ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р. Справа№ 920/1273/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області

на рішення Господарського суду Сумської області

від 26.02.2020 (повний текст складено 26.02.2020)

у справі №920/1273/19 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Сумського обласного центру зайнятості в особі Роменської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості

до Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області

про стягнення 24 049,75 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Сумський обласний центр зайнятості в особі Роменської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості (далі - позивач) звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області (далі - відповідач, скаржник) на свою користь шкоду в сумі 24 049,75 грн, яка складається з виплаченої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Сумської області від 26.02.2020 позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на користь Сумського обласного центру зайнятості в особі Роменської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості шкоду в сумі 24049,75 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду в Сумській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумського області від 26.02.2020 у справі №927/1273/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що наявність шкоди у вигляді безпідставної сплати допомоги по безробіттю, за відсутності інших цивільно-правових елементів шкоди, таких як, протиправність поведінки відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою відповідача та шкідливим результатом, що настав, не є підставою дійти висновку про наявність обов`язку відповідача відшкодувати позивачу шкоду

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумського області від 26.02.2020 у справі №920/1273/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумського області від 26.02.2020 у справі №920/1273/19 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

25.05.2020 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додане платіжне доручення № 905 від 21.05.2020 про сплату судового збору у розмірі 2881,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумського області від 26.02.2020 у справі № 920/1273/19. Відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду в Сумській області у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Роменська міськрайонна філія Сумського обласного центру зайнятості 25.06.2020 звернулась до апеляційного суду з відзивом, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, що рішення господарського суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга Головного управлінню Пенсійного фонду в Сумській області не підлягає задоволенню.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 920/1273/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2020 для розгляду справи № 920/1273/19 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 у справі №920/1273/19 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумського області від 26.02.2020 у справі № 920/1273/19 прийняти до провадження у визначеному складі суддів: головуючого судді Куксова В.В., судді: Дідиченко М.А., Кропивної Л.В.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що предметом розгляду у справі № 920/1273/19 є вимоги про стягнення 24 049,75 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.

З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі № 480/1169/19, що набрало законної сили, встановлено протиправну відмову Роменським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області у призначенні пенсії за віком гр. ОСОБА_1 .

Довідкою-розрахунком Сумського обласного центру зайнятості від 18.10.2019 за № 06/1523 встановлено, що у період з 06.02.2019 по 09.09.2019 отримано гр. ОСОБА_1 суму допомоги по безробіттю у розмірі 24049,75 грн, за рахунок коштів Сумського обласного центру зайнятості на випадок безробіття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області заподіяно шкоду Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у загальному розмірі 24049,75 грн, яка складається з суми виплаченої за період з 06.02.2019 по 09.09.2019 допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з протиправною відмовою Роменським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , факт протиправної відмови встановлено за рішенням суду.

Розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідності до статті 1173 ЦК України шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Відповідно до частини першої статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 7 Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

З огляду на викладене Пенсійний фонд є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 ЦК України.

Як зазначалось вище, факт неправомірного рішення - протиправної відмови Роменським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області у призначенні пенсії за віком гр. ОСОБА_1 встановлено рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі № 480/1169/19, що набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України, обставина, встановлена рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини протиправної поведінки відповідача у даній справі, яка виявилась у протиправній відмові Роменським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області у призначенні пенсії за віком гр. ОСОБА_1 , є встановленими та не підлягають доведенню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років).

Факт правомірної реєстрації в Роменській міськрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості підтверджується також довідкою № 137/03-18 від 10.01.2019, виданою Роменським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області гр. ОСОБА_1 згідно з якою йому відмовлено в призначенні пенсії.

За умови своєчасного призначення пенсії гр. ОСОБА_1 він належав би до категорії зайнятих осіб і підстав для виплати допомоги по безробіттю йому не було.

Причиною перебування гр. ОСОБА_1 на обліку в Роменській міськрайонний філії Сумського обласного центру зайнятості та отримання ним допомоги по безробіттю стала обставина своєчасного не призначення йому Роменським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області пенсії за віком. Неправомірність зазначеного факту перевірялась і встановлена Сумським окружним адміністративним судом у рішенні від 06.05.2019 у справі № 480/1169/19.

Підставами стягнення шкоди з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області є:

протиправна поведінка, яка не відповідає вимогам закону і полягає в відмові Роменським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області у призначенні пенсії гр. ОСОБА_1 , протиправність якої визнана рішенням Сумського окружного адміністративно суду від 06.05.2019 у справі № 480/1169/19, що набрало законної сили;

наявність шкоди, що оцінюється сумою витрат Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття на виплату допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 , права на яку останній не отримав би за умови своєчасного призначення йому пенсії за вислугу років і перебування у статусі пенсіонера;

причинно-наслідковий зв`язок прослідковується в тому, що статус пенсіонера і статус безробітного взаємовиключні згідно статтею 43 Закону України "Про зайнятість населення".

Підстав для відмови гр. ОСОБА_1 у наданні статусу безробітного станом на 30.01.2019 та призначенні допомоги по безробіттю з 06.02.2019 у Роменської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості не було.

Протиправна поведінка Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області полягає у відмові гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за його зверненням, що підтверджено рішенням суду та не підлягає встановленню.

Таким чином, своїми діями Роменським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області завдано збитків Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на загальну суму 24049,75 грн, які виплачені як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_1 та підлягають поверненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, оскільки гр. ОСОБА_1 не отримував би допомоги по безробіттю за умови своєчасного призначення пенсії за віком і перебування у статусі пенсіонера.

Згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 зазначеного Закону статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина друга статті 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону (пункт 2 частини першої статті 44 Закону України "Про зайнятість населення").

Сума завданої відповідачем шкоди позивачу вимірюється сумою допомоги по безробіттю, отриманою гр. ОСОБА_1 у період з 06.02.2019 по 09.09.2019 у розмірі 24049,75 грн за рахунок коштів Сумського обласного центру зайнятості на випадок безробіття, яка підтверджується довідкою-розрахунком позивача від 18.10.2019 за № 06/1523.

Пунктом 7 частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Таким чином, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", пункту 7 частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку не вчинення відповідачем протиправних дій стосовно гр. ОСОБА_1 , що свідчить про неправомірність поведінки відповідача, наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов вірного та правомірного висновку, що доводи відповідача в частині добровільного здійснення позивачем виплати допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки право на отримання допомоги по безробіттю визначається не волею позивача, а пунктом 2 частини першої статті 44 Закону України "Про зайнятість населення", статей 6, 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17.

Факт обізнаності чи необізнаності відповідача про отримання гр. ОСОБА_1 статусу безробітного та пов`язаних з цим виплат допомоги по безробіттю не впливає на судовий спір у справах, за результатами вирішення яких встановлено та набуто преюдиційного значення обставини неправомірності дій відповідача по відношенню до гр. ОСОБА_1 .

Відповідно частини першої статті 7, статті 8 та пункту 1 частини другої статті 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Встановивши зазначені вище обставини, суд дійшов висновку про наявність складу цивільного-правопорушення та покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу понесені ним збитки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статей 1166 та 1173 ЦК України та статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у подібних правовідносинах, викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 915/282/17, від 18.06.2018 у справі №904/1284/17, від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17, від 21.06.2018 у справі №916/1371/17 та від 09.07.2018 у справі № 921/202/17-г/4.

З огляду на викладене судом апеляційної інстанції відхиляються доводи скаржника, які є тотожніми доводам викладеним у відзиві, що сама лише наявність шкоди у вигляді безпідставної сплати допомоги по безробіттю, за відсутності інших цивільно-правових елементів шкоди, таких як, протиправність поведінки відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою відповідача та шкідливим результатом, що настав, не є підставою дійти висновку про наявність обов`язку відповідача відшкодувати позивачу шкоду.

Як вірно встановелно судом першої інстанції, на дату звернення до суду заборгованість в сумі 24049,75 грн відповідачем на користь позивача не сплачена.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Сумської області від 26.02.2020 у справі №920/1273/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 26.02.2020 у справі №920/1273/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 26.02.2020 у справі №920/1273/19 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 26.02.2020 у справі №920/1273/19 - залишити без змін.

Матеріали справи №920/1273/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна