ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2020 р. Справа№ 910/2043/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020

у справі № 910/2043/20 (суддя: Чебикіна С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП"

про стягнення 81 985,97 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП" про стягнення 81 985,97 грн, з яких: 19 425,17 грн пені та 62 560,80 грн штрафу у зв`язку із порушенням строків поставки товару за договором №т-48/190600039 на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 599, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2043/20 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 19 425 грн 17 коп. пені, 36 504 грн 00 коп. штрафу та 1 433 грн 94 коп. судового збору.

Зазначене рішення мотивоване наступним:

- суд пришов до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення 19 425,17 грн пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону;

- суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, зазначивши, що відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, що визначені у вказаних приписах ст. 233 ГК України та з наявністю яких законодавець пов`язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2043/20 скасувати у частині задоволення позовних вимог та прийняти нове у відповідній частині про відмову у задоволенні позову.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2020 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2043/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/2043/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2043/20; апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2043/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями на усій території України запроваджено карантин.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були враховані наведені відповідачем підстави для зменшення розміру неустойки.

У зв`язку з вказаним, апелянт вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню апеляційним судом у частині задоволення позовних вимог та прийнятті у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, та вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Позивач заперечує проти доводів апелянта щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки з посиланням на те, що відповідачем не надано доказів, що свідчать про виключність обставин, що зумовили порушення своєчасного виконання зобов`язання.

2.4. інші процесуальні дії у справі:

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

06.06.2019 року між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП" укладено договір про закупівлю товарів (матеріально - технічних ресурсів) № т-48/ 190600039 (надалі - Договір), за умовами якого (п. 1.1 договору) постачальник зобов`язується у визначений договором строк передати у власність покупця турбіни та мотори (фільтроелементи до ГПА) ЄЗС ДК 021:2015 (42110000-3) зазначені в специфікації (далі - товар), яка невід`ємною частиною договору (додаток 1), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна договору становить 2 209 877,26 грн, у тому числі ПДВ.

Згідно з п. 5.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю товар в кількості та місці поставки відповідно до специфікації. Покупець залишає за собою право змінити місце поставки товару, про що сторони складають додаткову угоду.

Специфікацією (додаток № 1 до договору) встановлено, що строк поставки товару становить 90 календарних днів з дати укладання договору.

Видатковими накладними №228 від 29.10.2019 року на суму 294 840,00 грн, №226 від 16.10.2019 року на суму 70 200,00 грн, №146 від 05.09.2019 року на суму 260 568,00 грн, які містяться в матеріалах справи, підтверджується факт поставки відповідачем товару за договором із порушенням строку визначеного специфікацією.

Зокрема, за видатковою накладною №146 від 05.09.2019 року на суму 260 568,00 грн - 1 день; за видатковою накладною №226 від 16.10.2019 року на суму 70 200,00 грн - 42 дні; за видатковою накладною №228 від 29.10.2019 року на суму 294 840,00 грн - 55 днів.

Відповідно до п. 7.4 Договору за порушення строків поставки товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів поставки яких прострочено та/або недопоставлено, за кожен день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі десяти відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивачем на підставі п. 7.4 Договору нараховано відповідачу пеню у розмірі 19 425,17 грн, а також заявлено до стягнення 62 560,80 грн штрафу за прострочення поставки товарів понад 30 днів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення 19 425,17 грн пені, натомість позовні вимоги щодо стягнення штрафу задоволено частково - у розмірі 36 504,00 грн відповідно до розрахунку суду та відмовлено у задоволенні стягнення іншої частини штрафу з огляду на те, що строк прострочення поставки товару не перевищує 30 днів, як це встановлено п. 7.4. Договору.

Колегія суддів, дослідивши обставини справи та перевіривши розрахунки, здійснені позивачем та судом, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо зменшення розміру неустойки колегія суддів зазначає таке.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з рішенням суду першої інстанції щодо врахування наведених Відповідачем підстав для зменшення розміру неустойки.

Досліджуючи дане питання, Господарський суд міста Києва в оскаржуваному рішенні зазначив наступне: «відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, що визначені у вказаних приписах ст. 233 ГК України та з наявністю яких законодавець пов`язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом, а тому у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій судом відмовлено».

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь - які відомості з приводу того, що позивач зазнав збитків внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань.

Всебічно дослідивши дані обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи слід відхилити, оскільки відповідачем не наведено поважних причин порушення зобов`язання та, як правильно зазначив суд першої інстанції, не надано доказів наявності виняткових обставин, визначених статтею 233 ГК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, розмір неустойки узгоджений сторонами в п. 7.4. Договору, а заявлена сума штрафу до стягнення не є надмірно великою порівняно з загальною сумою зобов`язання.

Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано наведених ним підстав для зменшення розміру неустойки.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Отже, відповідач порушив право позивача на своєчасне отримання поставленого товару, а тому таке право підлягає захисту шляхом стягнення пені та штрафу відповідно до п. 7.4. Договору та відповідних норм чинного законодавства.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії відповідача є порушенням умов Договору, а тому позовні вимоги в частині стягнення 19 425,17 грн пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам Договору та вимогам закону, а вимога щодо стягнення штрафу підлягає частковому задоволенню (на суму 36 504,00 грн) згідно з розрахунком суду.

Одночасно, з огляду на зазначене, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо відмови в зменшенні розміру неустойки.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами статтей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Зазначена вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду щодо відхилення клопотання про зменшення розміру неустойки, нарахованої позивачем.

З огляду на обставини, встановлені судом апеляційної інстанції та висвітлені у п. 3.2. даної постанови, а також всебічно досліджені матеріали справи, такі доводи апелянта суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки апелянтом не доведено наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі № 910/2043/20 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі № 910/2043/20 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі № 910/2043/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі № 910/2043/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі № 910/2043/20.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕРІС ГРУП".

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна