ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" жовтня 2020 р. м. Вінниця Cправа № 902/1406/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Лабунської Т.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Матущак О.В.,

представника позивача - Джаловян І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Акціонерного товариства "Сбербанк" (, вул. Володимирська, 46, м. Київ, 01601)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод напоїв "Росинка" (, вул. Антона Цедіка, буд.6, м. Київ, 03057)

до: Приватного акціонерного товариства "Краплинка" (, вул. Театральна, буд.20, оф. 406, м. Вінниця, 21050)

про визнання недійсним договору про операційну діяльність засобів від 08.02.2018 року

у межах справи № 902/1406/15

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Екстружен" (код 31617387, вул. Пілотська, 20, м. Хмельницький, 29000)

до: Приватного акціонерного товариства "Краплинка" (код 00382496, вул. Театральна, 20, офіс 406, м. Вінниця)

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

23.09.2019 до Господарського суду Вінницької області надійшли позовна заява №б/н від 23.09.2019 року Акціонерного товариства "Сбербанк" (далі по тексту - АТ "Сбербанк") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод напоїв "Росинка" (далі по тексту - ТОВ "Київський завод напоїв "Росинка"), Приватного акціонерного товариства "Краплинка" (далі по тексту - ПрАТ "Краплинка") про визнання недійсним договору про операційну діяльність засобів від 08.02.2018, укладеного між ТОВ "Київський завод напоїв "Росинка" та ПрАТ "Краплинка".

Позовні вимоги позивач мотивовує тим, що спірний договір від імені боржника - ПрАТ "Краплинка" підписано особою за відсутності повноважень на його підписання, договір не містить ряд істотних умов та самі умови договору суперечать приписам Закону про банкрутство.

Ухвалою суду від 24.09.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у межах справи №902/1406/15, визначено, що розгляд справи підлягає здійсненню за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 15.10.2019.

Підготовче засідання з підстав, передбачених законодавством неодноразово відкладалося.

Ухвалою суду від 15.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 06.10.2020.

06.10.2020 суд своєю ухвалою відклав розгляд справи по суті на 15.10.2020.

15.10.2020 в судове засідання з"явився представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Судом повідомлено про те, що 13.10.2020 на електронну адресу суду надійшла заява арбітражного керуючого (ліквідатора) Луговського Є.В. про розгляд справи за його відсутності, у зв"язку із скликанням на 15.10.2020 о 10:00 год. кредиторів для проведення засідання комітету кредиторів боржника - ПрАТ "Краплинка".

Суд, зважаючи на приписи ст. 42 ГПК України прийняв дане клопотання до розгляду та дійшов висновку про його задоволення.

При цьому, відповідачі явку уповноважених представників в судове засідання вкотре не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідачів належним чином про дату, час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Враховуючи належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, а також їх повторну неявку в судове засідання, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності останніх та за наявними у справі письмовими доказами.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, детально дослідивши викладені у ньому обставини та додані в їх обґрунтування письмові докази, надавши їм належну правову оцінку дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі з огляду на наступні правові приписи та встановлені обставини.

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1406/15 про банкрутство ПрАТ "Краплинка".

Ухвалою суду від 26.04.2017 у справі №902/1406/15 змінено найменування боржника у справі з ПрАТ "Київський завод безалкогольних напоїв "Росинка" на ПрАТ "Краплинка".

06.04.2016 суд своєю ухвалою затвердив реєстр вимог кредиторів ПрАТ "Краплинка", до якого, також, включено конкурсні вимоги АТ "Сбербанк" у розмірі: 2 436,00 грн - 1 черга задоволення; 183 969 037,42 грн - 4 черга задоволення; 11 904 412,11 грн - 6 черга задоволення.

Даною ухвалою суду окремо внесено вимоги АТ "Сбербанк" у розмірі 144 358 365,00 грн, які забезпечені заставою майна боржника згідно Іпотечного договору від 19.04.2013, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С., реєстровий номер 1321 від 19.04.2013, Договором застави від 19.03.2013, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С., реєстровий номер 1322 від 19.04.2013 та Договором застави від 31.05.2013.

Предметом іпотеки за Іпотечним договором є майновий комплекс загальною площею 22536,40 кв.м., який складається з наступних об`єктів нерухомості: нежитловий будинок літ. А площею 11967,10 кв.м., нежилий будинок літ. Б площею 1794,30 кв.м., нежилий будинок літ. В площею 3592,80 кв.м., нежилий будинок літ. Г площею 3011,50 кв.м., нежилий будинок літ. Д площею 508,5 кв.м., нежилий будинок літ. Е площею 803,60 кв.м., нежилий будинок літ. Ж площею 169,70 кв.м., нежилий будинок літ. З площею 202,50 кв.м., нежилий будинок літ. О площею 201,80 кв.м., нежилий будинок літ. Р площею 16,20 кв.м., нежилий будинок літ. Л площею 11,00 кв.м., нежилий будинок літ. Н площею 115,9 кв.м., нежилий будинок літ. И площею 12,6 кв.м., нежилий будинок літ. К площею 128,90 кв.м.

Предметом застави за Договорами застави є рухоме майно - технологічне та допоміжне обладнання по виготовленню безалкогольних напоїв згідно з переліком, визначеним у додатках до договору застави.

Постановою суду від 07.02.2018 у справі №902/1406/15 визнано ПрАТ "Краплинка" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Островського Вадима Анатолійовича.

Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 09.11.2018 у справі №902/1406/15 постанову Господарського суду Вінницької області від 07.02.2018 у частині призначення ліквідатором ПрАТ "Краплинка" скасовано та призначено ліквідатором банкрута Демчана Олександра Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1732 від 11.11.2015).

Ухвалою суду від 13.12.2018 визнано грошові вимоги АТ "Сбербанк" у розмірі 132 168 597,47 грн - четверта черга, 3 524,00 грн (судового збору) - перша черга.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи доказів між ПрАТ "Краплинка" та ТОВ "Київський завод напої "Росинка" укладено Договір про операційну оренду основних засобів від 08.02.2018.

Відповідно до пункту 1.1. Договору про операційну оренду основних засобів Орендодавець передає, а Орендар приймає в операційну оренду основні засоби: технологічне та допоміжне обладнання по виготовленню алкогольних та безалкогольних напоїв, сиропів, питної та мінеральної води; майновий комплекс, виробничі будівлі та місце зберігання спирту, а також нормативна та технологічна документація, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Антона Цедіка 6; згідно з актом приймання-передачі основних засобів в операційну оренду, що є невід`ємною частиною Договору оренди.

Як встановлено судом, в операційну оренду передано майно, яке передано в іпотеку та заставу АТ "Сбербанк".

Згідно з статтями 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Слід підкреслити, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2018 у справі №902/1406/15 постанову Господарського суду Вінницької області від 07.02.2018 у частині призначення ліквідатором ПрАТ "Краплинка" Островського В.А. скасовано та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Демчана О.І.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, які викладено у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 у справі №6-1534цс16, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Аналогічні висновки щодо застосування норм права неодноразово зазначались Верховним Судом України у постановах від 10.06.2015 у справі 6-449цс15, від 24.06.2015 у справі №907/544/14, постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №910/24550/13.

Зважаючи на те, що судовий акт яким призначено арбітражного керуючого Островського В.А. не породжує жодних правових наслідків так як скасований, арбітражний керуючий Островський В.А. не мав повноважень укладати правочини від імені ПрАТ "Краплинка".

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що згідно Договору про операційну оренду основних засобів боржником - ПрАТ "Краплинка" в оренду передано майно, яке перебуває у заставі АТ "Сбербанк". Договорами застави забороняється передача предмету застави у володіння, користування та розпорядження іншим особам, в т.ч. передача предмета застави в оренду/лізинг без письмової згоди заставодержателя.

