.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.01.2020р. залишено без задоволення апеляційну скаргу ліквідатора Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" арбітражного керуючого Ведмедєва Сергія Сергійовича, рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. у справі № 924/233/18 - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2020р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" задоволено частково; постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.01.2020р. та рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. у справі №924/233/18 скасовано повністю; справу №924/233/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2020р. справу передано на новий розгляд судді Димбовському В.В.

Ухвалою суду від 27.07.2020р. прийнято справу №924/233/18 до свого провадження, справу №924/233/18 вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.09.2020р.

Суть спору:

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3935558,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем обов`язку з оплати продукції, поставленої за договором від 12.08.2016р. №49, посилаючись на ст. ст. 525, 526, 610, 611, 625, 629, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 173-175, 193, 231, 265 ГК України.

Зокрема, у позовній заяві позивач зазначив, що на виконання умов договору №49 за період з серпня 2016р. по листопад 2017р. ним було поставлено молоко на суму 141916738,00 грн., доказом чого є товарні накладні за формою 1-ТН (МС). У свою чергу, відповідач сплати лише частину суми, що підлягає сплаті, а саме: 138603879,00 грн. В подальшому позивач зазначив у письмових поясненнях, поданих по справі, що відповідач сплатив лише 126944500 грн., а заборгованість становить 15312859,00 грн., з яких 14972283,05 грн. за 2017р. та 340621,00 грн. за 2016р. При цьому посилається також на наявні у справі товарно-транспортні накладні, приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини, видаткові накладні, акти звірки розрахунків, податкові накладні.

Відповідач позовні вимоги не визнає. У відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив звертає увагу на те, що подані позивачем документи містять суттєві недоліки, що не дають змоги визначити зміст та обсяг господарської операції. Зазначає, що пунктом 4.7 Договору поставки передбачено, що поставка Продукції вважається виконаною Постачальником з моменту передачі її Покупцю (перевізнику Покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС) (надалі за текстом - "ТТН"). Звертає увагу на те, що видаткові накладні №446 від 30.09.2017р., №713 від 31.10.2017р. та №797 від 30.11.2017р. не підписані з боку Покупця - Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", а, отже, не підтверджують поставку Продукції Покупцю у кількості та вартості, які зазначені у даних Видаткових накладних. Зауважує, що з наданих Позивачем копій товарно-транспортних накладних убачається, що вони оформлені неналежним чином, а саме не містять усіх заповнень відповідних граф, відсутність значень взагалі кількості поставленого молока та ін. Крім цього, зазначає, що в якості додатків до позовної заяви Позивачем додані акти звірки розрахунків по Договору №49 від 30.04.2017р., 31.05.2017р., 30.06.2017р., 31.07.2017р., 31.08.2017р., а згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" акти звірки розрахунків не містять у собі дату і місця складання, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, одиницю виміру господарської операції, а, отже, не можуть бути доказом підтвердження наявності заборгованості.

Щодо основної суми боргу (тіла) відповідач зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Позивачем, останнім зазначено, що розмір боргу Відповідача перед Позивачем за поставлену Продукцію за Договором поставки молока №49 у період з лютого по листопад 2017р. становить 3312859,00 грн., при цьому Позивачем у розрахунку заборгованості не конкретизується, яка саме партія Продукції є неоплаченою, кількість та вартість. Посилання Позивача на те, що розмір основної суми заборгованості спростовується обставинами, викладеними вище. Крім того, позивач суму боргу по різному визначає, оскільки у позовній заяві одна сума, у письмових поясненнях (в т.ч. у претензії) - інша, що, у свою чергу, підтверджує необґрунтованість пред`явлених вимог по заявленій сумі заборгованості.

Відповідач вважає, що наданий Позивачем розрахунок заборгованості за Договором поставки, підготовлений представником Позивача, - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Позивача до Відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми заборгованості за Договором поставки.

Також відповідач стверджує, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно поставки продукції та часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також їх складові, зазначені в розрахунку, є правильними. Посилається на неправомірність збільшення позивачем ціни продукції в односторонньому порядку.

У відзиві на позов від 20.08.2020р. відповідач наголошував, що при новому розгляді справи суду слід звернути увагу, що предметом доказування в даному випадку виступають обставини, що підтверджують наявність заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. і виключно за період з лютого по листопад 2017р. Наголошує на суттєвих недоліках у документах, посилаючись на повідомлення КНДІСЕ від 14.06.2019р. про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи за наявними в справі документами та висновком експерта Бутинця Ф.Ф. №30.07/19-1, який також не зміг встановити наявність заборгованості через наявність великої кількості суттєвих недоліків у документах. Вважає, що судовий експерт за наявними в матеріалах справи доказами, на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог, не зміг встановити наявність заборгованості за договором №49. Наявність заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. за період лютий-листопад 2017р. не вдалося встановити ні експертами КНДІСЕ, що відображено у їх повідомленні від 14.06.2019р., ні експертом Бутинець Ф.Ф., що відображено у його висновку №30.07/19-1, що є додатковим підтвердженням відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Також відповідач у відзиві на позов зазначив, що надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних є помилковими, базуються виключно на відомостях із Актів звірки розрахунків. Помилковість проявляється в тому, що всі Акти звірки в графі "Документ" містили посилання на видаткові накладні на щоденну а не помісячну поставку товару, тобто на ті документи які були відсутні в матеріалах справи. Тобто, відповідно до позиції Відповідача підтвердженням поставки за лютий-серпень 2017р. є видаткові накладні на місячну, а не щоденну поставку товару. Крім того, наявні в матеріалах справи інші документи, а саме товарно-транспортні накладні містили дані про помісячну поставку товару та не мали жодних посилань на Договір поставки молока №49 від 12.08.2016р. Саме на цій підставі експерт у своєму висновку №30.07/19-1 не зміг підтвердити заявлену суму пені, інфляційних втрат та 3% річних. Враховуючи викладене, правових підстав для нарахування пені у розмірі 395727,00 грн. згідно розрахунку позивача не має. Аналогічні порушення, як у викладеному вище розрахунку пені, допущенні також і під час нарахування 3% річних та інфляційних втрат, за виключенням деяких моментів. Враховуючи дефляцію за серпень 2017р. та помилкові розрахунки (інших матеріали справи не містять) підтвердити як заявлену суму 3% річних у розмірі 39160,00 грн. так і суму інфляційних втрат розмірі 187812,00 грн. не є можливим.

У письмових поясненнях від 21.09.2020р. представник відповідача зазначив, що видаткові накладні на щомісячну поставку №446 від 30.09.2017р., №713 від 31.10.2017р., №797 від 30.11.2017р. не були підписані зі сторони ДП "Старокостянтинівський молочний завод", що вказує на відсутність у них обов`язкових реквізитів передбачених ч.2 ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема щодо обов`язковості такого реквізиту як особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а тому такі документи не можуть взагалі прийматися до уваги як належні докази. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними, тобто відсутність відтиску печатки та підпису уповноважених осіб на видаткових накладних свідчить про відсутність здійснення господарські операції між позивачем та відповідачем в період з вересня 2017р. по листопад 2017р. Таким чином дані документи як окремо так і у сукупності із іншими доказами не можуть підтверджувати факту постачання та отримання товару у вересні-листопаді 2017р.

Також відповідач наголосив, що товарно-транспортні накладні та приймальні квитанції за лютий-листопад 2017р. не містили жодного посилання на Договір №49, містили в собі суттєві недоліки, містили зазначення цін на продукцію, які не узгоджуються із протоколом погодження договірної ціни до Договору №49. При цьому належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів про звернення до відповідача з пропозицією про зміну цін, надсилання відповідних проектів протоколів погодження договірної ціни, вчинення відповідачем дій, які би свідчили про прийняття конкретної пропозиції про зміну ціни позивачем не надано. Такі накладні можуть виписуватися виключно по одному договору, а не по декількох, а наявність між сторонами правовідносин також за іншими договорами, не надає можливості встановити достовірні, правильні та точні кількість і вартість поставленого відповідачу товару в 2017 році саме по Договору №49, оскільки вони містять неконкретизовані (зведені) відомості про загальну кількість та вартість молока, поставленого відповідачу в 2017 році, а не чітко по Договору №49 за яким стягується заборгованість у справі №924/233/18. Також, в окремих документах не вказано посади, прізвища, відсутні підписи відповідальних посадових осіб, які брали участь у здійсненні поставки молочної сировини, що не дає змоги їх ідентифікувати. В окремих товарних документах не вказано кількість та ціну вантажу, має місце виправлення вказаної кількості поставленої молочної сировини. Такі обставини вказують на відсутність у даних документах юридичної сили та доказового значення, а тому не можуть ні окремо, ні у сукупності із іншими документами підтверджувати факту поставки по Договору №49.

Відповідач наголосив, що податкові накладні виписувалися позивачем, а відповідач взагалі їх не отримував, тобто не мав можливості на подання скарг, заперечень, а тому посилання на відсутність скарг, заперечень на такі накладні є безпідставними. Покупець має право на подання скарги виключно, якщо Постачальником було допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів або порушення термінів подання такої накладної, проте не факт відсутності господарських операцій. Відповідач не здійснював використання (формування) податкового кредиту щодо зареєстрованих Позивачем податкових накладних у вересні-листопаді 2017р., це зокрема вбачається із зареєстрованих податкові декларації які чітко відображають відсутність інформації про формування та використання податкового кредиту по вказаним Позивачем податкових накладним. Акти звірки розрахунків не можуть підтверджувати факту здійснення господарської операції, а дані зазначені в них містять інформацію про зовсім інші документи - щоденні видаткові накладні, а не помісячні, що містяться в матеріалах справи. Крім того, акти звірки розрахунків не охоплюють період вересень-листопад 2017р., за яким по твердженням Позивача і виникла заборгованість.

Також відповідач звернув увагу суду на те, що оборотно-сальдові відомості також не можуть підтверджувати будь-якої господарської операції по Договору №49 за відсутності первинних документів які підтверджують проведення господарської операції, а саме вони були відсутні в матеріалах справи. Протокол погодження договірної ціни №18 не узгоджується з цінами по видатковим накладним, що не були підписані Відповідачем, а також із іншими документами, що долучені до справи, а тому не може бути свідченням здійснення господарської операції, а лише спростовує їх проведення. Вважає, що оскільки всі докази надані Позивачем на підтвердження правомірності своїх вимог мають суттєві недоліки та не можуть реально підтверджувати факту проведення господарських операцій по Договору поставки молока №49 від 12.08.2016р. за період січень-листопад 2017р., то незалежно від застосування при їх оцінці такого стандарту доказування як "Вірогідності доказів" у задоволенні позовних вимог Позивача в будь-якому разі слід відмовити.

12.10.2020р. представником відповідача подано клопотання про призначення у даній справі судово - економічної експертизи. Просить суд призначити у справі № 924/233/18 за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" (правонаступник ТОВ "Органік Сідс" до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3935558,00 грн., судову економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставити питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Сільськогосподарського виробничого кооперативу Перший національний виробничий кооператив (правонаступник ТОВ "Органік Сідс" розмір заборгованості 3935558,00 грн. за поставлені Дочірньому підприємству Старокостянтинівський молочний завод товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р станом на 30.03.2018р. згідно долучених до матеріалів справи №924/233/18 товаро-супровідних документів.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначає, що після перегляду справи в суді касаційної інстанції питання щодо необхідності проведення експертизи залишається актуальним з огляду на необхідність здійснення нової оцінки доказів, які містять суттєві недоліки: серед доказів, які були долучені позивачем до справи є документи, які містять посилання як на договір поставки молока №3 від 31.01.2017р., на договір поставки молока №49 від 12.08.2016р., також містяться документи які взагалі не мають будь-яких посилань на договір. Дані які в них містяться зокрема щодо зазначення цін на продукцію не узгоджуються із протоколом погодження договірної ціни до Договору поставки молока №49; товарно-транспортні накладні за формою 1-ТН (МС) та приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини не дають можливості встановити кількість та вартість поставленого відповідачу в період лютий-листопад 2017р., саме по договору поставки молока №49 від 12.08.2016р.; в справі наявні видаткові накладні: №446 від 30.09.2017р. на суму 9 116 987,10 грн., №713 від 31.10.2017р. на суму 4 448 875,62 грн., №797 від 30.11.2017р. на суму 611 220,54 грн., які не підписані зі сторони ДП "Старокостянтинівський молочний завод"; позивачем у розрахунку заборгованості не конкретизується, яка сама партія продукції є неоплаченою, кількість такої продукції, вартість продукції.

Представник відповідача робить висновок, що у справі є велика кількість документів, які або не містять посилань на конкретний договір, або містять посилання на Договір поставки молока №49 від 12.08.2016р., або на Договір поставки молока №3 від 31.01.2017р., документи складенні із суттєвими недоліками, що суттєво ускладнює процедуру встановлення відсутності/наявності заборгованості саме по Договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., а тому необхідним є залучення спеціальних знань.

Враховуючи те, що для вирішення справи необхідні спеціальні знання щодо встановлення дійсної суми боргу, і непроведення судової експертизи залишить без належної оцінки надані сторонами докази, тобто призведе до порушення принципу всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи необхідним є проведення у даній справі судово-економічної експертизи. Оплату за проведення даної експертизи гарантує.

У письмових поясненнях від 12.10.2020р. та від 16.10.2020р. представник відповідача зазначив, що всі аргументи на які посилається позивач на підтвердження правомірності своїх вимог мають суттєві недоліки та не можуть реально підтверджувати факту проведення господарських операцій по Договору поставки молока №49 за період січень-листопад 2017р. Щодо видаткових накладних №630 від 31.10.2017р. на суму 4 072 914,30 та №797 від 30.11.2017р. на суму 559 568,10 грн., зазначив, що зі сторони ДП "Старокостянтинівський молочний завод" підпис проставлений ОСОБА_1 , який відповідно до посадової інструкції Начальника апаратного цеху від 03.02.2014р. не мав на це жодних повноважень, йому також не видавалася і відповідна довіреність на підписання таких документів, крім того постачання товару у цей період не здійснювалося, оскільки між сторонами не було погоджено нову ціну на цей період, а тому такі дії не можуть підтверджувати факту проведення господарських операцій за цей період. В інформації про товар вбачається постачання молока, без зазначення конкретного ґатунку, що не дає можливості встановити який конкретно товар постачався. У зв`язку з відсутністю вказівки на ґатунок не можливо встановити відповідність ціни даного молока тій ціні, що зазначена у протоколі погодження договірної ціни №18. Видаткова накладна №630 від 31.10.2017р., яка має інший номер, не містить всіх обов`язкових реквізитів зі сторони Позивача, а саме ПІБ особи яка здійснювала підписання документа, що не відповідає вимогам передбачених ч.1-2 ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Із залучених Податкових декларацій з податку на додану вартість, з яких слідує, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" не використовував (не сформовував) податковий кредит у вересні-листопаді 2017р.

У клопотанні від 16.10.2020р. представник відповідача просив суд: визнати неналежними, недопустимими та недостовірними долучені позивачем в якості доказів товарно-транспортні накладні, спеціалізовані товарні накладні за формою 1-ТН (МС) приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини, видаткові накладні №№446 від 30.09.2017р. на №713 від 31.10.2017р. та №797 від 30.11.2017р.; визнати неналежними, недопустимими та недостовірними долучені відповідачем в якості доказів копії видаткових накладних №630 від 31.10.2017р., №797 від 30.11.2017р., оборотно-сальдових відомостей та актів звірки розрахунків. Представник відповідача зауважив, що такі документи, як товарно-транспортні накладні, спеціалізовані товарні накладні за формою 1-ТН (МС) та приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини не мають жодного відношення до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., тобто не відповідають критерію належності доказів, а тому не повинні братися судом до уваги. Видаткові накладні, що надавалися позивачем №446 від 30.09.2017р., №713 від 31.10.2017р. та №797 від 30.11.2017р. на суму 611 220,54 грн. не були підписані зі сторони ДП "Старокостянтинівський молочний завод". Відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, окрім згаданих вище документів долучалися також оборотно-сальдові відомості та акти звірки розрахунків. Оборотно-сальдові відомості не містять всіх обов`язкових реквізитів щодо осіб відповідальних за проведення господарських операцій, відсутні також і їх підписи, що не дає можливості оцінити їх як докази проведення будь-яких господарських операцій. Акти звірки зі сторони ДП "Старокостянтинівський молочний завод" підписувалися Заблоцькою Т.О. - бухгалтером з розрахунків, яка відповідно до Посадової інструкції від 03.02.2014р. не була уповноважена на підписання таких документів. Крім того в даних актах зазначена інформація про зовсім інші документи - щоденні видаткові накладні, а не помісячні, що містяться в матеріалах справи. Крім того, акти звірки розрахунків не охоплюють період вересень-листопад 2017р., за яким, по твердженням позивача, і виникла заборгованість.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтовуючи наявними в матеріалах доказами та заперечували щодо задоволення клопотання представника відповідача про призначення по справі судово - економічної експертизи.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, наполягали на задоволенні клопотання представника відповідача про призначення по справі судово - економічної експертизи.

При розгляді клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи судом враховується таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Судом враховується, що Рівненський апеляційний господарський суд в постанові від 02.08.2018р. №924/233/18, якою скасовано ухвалу господарського суду Хмельницької області від 26.06.2018р., погодився з доцільністю призначення економічної експертизи у даній справі, однак питання поставлені судом у вказаній ухвалі належать до сфери правової оцінки суду та зокрема сторонам не надано можливості обрати експерта або експертну установу для проведення експертизи. З огляду на порушення норм процесуального права ч. 3, 6 ст. 99 ГПК України, ухвалу суду від 26.06.2018р. скасовано та передано для продовження розгляду до господарського суду Хмельницької області.

Судом береться до уваги, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018р. у даній справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення економічної експертизи поставлено питання "Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка, Хмельницької області розмір заборгованості (в тому числі основна заборгованість 3 312 859,00грн., пеня в сумі - 395 727,00грн., три відсотки річних в сумі - 39 160,00грн. та інфляційні втрати в сумі - 187 812,00грн.) за поставлені Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока № 49 від 12.08.2016р. згідно долучених до матеріалів справи №924/233/18 товаро-супровідних документів, за вказані у позові періоди?". Зобов`язано сторони надати на вимогу експерта необхідні документи для проведення експертизи, попередивши про можливість, в разі невиконання вимог суду, притягнення до передбаченої чинним законодавством відповідальності. Оплату за проведення експертизи покладено на Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів.

Як вже зазначалось, Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018р. у справі №924/233/18 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У клопотанні експерта та супровідному листі від 09.04.2019р. зазначалося про необхідність надання додаткових документів для проведення експертизи, а також те, що провести експертизу за ухвалою у визначені законодавством строки не вбачається можливим у зв`язку зі значним поточним навантаженням експертів, зазначена експертиза Хмельницьким відділенням КНДІСЕ може бути проведена в термін понад три місяці, просив погодити зазначений строк проведення експертизи.

Ухвалою суду від 12.04.2019р. сторони було зобов`язано надати суду оригінали або належної якості завірені копії наступних документів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" та Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" за період лютий - листопад 2017 року, зокрема: відповідні банківські виписки по рахункам даних підприємств, що підтверджують перерахування та отримання коштів за поставлений товар; регістри аналітичного та синтетичного обліку щодо відображення в бухгалтерському обліку вказаних підприємств операцій по поставці молока за договором №49 від 12.08.2016 та оплати за поставлену продукцію в розрізі відповідних балансових рахунків (в тому числі картки по рахункам; оборотно-сальдові відомості); акт звірки розрахунків станом на 01.02.2017 та станом на 01.12.2017 або залишки (сальдо) по відповідним рахункам на ці ж дати; інші документи, що стосуються поставленого питання.

Судом враховується, що експертиза, яка була призначена ухвалою господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018р. була оплачена (платіжне доручення від 11.02.2019р.), однак клопотання експерта та вимоги ухвали суду від 12.04.2019р. в частині надання витребуваних документів не було виконано, як не було погоджено проведення експертизи в термін понад три місяці, внаслідок чого 14.06.2019р. на адресу суду повернулися матеріали справи з повідомленням експерта про неможливість надання висновку.

В свою чергу, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, скасовуючи рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. у справі №924/233/18, у постанові від 25.06.2020р. зазначав, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не враховано те, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо. У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.06.2020р. також зробив висновок про не надання оцінки тій обставині, що окрім наведених вище видаткових накладних за вересень-листопад 2017 року (від 30.09.2017 № 446 на суму 9116987,10 грн., від 31.10.2017 № 713 на суму 4448875,62 грн., та від 30.11.2017 № 797 на суму 611220,54 грн.), до матеріалів справи відповідачем надані підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток видаткові накладні від 31.10.2017 № 630 на суму 4072916,30 грн., від 30.11.2017 № 797 на суму 559568,10 грн., в яких відображена аналогічну кількість поставленого товару, а також ціну на продукцію, що відповідає умовам чинного на момент вчинення господарських операцій протоколу погодження договірної ціни від 23.08.2017 № 18.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2020р. зроблено висновок про не надання належної оцінки наявним в справі підписаним та сформованим відповідачем приймальним квитанціям на закупівлю молока від 30.09.2017, 31.10.2017 та 30.11.2017, в яких відображено відображена кількість прийнятого молока в обсягах більших у порівняно з тими, що вказані у видаткових накладних за вересень-листопад 2017, які не підписанні зі сторони відповідача (видаткова накладна від 30.09.2017 № 446 товар кількістю 1182894 кг на суму 9116987,10 грн., тоді як приймальна квитанція від 30.09.2017 загальна кількість продукції 1671059 кг на суму - 13884452,40 грн., видаткова накладна від 31.10.2017 товар кількістю 524497 кг на суму 4448875,62 грн., тоді як приймальна квитанція від 30.09.2017 - 632998 кг на суму 5627407,50 грн, видаткова накладна від 30.11.2017 № 797 товар кількістю 72736 на суму 611220,54 грн., тоді як приймальна квитанція від 30.11.2017 - 71608 кг (82383 кг базисна) на суму 634814,70 грн).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.06.2020р., посилаючись на Інструкцію щодо заповнення Прийомної квитанції на закупівлю молочної сировини (форма № 3-ПК (МС)), затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 01.12.2015 № 457, зазначив про залишення без належної оцінки спеціалізованих товарних накладних за формою № 1-ТН (МС), які підписані обома сторонами спору, обмежившись посилання на наявність в них зведених відомостей та неможливість виокремлення поставленого товару за Договором.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2020р. вказується про передчасність висновків судів попередніх інстанцій щодо перерахування відповідачем у квітні 2017 року позивачу в якості оплати поставленого товару за Договором суми коштів в розмірі 30200000,00 грн., тоді як згідно інформації відображеної в оборотно-сальдовій відомості відповідача, акті звірки розрахунків від 30.04.2017, картках рахунків 361 за квітень 2017 розмір перерахованої суми за цим Договором складає 20200000,00 грн.

Щодо актів звірки розрахунків станом на 30.04.2017, на 31.05.2017, на 30.06.2017, на 31.07.2017, на 31.08.2017, на 30.09.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.06.2020р. вказав, що підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Також, як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2020р., не з`ясовано належним чином відповідно до вимог законодавства, чи відображались господарські операції зі спірних поставок товару протягом періоду вересня-листопада 2017 року в податковому обліку продавця - позивача та покупця - відповідача; чи отримувались покупцем податкові накладні при здійсненні операцій зі спірних поставок товару у період вересня-листопада 2017 року на підставі наявних в матеріалах справи оспорюваних видаткових накладних; чи відображались у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця такі податкові накладні; чи формувався відповідачем, як покупцем, податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, чи подавалися покупцем уточнюючі декларації щодо безпідставного нарахування податкового кредиту продавцем за оспорюваними накладними.

В контексті викладеного, судом береться до уваги, що за п. 1.1 розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998р., основними завданнями експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності є визначення, в тому числі, відповідності нормативно-правовим актам відображення в податковому обліку податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість.

До завдань експертизи входить також визначення: документальної обґрунтованості розміру нестачі або надлишків товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, періоду і місця їх утворення; документальної обґрунтованості оформлення операцій з одержання, зберігання, виготовлення, реалізації товарно-матеріальних цінностей, у тому числі грошових, основних засобів, надання послуг; документальної обґрунтованості відображення в обліку грошових коштів, цінних паперів; документальної обґрунтованості відображення в обліку операцій з нарахування та виплати заробітної плати, інших виплат; відповідності нормативно-правовим актам відображення в податковому обліку доходів та витрат за фінансово-господарськими операціями, що підлягають оподаткуванню податком на прибуток.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним з засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Відповідно до статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

У клопотанні від 12.10.2020р. відповідач просить поставити на вирішення експерта питання "чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Сільськогосподарського виробничого кооперативу Перший національний виробничий кооператив (правонаступник ТОВ "Органік Сідс" розмір заборгованості 3935558,00 грн. за поставлені Дочірньому підприємству Старокостянтинівський молочний завод товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р станом на 30.03.2018р. згідно долучених до матеріалів справи №924/233/18 товаро-супровідних документів".

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ГПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Проведення розрахунків по справі з огляду на значний обсяг накладних, квитанцій, платіжних доручень, взаємосуперечливих документів можливе з залученням спеціаліста у економічній сфері.

