ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020м. ДніпроСправа № 904/3484/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Полевичек Д.А.

за позовом Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, м.Павлоград, Дніпропетровська область

в інтересах держави в особі:

Першотравенської міської ради, м.Першотравенськ, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, м.Першотравенськ, Дніпропетровська область

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Штундер Наталії Артурівни, м.Першотравенськ, Дніпропетровська область

про стягнення відшкодування за фактичне користування майном в сумі 41461,51 грн.

Представники:

від позивача: Шрам Є.С.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Павлоградська місцева прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Першотравенської міської ради звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача-1: Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Штундер Наталії Артурівни в якій просить стягнути з відповідача - 2 відшкодування за фактичне користування майном в сумі 41461,51 грн., 41 461,51 грн. (сорок одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня п`ятдесят одна копійка); зобов`язати фізичну особу-підприємця Штундер Наталію Артурівну (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути Першотравенській міській раді комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 271,2 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_2, за актом приймання-передачі та стягнути суму сплаченого судового збору.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що укладений договір оренди є недійсним оскільки обов`язковому нотаріальному посвідченню, зазначає, що за період фактичного користування нежитловим приміщенням з квітня 2018 по квітень 2020 ФОП Штундер Н.А. мала сплатити Першотравенському МЖКП грошові кошти за фактичне користування нежитловим приміщенням на загальну суму 96 461,51 грн., однак фактично сплатила 55000 грн., не відшкодувавши вартість користування майном на суму 41461,51 грн. Таким чином, ФОП Штундер Н.А. відповідно до ст.216 ЦК України зобов`язана повернути нежитлове приміщення загальною площею 271,2 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_2, яке було 01.04.2018 одержано нею на виконання недійсного правочину, та відшкодувати вартість користування вказаним майном у сумі 41461,51 грн., яка не була нею сплачена під час фактичного користування майном.

Ухвалою господарського суду від 06.07.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання, призначене на 31.08.2020 о 12:30 год.

30.07.2020р. відповідач-1 подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги в.о. керівника Павлоградської місцевої прокуратури щодо стягнення з ФОП Штундер Н.А. (Відповідач 2) заборгованості в сумі 41461,51 грн. визнає. Відповідач 1 також вказав, що ним на підставі протоколу проведення конкурсу з набуття на конкурентних засадах права на оренду комунального майна на території Першотравенської міської ради від 22.03.2018 року, укладено договір оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Шахтарської Слави, 13 у місті Першотравенську Дніпропетровської області. Відповідно до п. 3.4. Договору оренди № 593/1/18 від 01.04.2018 року, орендар зобов`язаний вносити орендну плату незалежно від наслідків його господарської діяльності не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Зобов`язання щодо оплати орендної плати не виконувалось у повному обсязі, а досудове врегулювання (особисті бесіді, направлення претензій) не дали бажаного результату.

31.08.2020 р. засобами електронної пошти представником Першотравенської міської ради подано клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 31.08.2020р. підготовче засідання відкладене на 09.09.2020р.

07.09.2020р. позивачем надано відповідь на відзив відповідача-1 в якому зазначено, що у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог наявні підстави для задоволення вищевказаного позову Павлоградської місцевої прокуратури.

09.09.2020р. відповідачем-1 подано клопотання в якому останній просить суд провести судове засідання без участі представника та винести рішення відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою суду від 09.09.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2020 о 11:00 год..

В призначене на 09.10.2020 р. о 11:00 год. судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача -1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач - 2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач - 2 відзив на позовну заяву не надав, про наявність відкритого провадження повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №579 направленого судом на адресу офіційного місцезнаходження відповідача - 2.

Згідно з ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому суд зазначає, що учасники судового провадження, мають в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що наголошував Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України".

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Для цих цілей існує Єдиний державний реєстр судових рішень. Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач - 2 не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Оскільки відповідач - 2 відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу відповідно до ч.9 ст. 165, а також ч. 2 ст.178 ГПК України за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2018 Першотравенською міською радою проведено конкурс з набуття на конкурентних засадах права на оренду комунального майна - нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2, площею 271,2 кв.м. Згідно переліку об`єктів комунального майна, право оренди яких передбачається передати шляхом проведення конкурсу, вищевказане нежитлове приміщення перебуває на балансі Першотравенського міського житлово-комунального підприємства.

Згідно протоколу проведення конкурсу від 22.03.2018 його переможцем визнано фізичну особу - підприємця Штундер Наталію Артурівну. У протоколі проведення конкурсу зазначено, що термін оренди - 5 років, договір оренди потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.2.6 Положення про оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Першотравенська, затвердженого рішенням Першотравенської міської ради від 19.07.2013 № 146-35/VI, орендодавцем майна комунальної власності територіальної громади м. Першотравенська є Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство, засноване Першотравенською міською радою, або уповноважені балансоутримувачі комунального майна в особі керівника.

01.04.2018 між Першотравенським МЖКП (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Штундер Н.А. (орендар) укладено договір № 593/1/18 оренди комунального майна.

Згідно п. 1.1. вказаного договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування комунальне нерухоме майно площею 271,2 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору акту приймання-передавання майна.

Згідно з актом приймання-передачі від 01.04.2018 нежитлове приміщення загальною площею 271,2 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_2, передано орендарю в користування.

Відповідно до п. 10.1 договір укладено строком на 5 років, що діє з 01.04.2018 по 31.03.2023 включно.

Листом Першотравенського МЖКП № 1419 від 18.06.2018 ФОП Штундер Н.А. повідомлено про необхідність нотаріального посвідчення договору оренди.

Згідно інформації Першотравенського МЖКП № 973 від 19.05.2020 ФОП Штундер Н.А. не виконала своїх зобов`язань щодо нотаріального посвідчення договору оренди.

Таким чином, договір оренди комунального майна № 593/1/18 від 01.04.2018 р., укладений між Першотравенським МЖКП (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Штундер Н.А. (орендар), є нікчемним, так як його недійсність прямо встановлена законом (ст.220 ЦК України), і визнання його судом недійсним не вимагається

ФОП Штундер Н.А. на виконання недійсного правочину отримала право користування нежитловим приміщенням, а Першотравенське МЖКП мало справедливе очікування на отримання орендної плати за користування ФОП Штундер Н.А. об`єктом оренди.

Як зазначає прокурор, сума заборгованості відповідача - 2, ФОП Штундер Н.А., за користування майном складає 41461,51 грн., стягнення якої і є предметом виниклого спору.

Суд, розглянувши заявлені позовні вимоги вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 793 Цивільного кодексу України, у редакції, яка діяла на момент укладення Договору, передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, вищезазначена норма Цивільного кодексу України передбачає обов`язкове нотаріальне посвідчення договорів найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), які укладені на три роки і більше.

Відповідно до умов даного договору строк оренди становить 5 років, у зв`язку з чим даний договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Однак, договір оренди комунального майна № 593/1/18 від 01.04.2018 р. у порушення вимог ст.793 Цивільного кодексу України нотаріально не посвідчено.

Згідно ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно правової позиції, викладеної у п.п. 69, 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Таким чином, договір оренди комунального майна № 593/1/18 від 01.04.2018 р., укладений між Першотравенським МЖКП (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Штундер Н.А. (орендар), є нікчемним, так як його недійсність прямо встановлена законом (ст.220 ЦК України), і визнання його судом недійсним не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч.2 ст.208 Господарського кодексу України у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Згідно ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно розрахунку Першотравенського МЖКП вартість користування нежитловим приміщенням розрахована за наступною методикою: за перший місяць - базовий розмір 3118,80 грн. помножено на 20% ПДВ, помножено на індекс інфляції 100,8% та поділено на 100 = 3772,50 грн. (3118,80 х 1.2 х 100.8/100); вартість користування за наступні місяці - вартість за попередній місяць помножено на індекс інфляції та поділено на 100.

Таким чином, вартість фактичного користування нежитловим приміщенням складає наступні суми:

- за травень 2018 - 3772,50 грн. (3118,80 х 1,2 х 100,8/100 = 3772,50, де 3118,80 - базовий розмір, 1,2 - 20% ПДВ, 100,8 - індекс інфляції); сплачено - 0;

- за червень 2018 - 3772,50 грн. (3772,50 х 100/100 = 3772,50, де 3772,50 - розмір за попередній місяць, 100 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за липень 2018 - 3772,50 грн. (3772,50 х 100/100 = 3772,50, де 3772,50 - розмір за попередній місяць, 100 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за серпень 2018 - 3768,73 грн. (3772,50 х 99,9/100 = 3768,73, де 3772,50 - розмір за попередній місяць, 99,9 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за вересень 2018 - 3768,73 грн. (3768,73 х 100/100 = 3768,73, де 3768,73 - розмір за попередній місяць, 100 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за жовтень 2018 - 3840,33 грн. (3768,73 х 101,9/100 = 3840,33, де 3768,73 - розмір за попередній місяць, 101,9 - індекс інфляції), сплачено - 10000 грн.