Договорами застави не передбачено право ПрАТ "Краплинка" передавати заставне майно в оренду без згоди заставодержателя - АТ "Сбербанк". У той же час у матеріалах справи відсутні докази отримання згоди АТ "Сбербанк" на передачу заставного майна в оренду.

Таким чином, Договір про операційну діяльність у частині передачі в оренду заставного майна є недійсним, оскільки зазначений правочин вчинено без згоди заставодержателя - АТ "Сбербанк".

Також судом встановлено, що предметом Договору про операційну оренду основних засобів від 08.02.2018 є майновий комплекс загальною площею 22536,40 кв.м., який складається з наступних об`єктів нерухомості: нежитловий будинок літ. А площею 11967,10 кв.м., нежилий будинок літ. Б площею 1794,30 кв.м., нежилий будинок літ. В площею 3592,80 кв.м., нежилий будинок літ. Г площею 3011,50 кв.м., нежилий будинок літ. Д площею 508,5 кв.м., нежилий будинок літ. Е площею 803,60 кв.м., нежилий будинок літ. Ж площею 169,70 кв.м., нежилий будинок літ. З площею 202,50 кв.м., нежилий будинок літ. О площею 201,80 кв.м., нежилий будинок літ. Р площею 16,20 кв.м., нежилий будинок літ. Л площею 11,00 кв.м., нежилий будинок літ. Н площею 115,9 кв.м., нежилий будинок літ. И площею 12,6 кв.м., нежилий будинок літ. К площею 128,90 кв.м.

Вказаний майновий комплекс передано в іпотеку АТ "Сбербанк" на підставі Іпотечного договору від 19.04.2013.

За приписами ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З`ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Сторони нікчемного правочину не зобов`язані виконувати його умови (навіть якщо суд не визнавав його недійсним). Поряд з тим законом не виключається можливість вирішення судом спорів, пов`язаних з визнанням нікчемних правочинів дійсними, у випадках, встановлених законом (ч.2 ст. 218, ч.2 ст. 220 ЦК України).

У відповідності до абзацу 3 ст. 12 ЗУ "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Таким чином, законом прямо передбачено недійсність договорів щодо передачі в оренду майна, яке є предметом іпотеки.

Згідно з умовами пункту 4.3.2. Іпотечного договору від 19.04.2013 для передачі майна третім особам в користування необхідний дозвіл АТ "Сбербанк" як іпотекодержателя.

У матеріалах справи відсутні докази отримання згоди на передачу у користування майна, яке є предметом Іпотечного договору від 19.04.2013.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/73/17 викладено висновок щодо застосування норм права згідно з яким правочин щодо передачі у користування майна, переданого в іпотеку, без згоди іпотекодержателя, зумовлює його нікчемність та не створює інших юридичних наслідків, крім пов`язаних з їх нікчемністю.

Відтак, договір про операційну оренду основних засобів від 08.02.2018 у частині передачі у користування нерухомого майна - майнового комплекс загальною площею 22536,40, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка 6 є нікчемним так як його недійсність прямо передбачено законом.

Як уже зазначалось вище постановою суду від 07.02.2018 у справі №902/1406/15 визнано ПрАТ "Краплинка" банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру.

У абзаці 2 ч.1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, встановлено, що господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

За приписами ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

До господарсько-торговельної діяльності, серед іншого, відноситься передача в оренду засобів виробництва (частини 3 та 4 статті 263 ГК України).

Договором операційної оренди основних засобів визначено, що основною метою передачі орендарю основних засобів є "збереження їх робочого стану та комерційної вартості (привабливості)" (п. 1.2), за що справляється плата відповідно до п. (3.1.). У той же час, відповідно до частини 1 статті 283 ГК України За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відтак, ліквідатором ПрАТ "Краплинка" під час укладення оспорюваного договору, реальною метою якого було здійснення господарської діяльності та отримання плати за використання орендованих приміщень, порушено норми абзацу 2 ч. 1 ст. 38 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, судом з"ясовано, що відповідно до умов пункту 3.1. Договору про операційну оренду основних засобів від 08.02.2018 вартість оренди основних засобів складає 100 000,00 грн на місяць. Оплата здійснюється Орендарем щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 15 числа кожного місяця (пункт 3.2. Договору про операційну оренду основних засобів).

Згідно з наявною у матеріалах справи копією відповіді арбітражного керуючого Демчана О.І., з моменту укладення Договору і до часу написання відповіді на поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "КБ Глобус" (МФО 380526), та вказаний в розділі 7 оскаржуваного Договору (реквізити сторін), грошові кошти за оренду вказаного майна не надходили.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд вважає за доцільне зазначити про наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Метою звернення особи до суду у порядку будь-якої юрисдикції є захист її порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Визначення предмета і підстав позову належить виключно позивачеві.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, які викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №916/3156/17 вимога про визнання недійсним нікчемного правочину не може бути задоволена, оскільки це є неналежним способом захисту.

За приписами частин 1 та 2 статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №120/885/19-а зазначено, що ефективним засобом (способом) порушеного права слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Слід враховувати, що способи захисту права, як передбачені законом дії, безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності щодо захисту прав. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У даній справі АТ "Сбербанк" заявлено вимогу про визнання недійсним Договору про операційну оренду основних засобів від 08.02.2018 і як встановлено судом у ході розгляду справи зазначений правочин у частині передачі рухомого майна у користування є недійсним, а в частині передачі нерухомого майна у користування нікчемним. Також, судом встановлено підстави для недійсності зазначеного правочину у цілому.

Зважаючи на принцип презумпції правомірності правочину, який визначено статтею 204 ЦК України та враховуючи, що вказаний правочин є недійсним (як у цілому, так і в частині передачі в оренду рухомого майна), а в іншій нікчемним суд вважає, що обраний АТ "Сбербанк" спосіб захисту є належним.

При цьому, суд наголошує на тому, що права забезпеченого кредитора АТ "Сбербанк", який може задовольнити свої вимоги переважно за рахунок заставного майна, порушені і підлягають поновленню шляхом визнання недійсним договору про операційну оренду основних засобів від 08.02.2018.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За правилами ст. 129 ГПК України витрати, пов"язані зі сплатою судового збору слід покласти на відповідачів.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства; ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства; ст.ст. 2, 3, 11, 12, 13, 18, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 202, 210, 232, 236, 238, 240, 241, 242, 256, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір про операційну діяльність основних засобів від 08.02.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський завод напоїв "Росинка" (код 39695169, вул. А. Цедіка, буд.6, м. Київ, 03057) та Приватним акціонерним товариством "Краплинка" (код 00382496, вул. Театральна, 20, офіс 406, м. Вінниця, 21050).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод напоїв "Росинка" (код 39695169, вул. А. Цедіка, буд.6, м. Київ, 03057) на користь Акціонерного товариства "Сбербанк" (код 25959784, вул. Володимирська, 46, м. Київ, 01601) 1921,00 грн - витрат, пов"язаних зі сплатою судового збору.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Краплинка" (код 00382496, вул. Театральна, 20, офіс 406, м. Вінниця, 21050) на користь Акціонерного товариства "Сбербанк" (код 25959784, вул. Володимирська, 46, м. Київ, 01601) 1921,00 грн - витрат, пов"язаних зі сплатою судового збору.

5. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 15.10.2020.

6. Ухвала суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Копію ухвали суду надіслати згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 27 жовтня 2020 р.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук.прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу Акціонерне товариство "Сбербанк" (вул. Володимирська, 46, м. Київ, 01601);

3 - відповідачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський завод напоїв "Росинка" (вул. Антона Цедіка, буд.6, м. Київ, 03057);

4 - відповідачу Приватне акціонерне товариство "Краплинка" (вул. Театральна, буд.20, оф. 406, м. Вінниця, 21050);

5 - арбітражний керуючий (ліквідатор) Луговський Є.В. ( АДРЕСА_1 ).