ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020 Справа № 912/3239/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Іванова О.Г., Чус О.В.,

при секретарі судового засідання: Грачові А.С.,

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 25.04.2019 у справі № 912/3239/18 (суддя Вавренюк Л.С., повна ухвала складена 02.05.2019)

за позовом заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України, м. Дніпро та Олександрівської районної державної адміністрації, смт. Олександрівка, Кіровоградська область

до відповідача 1: Відділу освіти Олександрівської районної державної адміністрації, смт. Олександрівка, Кіровоградська область

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп", м. Харків

про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 125 999 грн 56 коп.

ВСТАНОВИВ:

- заступник прокурора Кіровоградської області звернувся в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Олександрівської районної державної адміністрації до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору №128 від 20.11.2017 про закупівлю товарів за бюджетні кошти та про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Укртранссервіс-груп" безпідставно сплачених коштів в сумі 125 999 грн 56 коп.;

- ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 25.04.2019 у справі №912/3239/18 зазначений вище позов залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України;

- при винесенні ухвали господарський суд виходив з того, що прокурор не надав суду доказів здійснення фінансування за оспорюваним договором за рахунок коштів державного бюджету (субвенції) та в чому його звернення спрямоване на задоволення суспільних потреб, що прокурором не доведено, в чому саме полягає завідомо суперечна інтересам держави та суспільства мета укладення оскаржуваних додаткових угод, оскільки самі по собі посилання на порушення при укладенні спірного правочину вимог Закону України "Про публічні закупівлі" та невжиття зазначеними прокурором органами заходів стосовно усунення порушень при використанні коштів місцевого бюджету не є безумовними правовими підставами для здійснення представництва в суді інтересів держави прокурором, що саме лише посилання в позовній заяві на нездійснення або неналежне здійснення уповноваженим органом повноважень із захисту майнових інтересів держави недостатньо для прийняття заяви до розгляду, що Олександрівською районною державною адміністрацією спростовано право бути позивачем у даній справі тому, що вказана юридична особа не уповноважена відповідно до ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі" здійснювати контроль у сфері публічних закупівель, що прокурором не доведено виконання імперативних вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" в частині повідомлення позивачів про намір здійснювати представництво в суді інтересів держави, а також що попереднє листування із вказаними юридичними особами не є повідомленням, надісланим в порядку ч. 4 ст. 23 Закону;

- не погодившись з винесеною ухвалою, заступник прокурора Кіровоградської області подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення просить цю ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

- у поданій скарзі йдеться про те, що чинний Господарський процесуальний кодекс України не містить жодної норми, яка б регламентувала таку підставу залишення позову без розгляду як відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді або неналежне обґрунтування таких інтересів прокурором, про те, що обсяг цивільної дієздатності прокурора як учасників процесу відрізняється від обсягу прав позивача, тому належність підстав для представництва прокурором інтересів суб`єкта владних повноважень визначається саме на стадії прийняття позовної заяви до розгляду, при цьому в ухвалі господарського суду від 29.12.2018 про відкриття провадження у справі зазначено про відповідність позовної заяви прокурора вимогам господарського процесуального законодавства, про те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для залишення позову без розгляду внаслідок неправильного тлумачення змісту ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та інтересів держави, про те, що в даному випадку, органи прокуратури, звернувшись з позовом до суду, захищають інтереси держави в бюджетній сфері, а протиправне використання бюджетних коштів не відповідає такому інтересу, про те, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які належать до їхньої компетенції, а також у захисті прав та свобод інтересів місцевого значення, які не мають загальнодержавного характеру, але направлені на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку в спосіб, який належить до їх відання, про те, що звернення з позовом про стягнення з ТОВ "Укртранссервіс-груп" коштів є правомірним, оскільки недоотримання значної суми суттєво ослаблює дохідну частину місцевого бюджету та може призвести до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету, забезпечення виконання відповідних програм і, як наслідок, до необхідності державного забезпечення місцевого бюджету, про те, що місцеві інтереси пов`язані із загальнодержавними і внаслідок порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого значення порушуються також інтереси держави, а невжиття районною державною адміністрацією заходів цивільно-правового характеру до захисту інтересів територіальної громади є підставою для захисту цих прав органами прокуратури шляхом представництва інтересів у суді, про те, що прокурором визначено позивачем Олександрівську районну державну адміністрацію, яка за приписами ст. 18 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" та ст. 22 Бюджетного кодексу України є головним розпорядником бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети, затверджує кошториси, здійснює управління бюджетними коштами та надає пропозиції щодо обсягу коштів Державного бюджету України для їх перерозподілу між територіальними громадами, розмірів дотацій, субвенцій, згідно зі ст. 16 Закону вона наділена повноваженнями щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства з питань освіти та охорони здоров`я, що охоплює належну організацію опалення навчальних закладів та забезпечення гарантій дітей на належні умови для освіти та відповідно до ст. 28 Закону наділена повноваженнями щодо звернення до суду, в тому числі при виявленні порушень у бюджетній сфері, а саме: внаслідок недотримання законодавства у цій сфері його структурними підрозділами, про те, що посилання суду в ухвалі на відсутність повноважень у Олександрівської районної державної адміністрації стосовно контролю у відповідній сфері є безпідставним тому, що в даному випадку слід застосовувати не тільки положення Закону України "Про публічні закупівлі", а й безпосередньо профільні закони, які наділяють вказаний орган повноваженнями щодо захисту інтересів держави, про те, що невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави, про те, що укладенням додаткових угод до договору поставки природного газу порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткової угоди навчальний заклад фактично отримав менше газу у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною, недотримання законодавства в сфері публічних закупівель сприяло виникненню особливих економічних і соціальних наслідків, про те, що господарський суд неправильно тлумачить нездійснення уповноваженим органом своїх повноважень з огляду на те, що Закон України "Про прокуратуру" та положення чинного Господарського процесуального кодексу України не містять жодної норми, яка б зобов`язувала прокурора надавати конкретні докази неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень щодо захисту інтересів держави та доказів неможливості такого звернення самостійно, натомість прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для представництва, але не зобов`язаний встановлювати причини, з яких позивач здійснює захист своїх інтересів, про те, що відповідно до чинної редакції Закону прокурор позбавлений можливості проводити службові перевірки в частині дотримання вимог законності окремими особами, органами державної влади та з`ясовувати причини невиконання ними їх повноважень, про те, що твердження суду щодо необхідності надання доказів неналежного виконання своїх повноважень, зокрема, рішень про притягнення посадових осіб цього органу до дисциплінарної відповідальності є недоречними, про те, що ст. 23 Закону вимагає від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень, а не правових наслідків, які наступили для осіб, які їх вчинили, зокрема, у вигляді притягнення до кримінальної або дисциплінарної відповідальності, відтак, наявність вироку суду або наказу керівника про застосування дисциплінарного стягнення може свідчити про притягнення посадових осіб до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення або дисциплінарного проступку, проте не можуть вважатись обов`язковими та виключними доказами для обґрунтування факту неналежності здійснення уповноваженим органом своїх повноважень, про те, що підставою для реалізації прокурором представницьких функцій, у даному випадку, стала усвідомлена пасивна поведінка та бездіяльність уповноваженого суб`єкта владних повноважень - Східного офісу Державної аудиторської служби України, про те, що в процесі розгляду справи не надано доказів на підтвердження вжиття позивачами заходів для звернення до суду, що свідчить про неналежне здійснення уповноваженим державним органом покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів, а також про те, що в ухвалі господарського суду зазначено, що прокурором не надано доказів направлення повідомлення в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", однак жодними нормами процесуального та матеріального права не визначено строк, за який органи прокуратури повинні повідомити про звернення до суду з позовом та не зобов`язано надавати до суду докази направлення вказаного повідомлення позивачу;

- відповідач 2 вважає ухвалу господарського суду обґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, здійснення Олександрівською районною державною адміністрацією на відповідній території державного контролю за додержанням законодавства з питань освіти жодним чином не уповноважує її на звернення до суду та виконання контрольних повноважень в сфері витрачання бюджетних коштів, на те, що рішенням Олександрівської районної ради Кіровоградської області № 147 від 22.12.2016 "Про районний бюджет на 2017 рік" розпорядником бюджетних коштів визначено саме відділ освіти районної державної адміністрації, а контроль за виконанням покладено на відповідну профільну постійну комісію районної ради, а не на районну державну адміністрацію, на те, що визначення Східного офісу Державної аудиторської служби України співпозивачем у справі суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки вказаний орган не встановив жодних порушень під час здійснення заходів державного фінансового контролю у спірних правовідносинах, в установленому законодавством порядку не пред`являв сторонам у справі вимог про їх усунення, у нього не виникло право на звернення до суду з даним позовом, тому у цих правовідносинах Державна аудиторська служба не може набути статусу позивача, на те, що бездіяльність останньої не виявлена та не встановлена, натомість прокурор, діючи на власний розсуд, перебравши повноваження спеціального органу, здійснив непередбачені чинним законодавством дії, на те, що зазначення у позовній заяві самих лише посилань на обставини неналежного здійснення уповноваженими органами повноважень щодо захисту інтересів держави чи доказів неможливості такого звернення, без їх підтвердження будь-якими доказами, автоматично не надає прокурору прав на представництво інтересів держави, на те, що прокурор не має права проводити самостійні перевірки з питань додержання та застосування законодавства, зокрема законодавства про публічні закупівлі, тому прокурор не має права самостійно, без відповідних висновків органів державного контролю, встановлювати будь-які порушення у сфері спірних правовідносин та вчиняти інші, в тому числі звертатися до суду, на те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом, розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя, а також на те, що чинний Господарський процесуальний кодекс України містить вичерпний перелік підстав звернення до суду, який не підлягає розширеному тлумаченню, при цьому у прокурора відсутня процесуальна правоздатність на звернення до суду;

- відповідач 2 подав до суду письмові пояснення, в яких посилається на те, що заступником прокурора не доведено, що Державна аудиторська служба, здійснюючи фінансовий контроль, виявила порушення законодавства у спірних правовідносинах, тому у прокурора не виникло право на звернення до суду з даним позовом, а Державна аудиторська служба не набула статусу позивача у спірних правовідносинах, на те, що прокурор направив запит до Управління Східного офісу Державної аудиторської служби у Кіровоградській області щодо вжитих заходів на усунення порушень вимог законодавства під час проведення публічної закупівлі 12.11.2018 та, отримавши відповідь стосовно невжиття заходів та відсутності наміру подавати позов до суду, самостійно звернувся до суду 07.12.2018, а відтак Державна аудиторська служба не встигла б провести заходи державного контролю з метою підтвердження чи спростування фактів, встановлених прокурором у ході перевірки, на те. що на момент подання позову у належного позивача не виникло право на звернення до суду, тому позов пред`явлений прокурором у нерозумний строк, на те, що позовні вимоги прокурора в частині визнання недійсними спірних додаткових угод не підлягають задоволенню з огляду на те, що договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, а також на те, що прокурором не доведена виключність випадку, яка зумовлює втручання органів прокуратури, намагання прокурора надати повноваження у сфері публічних закупівель органам через інші повноваження в інших сферах відносин є спробою штучного визначення позивача та виключає необхідність термінового втручання органів прокуратури у господарські правовідносин.

- прокурор з`явився в судове засідання, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

- представники позивачів в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання позивачі повідомлені належним чином.

