ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/16706/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.

за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 (головуючий суддя Коротун О. М., судді Гаврилюк О. М., Сулім В. В.)

у справі № 910/16706/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укргазбуд"

до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промімекс-Техно"

про стягнення 93 051 349,57 грн

(у судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Михайлов Т. М., відповідача - Кириленко О. П.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Укргазбуд» (далі - позивач, ПрАТ «Укргазбуд») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - відповідач, ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз») про стягнення 93 051 349,57 грн, з яких: 15 553 675,57 грн - основний борг за договором підряду від 11.07.2012 № 749; 21 652 420,91 грн пеня за період з 19.01.2013 по 24.09.2017; 2 184 758,76 грн - 3% річних за період з 19.01.2013 по 24.09.2017; 18 475 985,90 грн - збитки від інфляції за період з червня 2012 по серпень 2017; 9 468 143,20 грн - основний борг за договором підряду від 29.11.2012 № 1308, 13 180 692,94 грн пеня за період з 19.01.2013 по 24.09.2017; 1 329 949,87 грн - 3% річних за період з 19.01.2013 по 24.09.2017; 11 205 722,42 грн - збитки від інфляції за період з червня 2012 по серпень 2017.

2. Позовні вимоги про стягнення заборгованості та штрафних санкцій обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати позивачу виконаних робіт за договорами підряду від 11.07.2012 № 749 та від 29.11.2012 №1308. У зв`язку з простроченням виконанням зобов`язань з оплати виконаних робіт, позивачем також нараховано штрафні санкції, передбачені умовами договорів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у позові відмовлено.

4. Рішення обґрунтовано тим, що згідно з сертифікатом торгово-промислової палати України від 03.12.2014 № 2018 засвідчено ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) з 27.02.2014 та зазначено, що дату закінчення їх терміну встановити неможливо. А тому, зважаючи на вплив форс-мажорних обставин, суд першої інстанції, на підставі ст. 614, 617 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), дійшов висновку про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки таке порушення сталося внаслідок непереборної сили.

5. Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовна давність щодо стягнення заборгованості за вказаними договорами, про застосування якої заявив відповідач, закінчилася. За договором від 11.07.2012 № 749 строк закінчився 27.12.2015, а за договором від 29.11.2012 № 1308 - 08.02.2016. Натомість, як зазначив суд першої інстанції, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 27.09.2017, тобто більш ніж через рік після спливу позовної давності.

6. При цьому суд першої інстанції не прийняв до уваги твердження позивача про те, що після підписання відповідачем акта звірки взаєморозрахунків перебіг позовної давності переривався відповідно до ст. 264 ЦК України і після переривання перебіг позовної давності почався заново, оскільки вказаний акт звірки взаєморозрахунків між сторонами підписаний 25.09.2014, а позовна заява подана до суду 27.09.2017. Тобто, також з пропущенням позовної давності, передбаченої ЦК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

7. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020, рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 49 982 887,90 грн, з ухваленням нового - про задоволення позову частково. Стягнуто з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь ПрАТ «Укргазбуд» 49 982 887,90 грн, з яких: 15 553 675,57 грн основний борг за договором підряду від 11.07.2012 № 749; 1 401 109, 19 грн 3 % річних за період з 25.09.2014 по 24.09.2017; 14 114 804, 13 грн інфляційних втрат; 9 468 143, 20 грн основний борг за договором підряду від 29.11.2012 № 1308; 852 911, 09 грн 3 % річних за період з 25.09.2014 по 24.09.2017; 8 592 244, 72 грн інфляційних втрат.

8. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанцій виходив зі встановленого факту неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати прийнятих робіт та наявності передбачених статтею 625 ЦК України обставин для стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних в межах позовної давності.

9. Дослідивши умови наявних договорів підряду, акти виконаних робіт, довідки про вартість та з урахуванням часткової оплати за цими договорами та відсутність в акті знищення від 22.01.2016 за № 7 договорів підряду та первинних документів до них, які є предметом розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про більшу вірогідність («баланс вірогідностей») факту виконання робіт за договорами підряду від 11.07.2012 №749, від 29.11.2012 № 1308, аніж факт невиконання таких робіт та відхилив посилання відповідача на відсутність доказів виконання підрядних робіт.

10. Суд апеляційної інстанції, з посиланням на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2018 у справі № 910/16725/17, між тими ж сторонами за аналогічних обставин, відхилив посилання місцевого господарського суду на сертифікат торгово-промислової палати України від 03.12.2014 № 2018, оскільки останній не містить посилання на договори підряду та не може вважатися доказом підтвердження дії обставин непереборної сили на виконання відповідачем грошових зобов`язань за цими договорами.

11. Окрім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підписання і скріплення печатками уповноваженими представниками сторін акта звірки від 25.09.2014 є дією, що свідчить про визнання боргу відповідачем, у зв`язку з чим перебіг позовної давності переривався, що також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у справі № 910/16725/17. Позивач звернувся з позовною заявою 25.09.2017 (підтверджується описом вкладення та проставленим на ньому штемпелем відділення зв`язку) в межах позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

12. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020, справу № 910/16706/17 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

13. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена за наявності в матеріалах справи доказів нереальності проведення господарських операцій за договорами підряду від 11.07.2012 №749, від 29.11.2012 № 1308, виключення можливості виконання робіт за вказаними договорами підряду, невідповідності первинної документації за цими договорами підряду критеріям вірогідності та достовірності доказів.

14. Зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував частину першу статті 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі від 911/5358/14.

15. Суд апеляційної інстанції застосував частину п`яту статті 203 ЦК України, статтю 1 і частину першу статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14, від 05.12.2018 у справі № 915/878/16, від 29.03.2018 у справі № 910/6986/17, від 19.02.2019 у справі № 911/5309/14.

16. Суд апеляційної інстанції застосував статтю 264 ЦК України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

17. Суд апеляційної інстанції застосував частину п`яту статті 236 ГПК України без урахування висновків щодо застосування цієї норми, викладених у постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 925/291/18, частину третю статті 75 ГПК України без урахування висновків щодо застосування цієї норми, викладених у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 915/1855/15.

18. 04.09.2020 безпосередньо до Касаційного господарського суду від скаржника надійшла заява в порядку с.ст. 42, 46, 169, 210, 236 ГПК України в якій ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" просить: "здійснити перевірку застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права щодо відповідності документів з назвою "АКТ ПРИЕМКИ ВЫПОЛНЕННЫХ СТРОИТЕЛЬНЫХ РАБОТ*",що складені за формою КБ-2в та документів з назвою "СПРАВКА О СТОИМОСТИ ВЫПОЛНЕНЫХ СТРОИТЕЛЬНЫХ РАБОТ */И ЗАТРАТЫ**/", що складені за формою КБ-3, за договорами підряду від 11.07.2012 № 749, від 29.11.2012 № 1308, які надані позивачем до справи для підтвердження своїх вимог, критеріям допустимості та достовірності, визначених ст.ст. 77, 78 ГПК України; здійснити перевірку дотримання апеляційним господарським судом принципу jura novit curia ("суд знає закони") та відповідних висновків у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц під час здійснення юридичної кваліфікації спірних правовідносин, які безпосередньо пов`язані із формуванням виконавської документації про виконання робіт з будівництва магістрального газопроводу із залученням субпідрядної організації".

19. Вказана заява за по суті є доповненням до касаційної скарги в частині доводів відповідача щодо допустимості і достовірності наявних в матеріалах справи доказів. Заява не містить доказів направлення її копії іншим учасникам справи, подана поза межами строку, встановленого частиною першою статті 298 ГПК України (з урахуванням положень пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)"), не містить клопотання про поновлення строку на подання відповідної заяви, а тому залишається Судом без розгляду.

20. 08.09.2020 безпосередньо до Касаційного господарського суду від скаржника надійшла заява в порядку ст.ст. 42, 46, 169, 210, 301 ГПК України в якій останній просить надати критичну оцінку фактичним обставинам справи та висновкам, викладеним ПрАТ "Укргазбуд" у відзиві на касаційну скаргу від 04.09.2020.

21. Заяви, подані скаржником 09.09.2020, 01.10.2020 і 07.10.2020 в порядку ст.ст. 42, 46, 169, 210, 301 ГПК України, також залишаються Судом без розгляду, з підстав зазначених у пункті 19 цієї Постанови.

Позиція інших учасників справи

22. Від ПрАТ "Укргазбуд" надійшов відзив, у якому також наявна заява про поновлення строку на подання відзиву. У цій заяві представник позивач зазначає, що не отримав ухвалу про відкриття касаційного провадження за повторно поданою касаційною скаргою ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз", також зазначає, що у зв`язку із встановленням Кабінетом Міністрів України карантину, позивач і його представник працюють віддалено, відзив подається заздалегідь до судового засідання, а тому вважає, що сукупності вказаних обставин достатньо для поновлення строку на подання відзиву. Розглянувши вказане клопотання, Суд вважає наведені позивачем причини пропуску строку поважними.

23. У відзиві позивач не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить касаційну скаргу відхилити, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 - залишити в силі. Позивач посилається на необґрунтованість доводів відповідача щодо неповноти розгляду справи; зазначає, що доводи скаржника про розкрадання, підроблення, фіктивність, нікчемність і нереальність не підтверджені належними і допустимими доказами; вказані доводи відповідача були спростовані у справах № 911/2788/18, № 911/2076/19; позивач надав первинні документи, які підтверджують факт виконання робіт; у справі № 910/16725/17 за участі тих самих сторін, Верховний Суд надав оцінку тим самим нормам договору підряду, нормам законодавства, аналогічним обставинам.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

24. Між ПрАТ «Укргазбуд» (підрядник) і ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» (замовник) укладені договори підряду від 11.07.2012 № 749 (далі - договір № 749) та від 29.11.2012 № 1308 (далі - договір № 1308).

25. Умовами договорів № 749 і № 1308 визначено таке:

- позивач зобов`язався виконати комплекс робіт по виготовленню і транспортуванню плетей підводного трубопроводу БК-1 Одеського ГМ-МСП-4 Голіцинського ГКМ по об`єкту «Облаштування Одеського та Безіменного газових родовищ на шельфі Чорного моря. Пусковий комплекс». Вказані роботи позивач зобов`язався виконати власними силами, а також силами залучених за погодженням із відповідачем супідрядних організацій, а останній зобов`язався прийняти вказані роботи та оплатити їх вартість на умовах даних договорів (п. 1.1);

- ціна предмету договору є приблизною (динамічною), визначена договірною ціною (додаток №3) і складає 29 765 739, 60 грн (за договором № 1308) і 94 596 348, 00 грн (за договором №749), відповідно, без врахування вартості матеріалів замовника (п. 3.1);

- протягом 10 днів після підписання договору замовник перераховує підрядчику аванс у розмірі 30 % від вартості робіт за договором;

- розрахунок за виконані роботи виконується щомісячно згідно з актами приймання виконаних підрядних робіт (Ф№КБ-2в) і довідки про вартість виконаних робіт / і витрат / (Ф№КБ-3), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 04.12.2009 № 554;

- замовник щомісяця протягом двадцяти календарних днів з дати підписання актів приймання виконаних підрядних робіт (Ф№КБ-2в) і довідки про вартість виконаних робіт / і витрат / (Ф№КБ-3), сплачує підрядчику 70 % від вартості виконаних робіт без врахування вартості матеріалів замовника, а 30 % вартості виконаних у звітний період робіт погашається в рахунок авансу (п. 4.1);

- результатами виконаних за поточний місяць робіт, підрядчик складає акт приймання виконаних будівельно-монтажних робіт (Ф№КБ-2в), довідку про вартість виконаних робіт / і витрат / (Ф№КБ-3) з урахуванням вартості матеріалів замовника. Підрядчик оформлює повний комплект виконавчої документації на весь виконаний об`єм робіт, звіт про використання матеріалів замовника і документів згідно з п. 4.3, 4.4, 4.5 договору і передає на підпис замовнику. Замовник протягом десяти робочих днів розглядає акти та підписує їх або надає мотивовану відмову у вигляді зауважень (п.п. 5.1, 5.2);

- датою початку виконання робіт є дата підписання договору. Підрядчик зобов`язується розпочати виконання робіт з моменту підписання договору та повністю виконати роботи, згідно з технічним завданням (додаток № 1) і календарного графіку (додаток № 2) (п. 6.1).

