ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2196/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Сендик О.О.,

від відповідача Михальченко Н.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства „ДТЕК Одеські електромережі про визнання недійсними акту про порушення, додатку № 1 до акту, акту-вимоги та протоколу засідання комісії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства Одесаобленерго про:

- визнання недійсним акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р., складеного працівниками Акціонерного товариства Одесаобленерго в селі Петрове Біляївського району Одеської області відносно трансформаторної підстанції № 552, а також додатку 1 до акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 року та акту-вимоги щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 року № 6011453 у зв`язку з підробленими в них підписами;

- визнання недійсним протоколу № 40 від 06.09.2018 р. засідання комісії з розгляду актів про порушення Біляївського РЕМ.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на незаконність акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р., додатку № 1 до акту про порушення та акту-вимоги щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 р. № 6011453, зважаючи на їх складення без законного представника споживача або самого споживача, а також з огляду на те, що проставлені в них підписи є підробленими. Крім того позивач вказує, що в акті не викладено докладно обставини порушення та відсутні вихідні дані, необхідні для визначення обсягу завданих збитків, у разі, якщо вони мали місце; вказано про відсутність будь-яких пошкоджень, про цілісність пломби; відсутні необхідні для розрахунку згідно з вимогами методики параметри; відсутнє доведення факту втручання в роботу приладу обліку.

Зокрема, позивач вказує, що 08.08.2018 р. представники АТ Одесаобленерго підрозділу СТА з`явились без будь-яких письмових попереджень у відсутність позивача та його офіційного представника біля трансформаторної підстанції № 552 за адресою: комплекс будівель та споруд № 4, будівлі, № 11, в селі Петрове, Біляївського району, Одеської області, що належать позивачу. Згідно складеного представниками АТ Одесаобленерго Акту про порушення № 8005819 в ньому зазначено про порушення згідно пп. 8 п. 5.5.5, пп. 5, п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 14.03.2018 р. № 312. При цьому позивач зазначає, що в акті зазначено про те, що перевірка проводилась, а сам акт складався за участі управляючої ОСОБА_2 , з якою позивач познайомився тільки у жовтні 2019 року, тобто працівниками АТ Одесаобленерго неправдиво зазначено, що громадянка ОСОБА_3 є представником ФОП ОСОБА_1 . За ствердженнями позивача, ОСОБА_2 жодним чином не мала будь-якого відношення до його господарства, ТП № 552 та взагалі ніколи не працювала з позивачем, що підтверджується копією її трудової книги серія НОМЕР_1 та довідкою ДФС від 12.11.2019 р. про те, що за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. інформації про доходи ОСОБА_2 у ДФС немає.

Також позивач зауважує, що для здійснення охорони, нагляду за ТП № 552, зокрема здійснення представництва його інтересів у АТ Одесаобленерго щодо подання показань лічильника електроенергії ТП № 552, отримання рахунків за спожиту електроенергію, сплату рахунків та інше, позивач оформив договір доручення від 05.02.2014 р. на ОСОБА_4 без права передовіри, з огляду на що законним представником позивача з питань електроенергії та взаємодії з АТ Одесаобленерго був ОСОБА_4 , у якого були ключі від ТП № 552. Наразі позивач додає, що ним було з`ясовано, що підписи проставлені від імені ОСОБА_2 у додатку 1 до акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р. та акту-вимозі щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 р. № 6011453 - їй не належать та, оглянувши документи, ОСОБА_2 вказала, що на зазначених документах стоять не її підписи, а у день, коли був складений акт про порушення 08.08.2018 р. представниками AT Одесаобленерго взагалі не йшла мова про складання будь-яких актів про порушення. Тому, як вказує позивач, ОСОБА_2 крім завірення нотаріально своїх свідчень, надала зразки свого підпису для проведення почеркознавчої експертизи, яка була 25.02.2020 р. замовлена позивачем в Одеському НДІ судових експертиз, а також у Львівському НДІ судових експертиз. За ствердженнями позивача, за результатами проведення експерти ним було отримано два висновки експерта, а саме висновок експерта № 20-1276 від 27.04.2020 р. Одеського НДІ судових експертиз та висновок експерта № 3366 від 20.05.2020 р. Львівського НДІ судових експертиз. Як зазначає позивач, першим висновком експерта встановлено, що в акті про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р. поставлено підпис ОСОБА_2 , про те вона не була та не є представником позивача, а також експертизою встановлено, що у додатку 1 до акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р. стоїть підпис іншої особи, а не ОСОБА_2 та у Акті-вимозі щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 р. № 6011453 стоїть підпис іншої особи, а не ОСОБА_2 . Тобто, як вказує позивач, у двох документах підпис ОСОБА_2 підроблений, що вказує на прямий умисел співробітників AT Одесаобленерго. Крім того, як зазначає позивач, другим висновком експерта встановлено, що в акті про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р. поставлено підпис ОСОБА_2 , крім того експертизою не виявилось можливим встановити чи виконаний підпис ОСОБА_2 у додатку 1 до акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р. Що стосується підпису від імені ОСОБА_2 в акті-вимозі щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 р. № 6011453, то експертизою встановлено, що підпис виконаний від імені ОСОБА_2 , в дійсності їй не належить.

Відтак, позивач вважає, що складений представниками АТ Одесаобленерго 08.08.2018 р. акт про порушення № 8005819 та супровідні до нього документи - додаток 1 до акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р. та акт-вимога щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 р. № 6011453 є незаконними, оскільки складені, по-перше, без законного представника споживача ОСОБА_4 або самого споживача ОСОБА_1 , а по-друге, підписи проставлені від імені Григорецької Г.С. у двох документах наданих представниками АТ Одесаобленерго є підробленими.

Так, позивач зауважує, що в результаті вказаного АТ Одесаобленерго виставлено рахунок-фактуру № 1094/А від 07.09.2018 р. згідно акту за недовраховану електроенергію на суму 212809,50 грн. Однак, позивач з посиланнями на п. 3 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.2006 р. № 122 та п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. № 562, зазначає, що факт втручання споживачем в роботу приладів обліку експертизою не був підтверджений, експертне дослідження не проводилося.

До того ж, як зазначає позивач, 06.09.2018 р. відбулось засідання комісії з розгляду Акту про порушення, згідно якого комісія Біляївського РЕМ оформила протокол № 40, яким встановлено Провести перерахунок обсягу та вартості недоврахованої електроенергії по струму трансформаторів струму І-150А за шість місяців, тобто, як вказує позивач, всі його доводи про незаконність акту про порушення були проігноровані комісією. За ствердженнями позивача, у зв`язку з цим ним було подано запити до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області та до Відділу НКРЕКП у Одеській області. У відповіді Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області від 20.12.2018 р. № 28-01/06-06-1873 вказано дії енергопостачальника щодо проведення нарахування збитків за актом, за умови відсутності зазначеного в Акті місця підключення перемычки суперечать вимогам методики та є неправомірними; у відповіді Відділу НКРЕКП у Одеській області від 21.12.2018 р. № 47-24/590 зазначено наступне: Відділ НКРЕКП у Одеській області вважає, що АТ Одесаобленерго не мало підстав для застосування положення Методики для здійснення розрахунку обсягу та вартості не облікованої електричної енергії на підставі акта до моменту підтвердження факту підключення перемички. Враховуючи зазначене, АТ Одесаобленерго має привести свої дії по відношенню до споживача (ФОП Воронов І.А.) у відповідність до вимог чинного законодавства України шляхом скасування нарахувань, здійснених на підставі Акта.

Наразі позивач зазначає, що між ФОП Вороновим І.А., як споживачем, та ВАТ Енергопостачальна компанія Одесаобленерго, що було перейменовано на АТ Одесаобленерго, 28.02.2008 р. було укладено договір про постачання електричної енергії № 1094 з трансформаторної підстанції № 552 на об`єкт споживача за адресою: комплекс будівель та споруд АДРЕСА_1 . Так, позивач зазначає, що 23.08.2014 р. ним письмово було сповіщено АТ Одесаобленерго про закриття своєї діяльності як ФОП, що підтверджується повідомленням та листом опису надіслання поштою, оскільки з 08.08.2014 р. позивач припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується довідкою ДФС від 30.05.2019 р. № 11274/В/15-32-50-07-10.

Водночас, позивач звертаю увагу суду, що з аналогічними позовними вимогами він звертався до Малиновського районного суду м. Одеси, за результатами чого було відкрито провадження по справі № 521/5700/20, однак при розгляді судом питання підсудності даної справи було встановлено, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому Малиновським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про закриття провадження у справі від 15.07.2020 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.08.2020 р. позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2196/20, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 01.09.2020 р.