- представник відповідача 1 відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився;

- представник відповідача 2 з`явився в судове засідання, заперечив проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача 2, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога прокурора, заявлена в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Олександрівської районної державної адміністрації до Відділу освіти Олександрівської районної державної адміністрації та ТОВ "Укртранссервіс-груп" про визнання недійсними додаткових угод до договору №128 від 20.11.2017 про закупівлю товарів за бюджетні кошти та про стягнення з відповідача 2 безпідставно сплачених коштів в сумі 125 999 грн 56 коп..

При зверненні до суду прокурор посилався на положення ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, а саме: здійснення ним представництва інтересів держави в суді в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Олександрівської районної державної адміністрації як органів, які уповноважені здійснювати функції із захисту майнових інтересів держави у спірних відносинах, але належним чином не здійснюють захист інтересів держави представницькими засобами.

За наслідками розгляду позову прокурора господарським судом прийнята оскаржувана ухвала.

Ст. 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ч. 2 ст. 2 Кодексу передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі ст.ст. 167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

У судовому процесі, зокрема у господарському, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Отже, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні №4-рп/2008 від 01.04.2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої і судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами ч. 4 ст. 23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

За приписами ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 53 Кодексу у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором додані до позовної зави повідомлення №08-471вих-18 від 12.11.2018 та №08-470вих-18 від 12.11.2018.

Так, у зазначених листах прокуратура Кіровоградської області повідомила Олександрівську районну державну адміністрацію та Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Кіровоградській області про те, що за результатами моніторингу єдиного веб-порталу використання бюджетних коштів "Edata" та єдиної системи публічних закупівель "Prozorro" прокуратурою виявлено порушення тендерного законодавства під час проведення Відділом освіти Олександрівської районної державної адміністрації закупівлі природного газу за договором №128 від 20.11.2017, укладеного із ТОВ "Укртранссервіс-груп". При цьому встановлено, що замовником та постачальником укладено три додаткові угоди, кожного разу збільшуючи ціну за одиницю товару, що суперечить вимогам ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Прокурор також повідомив, що з метою забезпечення мети Закону та задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо належного розпорядження бюджетними коштами, з метою захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства, а також зважаючи на невжиття заходів стосовно оскарження додаткових угод до договору закупівлі у судовому порядку наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.

В повідомленні №08-471вих-18 від 12.11.2018 прокуратура Кіровоградської області просила Олександрівську районну державну адміністрацію надати інформацію на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме: хто здійснює фінансування, матеріально-технічне забезпечення Відділу освіти Олександрівської районної державної адміністрації, чи пред`являвся (буде пред`являтись) позов до Відділу освіти з аналогічних підстав у сфері публічних закупівель, виявлених прокуратурою.

У відповіді №01-29/563/2 від 19.11.2018 Олександрівська районна державна адміністрація повідомила прокуратуру, що фінансування (в тому числі, матеріально-технічне забезпечення) Відділу освіти районної державної адміністрації здійснюється фінансовим управлінням Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, проведення розрахунків за спожитий природний газ здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, а також що до Відділу освіти Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області з аналогічних підстав у сфері публічних закупівель, виявлених прокуратурою, позови не пред`являлися.

Для врахування позиції Східного офісу Державної аудиторської служби України під час судового розгляду щодо визнання незаконними додаткових угод і стягнення коштів та визначення Східного офісу Державної аудиторської служби України в статусі позивача по справі як органу, на який покладено функції із захисту інтересів держави у сфері закупівель за бюджетні кошти, в повідомленні №08-470вих-18 від 12.11.2018 прокуратура Кіровоградської області просила Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Кіровоградській області надати таку інформацію: коли останнього разу було проведено перевірку дотримання бюджетного законодавства аудитслужбою Відділу освіту Олександрівської районної державної адміністрації, чи внесено до плану перевірок на поточний рік, чи пред`являвся (буде пред`являтись) позов до Відділу освіти з аналогічних підстав у сфері публічних закупівель, виявлених прокуратурою.

Згідно з відповіддю Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Кіровоградській області №04-11-03-17/4520 від 19.11.2018 останній контрольний захід у Відділі освіти Олександрівської районної державної адміністрації проведено фахівцями Олександрівської об`єднаної фінансової інспекції у серпні 2014 року (акт ревізії №01-10/47 від 12.08.2014), в ході якого порушень тендерного законодавства не виявлено. Контрольний захід у Відділі освіти Олександрівської районної державної адміністрації Планом проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Державної аудиторської служби на IV квартал 2018 року не передбачений. Позов до Відділу освіти Олександрівської районної державної адміністрації в частині порушень у сфері публічних закупівель, виявлених прокуратурою, не пред`являвся і пред`являтись не буде.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що прокурором дотримано встановлений ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок щодо звернення до органів, уповноважених на захист майнових інтересів держави, якими у цій справі є Східний офіс Державної аудиторської служби та Олександрівська районна державна адміністрація, з повідомленням про виявлені порушення тендерного законодавства та надання розумного строку для відреагування на стверджуване порушення інтересів держави. У зв`язку з отриманням відповідей зазначених компетентних органів про непред`явлення позову та відсутність будь-яких посилань цих органів на вчинення дій для усунення виявлених порушень, прокурор правомірно скористався процесуальними повноваженнями щодо звернення з позовом до суду.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для представлення прокурором інтересів держави у даній справі.

З огляду на вищезазначені фактичні обставини справи висновки суду щодо залишення позову без розгляду є передчасними.

Тому оскаржувану ухвалу слід скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу № 912/3239/18 передати на розгляд Господарському суду Кіровоградської області.

Доводи відповідача 2 стосовно того, що здійснення Олександрівською районною державною адміністрацією на відповідній території державного контролю за додержанням законодавства з питань освіти жодним чином не уповноважує її на звернення до суду та виконання контрольних повноважень в сфері витрачання бюджетних коштів колегією суддів не прийняті до уваги з огляду на таке.

Відповідно до п. 9 ст. 16 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" в межах, визначених Конституцією і законами України, місцеві державні адміністрації здійснюють на відповідних територіях державний контроль за додержанням законодавства з питань науки, мови, реклами, освіти, культури, охорони здоров`я, материнства та дитинства, сім`ї, молоді та дітей, соціального захисту населення, фізичної культури і спорту.

Згідно з п. 5 ст. 28 Закону для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, Олександрівська районна державна адміністрація наділена повноваженнями на звернення до суду з метою належного здійснення своїх повноважень, а відтак прокурор правильно визначив її позивачем у даній справі.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача 2 на те, що визначення Східного офісу Державної аудиторської служби України співпозивачем у справі суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки вказаний орган не встановив жодних порушень під час здійснення заходів державного фінансового контролю у спірних правовідносинах та в установленому законодавством порядку не пред`являв сторонам у справі вимог про їх усунення з урахуванням наступного.

За приписами пп. 3 п. 4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016 Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль, зокрема, через здійснення перевірки та моніторингу закупівель.

Пп. 4 п. 4 Положення Держаудитслужба здійснює контроль за цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, усуненням виявлених недоліків і порушень.

Відповідно до п.п. 9 п. 4 Положення Держаудитслужба вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог, звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства, передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Оскільки Східний офіс Державної аудиторської служби України підпорядковується Державній аудиторській службі України та є її міжрегіональним територіальним органом, зазначений орган уповноважений державою на здійснення вказаних вище функцій у спірних правовідносинах на території Кіровоградської області, а отже правильно визначений позивачем у цій справі.

Інші доводи відповідача 2 не знайшли свого підтвердження, спростовуються вищевикладеним і не впливають на юридичну оцінку обставин справи.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 271, 275, 277, 280, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 25.04.2019 у справі №912/3239/18 скасувати;

- справу № 912/3239/18 передати на розгляд Господарському суду Кіровоградської області;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 19.10.2020

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Чус