- розділами 7 договорів підряду сторони узгодили права та обов`язки сторін;

- у випадку порушення зобов`язань, сторони несуть відповідальність, передбачену даним договором і чинним законодавством України. У випадку невчасної оплати замовник сплачує підряднику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми заборгованості (пунктами 8.1, 8.2);

- сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному договору, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили, які не існували на момент укладення договору і виникли проти волі сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо,війна і т. ін.) (п. 9.1);

- сторона, яка зазнала дій обставин, вказаних в п. 9.1 договору, зобов`язана негайно, в письмовій формі повідомити іншу сторону про виникнення і можливу тривалість вказаних обставин, додаючи довідку Торгово-промислової палати або іншого компетентного органу, який діє в місці виникнення обставин непереборної сили (п. 9.2).

26. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що за договорами №749 та № 1308 були виконанні роботи на загальну суму 87 304 905, 51 грн (за договором № 749 на суму 73 625 480, 31 грн та за договором № 1308 на суму 13 679 425, 20 грн).

27. Факт виконання робіт на вказану суму підтверджується наступними актами виконаних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт / і витрат /: довідка за серпень 2012 року від 31.08.2012 та акти № 1, № 2 за серпень 2012 року від 31.08.2012 на суму 16 537 711, 34 грн, довідка за жовтень 2012 року від 01.10.2012 та акти № 1, № 2, № 3 за жовтень 2012 року від 01.10.2012 на суму 34 993 438, 28 грн, довідка за листопад 2012 року від 07.12.2012 року та акт № 1, № 2, № 3 за листопад 2012 року від 07.12.2012 на суму 22 093 407, 51 грн, довідка за лютий 2013 від 28.02.2013 та акти № 1, № 2 за лютий 2013 року на суму 923, 18 грн за договором № 749. За договором № 1308 виконання робіт підтверджується довідкою за січень 2013 від 18.01.2013 та актом за січень 2013 від 18.01.2013 на суму 13 679 425, 20 грн. Указані документи підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

28. Відповідач за виконані роботи розрахувався частково в розмірі 62 283 086, 74 грн, а саме: за договором № 749 на суму 58 071 804, 74 грн, а за договором № 1308 на суму 4 211 282, 00 грн, що підтверджується виписками по рахункам позивача.

29. Суд апеляційної інстанції дослідив, що копії вказаних документів, завірені позивачем, наявні в матеріалах справи; зазначене не спростовувалося скаржником на стадії апеляційного перегляду.

30. Сторонами було складено акт звіряння взаємних розрахунків за період: 29.11.2012 - 25.09.2014 за договором № 1308. Зокрема, голова правління ПрАТ «Укргазбуд» ОСОБА_1 , з одного боку, і тимчасово виконуючий обов`язки голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» Нєжнова Світлана Володимирівна , з іншого боку, склали акт про те, що станом на 25.09.2014 заборгованість на користь ПрАТ «Укргазбуд» складає 9 468 143, 20 грн. Указаний акт підписано головою правління та в.о. головного бухгалтера позивача та т.в.о. голови правління та головним бухгалтером відповідача та скріплений печатками товариств.

31. Відповідний акт звірки складено і за договором № 749, згідно з яким станом на 25.09.2014 заборгованість на користь ПрАТ «Укргазбуд» складає 15 553 675, 57 грн. Указаний акт також підписано головою правління та в.о. головного бухгалтера позивача та т.в.о. голови правління та головним бухгалтером відповідача та скріплений печатками товариств.

32. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 25 021 818, 77 грн, з яких: 15 553 675, 57 грн за договором № 749 та 9 468 143, 20 грн за договором № 1308.

33. Відповідно до здійсненого судом апеляційної інстанції розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за період з 25.09.2014 по 24.09.2017 (в межах позовної давності) обґрунтованими є заявлені позивачем за договором № 749: 3 % річних у сумі 1 401 109,19 грн, інфляційні втрати в сумі 14 114 804,13 грн; за договором № 1308: 3 % річних у сумі 852 911,09 грн, інфляційні втрати в сумі 8 592 244,72 грн.

34. Відповідно до п. 4.1 договору № 749 замовник повинен був розрахуватися з підрядником за актами приймання виконаних будівельних робіт № 1-3 від 07.12.2012 у термін до 27.12.2012 включно; за договором № 1308 - за актами приймання виконаних будівельних робіт № б/н від 18.01.2013 у термін до 08.02.2013 включно.

35. Відповідно, останнім днем для стягнення пені за договором № 749, з урахуванням заявленої позовної давності, було 27.06.2014, а за договором № 1308 - 29.05.2013. Водночас, з позовом у даній справі позивач звернувся тільки 25.09.2017, з пропуском позовної давності в частині вимог щодо стягнення пені.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

36. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

37. Підставами касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції у цій справі, яка переглядається, скаржник визначив пункти 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Щодо суті касаційної скарги

38. Предметом розгляду цієї справи є вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за договором підряду.

39. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду переглядає у касаційному порядку судові рішення, лише якщо правовідносини у справі, що розглядається, є подібними до тих правовідносин, які склалися між сторонами в іншій справі, у якій Верховний Суд сформулював висновок щодо застосування норми права, на який посилався скаржник у касаційній скарзі.

40. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

41. При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де аналогічними (тотожними, аналогічними, подібними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 по справі № 372/4583/14-ц).

42. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

43. Так, у цій справі за результатами оцінки поданих сторонами доказів, апеляційний господарський суд встановив, що:

- наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт виконання підрядником робіт за договорами № 749, № 1308;

- наявні в матеріалах справи акти за формою Ф№КБ-2в та довідки про вартість форми Ф№КБ-3 (узгоджені сторонами) підписані обома сторонами без зауважень. Доказів неналежності таких документів (підробка, фальсифікація, тощо) відповідачем до матеріалів справи не надано. Дані оригінали оглянуті судом апеляційної інстанції;

- посилання відповідача на акт «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» від 22.01.2016 № 7, як на підставу відмови в позові, відхилені судом апеляційної інстанції як необґрунтовані з огляду на те, що вказаний акт не містить чіткого переліку договорів, актів та довідок, які знищено. Натомість в акті відображено дати справ або крайні дати справ, кількість справ, томів, строк зберігання справ. Відображення факту знищення договорів підряду №749, № 1308, актів та довідок до них, акт від 22.01.2016 № 7 не містить;

- за умови наявних та досліджених судом апеляційної інстанції договорів підряду, актів виконаних робіт, довідок про вартість та з урахуванням часткової оплати за цими договорами та відсутність в акті знищення від 22.01.2016 за № 7 договорів підряду та первинних документів до них, які є предметом розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про більшу вірогідність («баланс вірогідностей») факту виконання робіт за договорами підряду №749, № 1308, аніж факт невиконання таких робіт;

- посилання відповідача на адміністративну справу № 826/6911/14 стосовно ТОВ «Промімекс-Техно» в контексті підтвердження невиконання робіт відхилені судом апеляційної інстанції з огляду на те, що предметом розгляду цієї справи було визнання протиправними дій по проведенню перевірки щодо документального підтвердження господарських операцій, зобов`язання та заборона вчиняти певні дії, які стосуються саме ТОВ «Промімекс-Техно». Свої позовні вимоги ТОВ «Промімекс-техно» обґрунтовувало тим, що звірка проведена податковою без додержання вимог чинного законодавства з питань, що регулюють правовий порядок проведення зустрічних звірок, оскільки у ДПІ у Дарницькому районі м. Києва були відсутні підстави для проведення зустрічної звірки. Тобто вказаний спір стосується оскарження податкової перевірки ТОВ «Промімекс-Техно», а встановлені обставини не входять до предмету доказування у справі № 910/16706/17 (підтвердження факту виконання робіт);