- за листопад 2018 - 3905,62 грн. (3840,33 х 101,7/100 = 3905,62, де 3840,33 - розмір за попередній місяць, 101,7 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за грудень 2018 - 3960,30 грн. (3905,62 х 101,4/100 = 3960,30, де 3905,62 - розмір за попередній місяць, 101,4 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за січень 2019 - 3991,98 грн. (3960,30 х 100,8/100 = 3991,98, де 3960,30 - розмір за попередній місяць, 100,8 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за лютий 2019 - 4031,90 грн. (3991,98 х 101/100 = 4031,90, де 3991,98 - розмір за попередній місяць, 101 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за березень 2019 - 4052,06 грн. (4031,90 х 100,5/100 = 4052,06, де 4031,90 - розмір за попередній місяць, 100,5 - індекс інфляції), сплачено - 7000 грн.

- за квітень 2019 - 4088,53 грн. (4052,06 х 100,9/100 = 4088,53, де 4052,06 - розмір за попередній місяць, 100,9 - індекс інфляції), сплачено - 8000 грн.

- за травень 2019 - 4129,42 грн. (4088,53 х 101/100 = 4129,42, де 4088,53 - розмір за попередній місяць, 101 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за червень 2019 - 4158,32 грн. (4129,42 х 100,7/100 = 4158,32, де 4129,42 - розмір за попередній місяць, 100,7 - індекс інфляції), сплачено - 8000 грн.

- за липень 2019 - 4137,53 грн. (4158,32 х 99,5/100 = 4137,53, де 4158,32 - розмір за попередній місяць, 99,5 - індекс інфляції), сплачено - 4000 грн.

- за серпень 2019 - 4112,70 грн. (4137,53 х 99,4/100 = 4112,70, де 4137,53 - розмір за попередній місяць, 99,4 - індекс інфляції), сплачено - 10 000 грн.

- за вересень 2019 - 4100,36 грн. (4112,70 х 99,7/100 = 4100,36, де 4112,70 - розмір за попередній місяць, 99,7 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за жовтень 2019 - 4129,07 грн. (4100,36 х 100,7/100 = 4129,07, де 4100,36 - розмір за попередній місяць, 100,7 - індекс інфляції), сплачено - 8000 грн.

- за листопад 2019 - 4157,98 грн. (4129,07 х 100,7/100 = 4157,98, де 4129,07 - розмір за попередній місяць, 100,7 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за грудень 2019 - 4162,13 грн. (4157,98 х 100,1/100 = 4162,13, де 4157,98 - розмір за попередній місяць, 100,1 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за січень 2020 - 4153,80 грн. (4162,13 х 99,8/100 = 4153,80, де 4162,13 - розмір за попередній місяць, 99,8 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за лютий 2020 - 4162,10 грн. (4153,80 х 100,2/100 = 4162,12, де 4153,80 - розмір за попередній місяць, 100,2 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за березень 2020 - 4149,61 грн. (4162,10 х 99,7/100 = 4149,61, де 4162,10 - розмір за попередній місяць, 99,7 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- за квітень 2020 - 4182,80 грн. (4149,61 х 100,8/100 = 4182,80, де 4149,61 - розмір за попередній місяць, 100,8 - індекс інфляції), сплачено - 0;

- всього відповідачем - 1 нараховано 96461,51 грн., а відповідачем - 2 сплачено - 55000 грн.

За період фактичного користування нежитловим приміщенням з квітня 2018 по квітень 2020 ФОП Штундер Н.А. мала сплатити Першотравенському МЖКП грошові кошти за фактичне користування нежитловим приміщенням на загальну суму 96461,51 грн., однак фактично сплатила 55000 грн., не відшкодувавши вартість користування майном на суму 41461,51 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 41461,51 грн. заборгованості за користування нерухомим майном.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції`звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем - 2не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин, зокрема доказів щодо оплати заборгованості з оррендної плати та звільнення орендованого приміщення, яке є предметом спору у даній справі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

1. Стягнути з фізичної особи-підприємця Штундер Наталії Артурівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Першотравенської міської ради (52800, Дніпропетровська область, м.Першотравенськ, вул.Шкільна, буд. 20, ) 41461,51 грн. (сорок одну тисячу чотириста шістдесят одна гривня п`ятдесят одна копійка) як відшкодування вартості фактичного користування комунальним нерухомим майном - нежитловим приміщенням загальною площею 271,2 кв.м, розташованим за адресою АДРЕСА_2.

2. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Штундер Наталію Артурівну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути Першотравенській міській раді (52800, Дніпропетровська область, м.Першотравенськ, вул.Шкільна, буд. 20, ) комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 271,2 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_2, за актом приймання-передачі.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Штундер Наталії Артурівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38) сплачений судовий збір в сумі 4204 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.10.2020

Суддя С.П. Панна