31.08.2020 р. представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову. Зокрема, відповідач вказує, що оспорювані акти про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р. з додатком 1 до цього акту та акт-вимога щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 р. № 6011453, протокол № 40 від 06.09.2018 р. були досліджені судом як докази під час розгляду справи № 916/3016/19. Рішенням господарського суду Одеської області від 23.01.2020 р. у вказаній справі, що набрало законної чинності та залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 р., з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за необліковану електроенергію в сумі 212809,50 грн., нараховану саме на підставі оспорюваних акту про порушення та протоколу засідання комісії. В межах вказаної справи ОСОБА_1 використав свої права на захист від пред`явлених з боку АТ Одесаобленерго вимог про стягнення з нього зазначеної заборгованості, зустрічний позов у справі № 916/3016/19 ОСОБА_5 не пред`являвся. Відтак, відповідач вважає, що у даній справі позивач намагається переглянути встановлені судом справи № 916/3016/19 фактичні обставини, тим самим намагається повторного розгляду спору, який вже вирішений судом, про що постановлено остаточне рішення.

01.09.2020 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки заявлені позивачем вимоги взагалі не підлягають судовому розгляду, про що вказано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 р. у справі № 522/12901/17-ц, участь в якій приймало АТ Одесаобленерго.

При цьому під час підготовчого засідання 01.09.2020 р. представник позивача просив суд відкласти підготовче засідання та надати час для підготування та подання до суду відповіді на відзив та заяви про забезпечення доказів шляхом витребування у відповідача оригіналів документів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.09.2020 р. у справі № 916/2196/20 підготовче засідання відкладено на 30.09.2020 р.

09.09.2020 р. позивачем подано до господарського суду відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

14.09.2020 р. позивачем подано до господарського суду заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки у постанові ВП ВС, на яку посилається відповідач мова йде про скасування, а не про визнання недійсним протоколу засідання комісії РЕМ. Так

Також 14.09.2020 р. позивачем було подано до суду заяву про забезпечення доказів, відповідно до якої просив суд забезпечити докази у справі № 916/2196/20 шляхом витребування у відповідача оригіналів наступних документів: акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 року; додатку 1 до акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 року; акту-вимоги щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 року № 6011453; протокол № 40 від 06.09.2018 року «засідання комісії з розгляду актів про порушення», а також пристрій/носій яким здійснено фото, що були надані відповідачем, як доказ у відзиві від 01.09.2020 року № 21/320 та журнал обліку бланків актів про порушення.

21.09.2020 р. від АТ ДТЕК Одеські електромережі подано до господарського суду заперечення проти заяви позивача про забезпечення доказів. У вказаних запереченнях заявник вказує, що найменування відповідача - АТ Одесаобленерго змінено на АТ ДТЕК Одеські електромережі 11.09.2020 р., про що надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

30.09.2020 р. АТ ДТЕК Одеські електромережі подано до господарського суду заперечення на відповідь позивача на відзив на позов, в яких заявник вказує про відсутність підстав для задоволення позову.

Під час підготовчого засідання 30.09.2020 р. представник позивача підтримав заяву про забезпечення доказів шляхом витребування від відповідача лише журналу обліку бланків актів про порушення, вказану заяву в частині щодо витребування інших документів, зазначених в заяві, просив не розглядати.

Так, судом було відмовлено у задоволенні вказаної заяви позивача, про що зазначено в протоколі судового засідання від 30.09.2020 р.

Наразі у підготовчому засіданні 30.09.2020 р. судом з`ясовано, що представником АТ ДТЕК Одеські електромережі не надано доказів підтвердження зміни найменування відповідача - АТ Одесаобленерго, у зв`язку з чим суд зобов`язав Товариство надати відповідні докази.

Так, у підготовчому засіданні господарського суду 30 вересня 2020 року по справі № 916/2196/20 було протокольно оголошено перерву до 15 жовтня 2020 року о 10 год. 00 хв., про що під розписку повідомлено представників сторін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.09.2020 р. у справі № 916/2196/20 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

13.10.2020 р. АТ ДТЕК Одеські електромережі подано до господарського суду клопотання про приєднання доказів підтвердження зміни найменування відповідача з АТ Одесаобленерго на АТ ДТЕК Одеські електромережі.

Наразі у підготовчому засіданні 15.10.2020 р. судом з`ясовано, що назву АТ Одесаобленерго було змінено на АТ ДТЕК Одеські електромережі, що підтверджується протоколом № 1/2020 річних Загальних зборів Акціонерного товариства Одесаобленерго від 28.08.2020 р.

З огляду на викладене та враховуючи те, що відбулась зміна найменування відповідача, що не реорганізацією юридичної особи, судом замінено назву відповідача АТ ДТЕК Одеські електромережі.

Згідно ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Разом з тим, враховуючи клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі та дослідивши предмет спору, характер позовних вимог в розрізі обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту позову, заявлені вимоги до АТ ДТЕК Одеські електромережі у даній справі позивач обґрунтовує незаконністю акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р., додатку № 1 до акту про порушення та акту-вимоги щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 р. № 6011453, оскільки складені без законного представника споживача або самого споживача, а проставлені в них підписи є підробленими. Крім того позивач вказує, що в акті не викладено докладно обставини порушення та відсутні вихідні дані, необхідні для визначення обсягу завданих збитків, у разі, якщо вони мали місце; вказано про відсутність будь-яких пошкоджень, про цілісність пломби; відсутні необхідні для розрахунку згідно з вимогами методики параметри; відсутнє доведення факту втручання в роботу приладу обліку. З наведених підстав позивач вважає, що акт про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р., додаток 1 до нього та акт-вимога щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 року № 6011453, а також протокол № 40 від 06.09.2018 р. засідання комісії з розгляду актів про порушення Біляївського РЕМ підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі Безимянная проти Росії (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

За положеннями ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ГПК України).

За змістом ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання визначені ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19).

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками АТ Одесаобленерго акт про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р. з додатком 1 до цього акту та акт-вимога щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 р. № 6011453, є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту їх складення та оформлення, які не встановлюють для споживача будь-яких обов`язків і не є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Оспорювані позивачем акт про порушення Правил та протокол засідання комісії РЕМ про розгляд вказаного акту можуть бути визнані як докази із наданням відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору, зокрема щодо стягнення нарахувань за необліковану електроенергію, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Тим більш оспорюваним протоколом № 40 від 06.09.2018 р. засідання комісії з розгляду актів про порушення Біляївського РЕМ лише зафіксовано хід засідання вказаної комісії, що не впливає на права та обов`язки позивача. Відтак, заявлені позивачем вимоги не можуть самостійно розглядатися в окремій справі.

Більш того, встановлення таких обставин як правомірність та правильність здійснених відповідачем нарахувань на підставі оспорюваного акту про порушення ПРРЕЕ, розглянутого на засіданні комісії РЕМ відповідача, що оформлене протоколом № 40 було предметом дослідження під час розгляду господарським судом справи № 916/3016/19 за позовом АТ Одесаобленерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію в сумі 212809,50 грн., нараховану саме на підставі вказаного акту про порушення та протоколу засідання комісії. Рішенням господарського суду Одеської області від 23.01.2020 р. у вказаній справі, що залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 р., позов АТ Одесаобленерго задоволено. Вказаним рішенням суду встановлено наявність факту порушення ПРРЕЕ з боку споживача ( ОСОБА_1 ), що не заперечувалось останнім.

За таких обставин, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання недійсними акту про порушення № 8005819 від 08.08.2018 р., додатку 1 до нього, акту-вимоги щодо дотримання договірних умов, стану схем розрахункових обліків, ПКЕЕ, ПУЕ від 08.08.2018 року № 6011453, а також протоколу № 40 від 06.09.2018 р., сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

З огляду на викладене господарський суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги у даній справі не підлягають розгляду не лише в порядку господарського судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 р. у справі № 522/12901/17-ц.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відсутність спору у свою чергу виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому господарський суд зазначає, що поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

Враховуючи вищенаведені обставини та проаналізувавши положення чинного законодавства, суд доходить висновку про те, що спір за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі про визнання недійсними акту про порушення, додатку № 1 до акту, акту-вимоги та протоколу засідання комісії взагалі не підлягає вирішенню судом, тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

Частиною 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Також суд не вважає за необхідне у контексті цієї справи розглядати доводи сторін, що викладені у відзиві на позов та відповіді на відзив, оскільки вони стосуються питання вирішення спору по суті, а закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи (п. 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 910/14144/17 (провадження № 12-88гс18), пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18)).

Керуючись п.1 ч.1 ст.231, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 916/2196/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі про визнання недійсними акту про порушення, додатку № 1 до акту, акту-вимоги та протоколу засідання комісії закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в частині закриття провадження у справі шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали підписано 20 жовтня 2020 р.

Суддя В.С. Петров