- відповідач не надав жодних експертних досліджень, інших доказів невиконання підрядних робіт, заяв щодо проведення експертизи стосовно невідповідності документації об`єкту будівництва, вимогам до нього, тощо ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції. А тому саме лише судження щодо технічної документації та твердження про «абсурдність» первинної документації, за умови наявності договорів, актів приймання виконаних робіт, довідок про вартість, підписаних сторонами, а також факту часткової сплати за такі роботи, відхилене судом апеляційної інстанції як необґрунтоване;

- щодо посилань відповідача в суді першої інстанції на відсутність всіх документів, зокрема, передбачених п. 4.3, 4.4 договорів, а саме підтвердження витрат на відрядження, вартість матеріально технічних ресурсів, то суд апеляційної інстанції вказав, що розбіжності щодо вказаного питання вирішуються між сторонами під час погодження та підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт /і затрати/, однак, усі довідки підписані відповідачем без зауважень та заперечень, визнав такі доводи необґрунтованими та прийняв у цій частині доводи іншої сторони щодо тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим, через що частина документів не зберіглася.

44. За вказаних обставин, а також відхиливши посилання відповідача та висновки суду першої інстанції щодо наявного в матеріалах справи сертифіката Торгово-промислової палати України від 03.12.2014 № 2018, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення основної заборгованості за договорами № 749, № 1308.

45. Натомість, у справі № 911/5358/14 судами досліджувалися обставини виконання сторонами умов договору про закупівлю товару, за яким позивач зобов`язався поставити відповідачу товар іноземного виробника. Предметом дослідження судів у цій справі були обставини щодо придбання позивачем обладнання, яке в подальшому, за твердженням останнього, було поставлено відповідачу, а саме реальності руху активів позивача у процесі здійснення господарських операцій із своїм контрагентом щодо придбання товару. Таким чином, висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 1 і частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" стосуються правовідносин, які за своїм змістом мають інше матеріально-правове регулювання і фактично-доказову базу, ніж у справі № 910/16706/17, у якій правовідносини стосуються виконання сторонами договорів підряду та у якій судом першої інстанції взагалі не досліджувалися обставини щодо виконання підрядником робіт за договорами і прийняття їх замовником, а відмовлено в задоволенні позову, в зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин та спливом позовної давності, а судом апеляційної інстанції досліджено, що по-перше відповідач у суді першої інстанції не заперечував факт саме виконання робіт за договорами підряду, а по-друге наявними в матеріалах справи доказами, а саме відповідними довідками, складеним відповідно до умов договорів та підписаними сторонами без зауважень, підтверджується факт виконання підрядних робіт.

46. Вказаним також спростовуються доводи відповідача щодо застосування судом апеляційної інстанції частини першої статті 74 ГПК України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі від 911/5358/14.

47. Подібні за змістом зі справою № 911/5358/14 правовідносини також досліджувалися судами у справі № 911/5309/14. У постанові від 19.02.2019 у справі № 911/5309/14 Верховний Суд дійшов висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для з`ясування обставин можливості здійснення поставки, відвантаження товару за спірним договором, наявності / відсутності зовнішньоекономічного контракту щодо придбання товару, надання належної правової оцінки фактам і доказам, одержаним у ході досудового розслідування кримінального провадження. За таких обставин відсутні підстави стверджувати про подібність правовідносин у справі № 911/5309/14 і у справі № 910/16706/17.

48. У справі № 915/878/16 судами досліджувалися обставини щодо укладення між двома фізичними особами - підприємцями договору купівлі-продажу (продукції) та встановлено, що між сторонами існує спір щодо наявності або відсутності між ними договірних відносин купівлі-продажу. Висновки Верховного Суду стосовно наведених вище положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" у цій справі зводяться до необхідності дослідження обставин втрати печатки або викрадення чи протиправності використання печатки іншими особами, а також необхідності встановлення чи має місце відображення операції з отримання товару у податковій звітності, для з`ясування реальності господарської операції. Вказане також свідчить про неподібність правовідносин у цій справі та у справі, яка переглядається.

49. Предметом дослідження судами у справі № 910/6986/17 були правовідносини щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки. Верховний Суд у вказаній справі дійшов висновку що судами не досліджено обставини щодо спірної поставки саме з урахуванням умов укладеного між сторонами договору щодо порядку самої поставки та приймання товару за кількістю та якістю; вказав на важливість дослідження оригіналів документів: видаткових накладних, актів прийому-передачі товару, довіреностей на підписання договору тощо. Матеріально-правове регулювання і фактично-доказова база у цій справі та у справі, яка переглядається, суттєво відрізняються, що свідчить про неподібність правовідносин.

50. Касаційна скарга відповідача містить посилання про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 203 ЦК України, проте розглянувши детально доводи касаційної скарги і постанови Верховного Суду, наведені скаржником у відповідному пункті касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга не містить взагалі обґрунтування вказаних доводів із наведенням відповідних висновків суду апеляційної інстанції і висновків Верховного Суду, які на думку скаржника не були враховані.

51. Також у справі, яка переглядається апеляційний господарський суд встановив, що 25.09.2014, у межах трирічної позовної давності, сторонами було складено та підписано акт звірки взаємних розрахунків за договорами № 749, № 1308 та дійшов висновку, що акти звірки від 25.09.2014, у розумінні ст. 264 ЦК України, з урахуванням наявних актів виконаних робіт та довідок про вартість, є дією, яка свідчить про визнання відповідачем боргу. А відтак, має місце переривання строку позовної давності, оскільки матеріали справи містять усі необхідні первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості, зафіксований сторонами у актах звірки.

52. У контексті вказаних висновків апеляційного господарського суду скаржник зазначає про застосування приписів статті ст. 264 ЦК України без врахування висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

53. У справі № 910/1389/18 Верховний Суд погодився з висновками судів першої і апеляційної інстанції щодо наявності підстав для стягнення основної заборгованості за договором про закупівлю продуктів нафтопереробних рідких і дійшов висновку щодо наявності підстав для передачі справи на новий розгляд в частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на невстановлення обставин щодо заявленого періоду їх нарахування, а також чи входить цей період в межі позовної давності.

54. Щодо суми основної заборгованості Верховний Суд у постанові у справі № 910/1389/18 погодився з висновками судів першої і апеляційної інстанції стосовно того, що перебіг позовної давності до вимог про стягнення основного боргу за договорами, переривався у зв`язку з підписанням відповідачем актів звірки взаємних розрахунків за договорами станом на 20.10.2015, тобто переривався у зв`язку з вчиненням відповідачем (боржником) дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, та згідно із частиною третьою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності після переривання почався заново. Отже, позовні вимоги про стягнення основного боргу заявлені в межах встановленого законом загальної трирічної позовної давності.

55. Викладене свідчить про необґрунтованість доводів скаржника щодо неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 при застосуванні статті 264 ЦК України, оскільки, навпаки, висновки апеляційного господарського суду в цій частині не суперечать висновкам Верховного Суду.

56. Щодо посилань скаржника, на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 925/291/18, щодо застосування норм процесуального права, а саме частини п`ятої статті 236 ГПК України, Верховний Суд зазначає таке.

57. У вказаній справі предметом розгляду були позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу з підстав його фіктивності. Верховний Суд у наведеній постанові дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи на новий розгляд з огляду на недослідження обставин щодо фактичного переміщення спірного товару, дійсності договірних правовідносин щодо транспортного експедирування, фактичного отримання товару. Аналіз змісту вказаної постанови верховного Суду дає підстави стверджувати про неподібність правовідносин у цій справі та у справі, яка переглядається.

58. Разом з тим, посилаючись на наведену постанову Верховного Суду скаржник зазначає про допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права в частині повноти дослідження обставин справи та з`ясування дійсності спірних господарський операцій на підставі даних бухгалтерського обліку сторін спору, учасників такої операції про які заявляють сторони та підтверджують первісні документи; в частині порушення принципу пропорційності господарського судочинства, внаслідок порушення балансу інтересів учасників справи, у зв`язку з чим були залишені без уваги обставини, що спростовують (заперечують) вимоги позивача; в частині забезпечення справедливого розгляду справи і права відповідача на справедливий суд.