В свою чергу, за п. 1.2 розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень до орієнтовного переліку вирішуваних питань входить питання "Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача (найменування підприємства) розмір заборгованості за поставлені підприємству (найменування підприємства) товарно--матеріальні цінності, виконані роботи (надані послуги) за договором (номер та дата договору) за період (зазначається період), у тому числі з урахуванням висновків інших видів експертиз?".

Судом враховується, що не проведення судової експертизи може залишити без належної оцінки надані сторонами докази, тобто призвести до порушення принципу всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи те, що для вирішення справи необхідні спеціальні знання (економічні, бухгалтерські тощо) щодо встановлення дійсної суми боргу із врахуванням часткових проплат, необхідність визначення відповідності нормативно-правовим актам відображення в податковому обліку податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, з огляду на значний об`єм платіжних та розрахункових документів, наданих для перевірки розрахунків та період нарахування, розбіжності у сторін по справі з приводу обсягів поставленої та отриманої продукції, визначення ціни останньої, наявність у матеріалах справи суперечливих документів, суд вважає за необхідне клопотання відповідача про проведення у даній справі судової економічної експертизи задовольнити та призначити по даній справі судову економічну експертизу, на розгляд експертного дослідження поставити наступне питання: Чи підтверджується документально (документи бухгалтерського обліку, первинні бухгалтерські документи) заявлений позивачем у позовних вимогах розмір основної заборгованості - 3312859,00 грн. за поставлені Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. за вказані у позові періоди? Вирішити інші питання, які виникнуть в процесі проведення експертизи.

Суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до п. 2.3 розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Визначаючись з експертною установою, яка проводитиме судову експертизу, господарським судом враховуються положення пункту 1.6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, згідно з яким експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в експертній установі за зоною регіонального обслуговування, орган (особа), який (яка) призначає експертизу (залучає експерта), зазначивши відповідні мотиви, доручає її виконання експертам іншої експертної установи.

Відповідач у клопотанні від 12.10.2020р. просить суд доручити проведення судово-економічної експертизи у справі №924/233/18 експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Позивач у судовому засіданні 16.10.2020р. не надав згоди на проведення судово-економічної експертизи, що судом розцінюється як недосягнення згоди між сторонами щодо визначення експерта чи експертної установи.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за доцільне, з урахуванням зони регіонального обслуговування, проведення експертизи доручити Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно з ст. 104 ГПК України Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Витрати по оплаті експертизи підлягають покладенню на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Зупинення провадження у справі це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли їх може бути усунено.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Враховуючи, що для проведення експертного дослідження матеріали справи направляються до експертної установи, та у цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, суд приходить до висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 42, 99, 100, 228, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити по справі №924/233/18 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Хмельницький, вул. Володимирська, 109).

На вирішення економічної експертизи поставити наступне питання:

1. Чи підтверджується документально (документи бухгалтерського обліку, первинні бухгалтерські документи) заявлений позивачем у позовних вимогах розмір основної заборгованості - 3312859,00 грн. за поставлені Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. за вказані у позові періоди?

Вирішити інші питання, які виникнуть в процесі проведення експертизи.

Зобов`язати сторони надати на вимогу експерта необхідні документи для проведення експертизи, попередивши про можливість, в разі невиконання вимог суду, притягнення до передбаченої чинним законодавством відповідальності.

Оплату за проведення експертизи покласти на Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів.

Попередити експерта про передбачену ст. ст. 384 та 385 Кримінального кодексу України кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків або відмову експертів від виконання покладених обов`язків без поважних причин.

Провадження у справі №924/233/18 зупинити до отримання результатів експертизи.

Матеріали справи №924/233/18 надіслати до Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Хмельницький, вул. Володимирська, 109).

Зобов`язати Хмельницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернути матеріали справи №924/233/18 на адресу суду разом з експертним висновком та його копію надіслати сторонам.

Ухвала підписана 16.10.2020р., набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, складання повного тексту ухвали залежно від складності справи може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.10.2020р.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://km.arbitr.gov.ua.

Суддя В.В. Димбовський

Відрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - ТОВ "Органік Сідс" (м. Київ, Шевченківський р-н, Провулок Алли Горської, буд. 5);

3 - відповідачу (31104, м.Старокостянтинів Хмельницької області, вул.Івана Франка, 47).

Всім рек. з пов.