59. По суті вказані доводи скаржника зводять до незгоди з установленими судом апеляційної інстанції обставинами щодо факту виконання позивачем підрядних робіт за договорами, а також оцінкою, наданою обставинам, встановленим у справі № 826/6911/14, посилається на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження факту виконання підрядних робіт.

60. Вказаним доводам відповідача надав оцінку суд апеляційної інстанції з посиланням на відповідні умови договорів підряду, обставини справи і законодавчі приписи. Доводи відповідача в цій частині спрямовані на переоцінку встановлених судом апеляційної інстанції обставин, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції в силу імперативних приписів статті 300 ГПК України.

61. Окрім того, посилаючись на застосування судом апеляційної інстанції частини третьої статті 75 ГПК України, без врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 915/1855/15 (ухваленій за результатом перегляду скарги на дії ДВС, висновки у якій стосувалися офіційного оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство), скаржник зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції загальновідомих обставин щодо будівництва підводного трубопроводу від БК1 Одеського ГР до МСП-4 Голіцинського ГКР, інформація щодо яких розміщена у мережі Інтернет. Аналіз змісту вказаної постанови також свідчить про неподібність правовідносин у цій справі та у справі, яка переглядається.

62. Верховний Суд зазначає, що надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, в межах визначеної процесуальним законом компетенції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог та про наявність підстав для стягнення заборгованості за договором підряду.

63. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, як це передбачено статтями 76, 77, 78, 79, 86, 300 ГПК України, при цьому, порушень порядку щодо надання, отримання, дослідження доказів під час розгляду справи скаржником не наведено, а оцінку доказів здійснюють суди попередніх інстанцій, і суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

64. Верховний Суд зазначає, що наведені скаржником постанови Верховного Суду прийняті не у подібних правовідносинах, а тому відсутні підстави стверджувати про застосування судом апеляційної інстанції норм права без врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

65. Разом з тим, доводи скаржника в частині підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України зводяться до незгоди з наданою судом апеляційної інстанції оцінкою доказам, наявним в матеріалах справи. Наявність підстав, визначених частинами першою, третьою статті 310 ГПК України, для скасування постанови суду апеляційної інстанції скаржник не довів під час касаційного перегляду справи.

66. У цій частині висновки суду апеляційної інстанції повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.05.2018 у справі № 910/16725/17, між тими ж сторонами за аналогічних обставин стосовно: (1) надання оцінки тим самим по суті доказам на підтвердження виконання робіт за договорами підряду; (2) спростування посилання позивача на сертифікат торгово-промислової палати України як на підставу засвідчення форс-мажорних обставин за договорами підряду; (3) переривання позовної давності у зв`язку зі вчиненням відповідачем дії, що свідчить про визнання боргу відповідачем (підписання акта звірки від 25.09.2014).

67. Місцевий господарський суд не встановив обставин на спростування висновків суду апеляційної інстанції щодо виконання відповідачем підрядних робіт відповідно до умов договорів № 749, № 1308. Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання щодо сплати вартості виконаних підрядних робіт внаслідок впливу форс-мажорних обставин і звернення позивача з позовом після спливу позовної давності суперечать висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові 28.05.2018 у справі № 910/16725/17.

68. Висновки суду апеляційної інстанції про те, що докази, надані позивачем до матеріалів справи, на підтвердження виконання підрядних робіт, свідчать про більшу вірогідність факту виконання таких робіт, аніж факт невиконання таких робіт, концептуально узгоджуються з позицією Верховного Суду щодо стандарту доказування "вірогідності доказів", викладеній у постановах від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20, від 01.10.2020 у справі № 910/16586/18.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

69. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

70. Оскільки після відкриття касаційного провадження у справі виявилося, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, касаційне провадження, в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України необхідно закрити на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

71. Доводи касаційної скарги, в частині підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим касаційна скарга ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" в цій частині підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду апеляційної інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат

72. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження у справі № 910/16706/17 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України закрити.

2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" в частині підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 у справі № 910/16706/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил