ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
21.10.2020 Справа № 905/1142/20
За позовом Краматорської міської ради
доФізичної особи-підприємця Орєхової Вікторії Дмитрівни
простягнення 154 484,26 грн
Суддя: Хабарова М.В.
Секретар судового засідання: Романенко С.А.
за участю представників:
від позивачане з`явились
від відповідачане з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Краматорська міська рада звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Орєхової Вікторії Дмитрівни про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 150731,83 грн, 3% річних у розмірі 1764,53 грн, інфляційних втрат у розмірі 1897,90 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди землі від 19.01.2019 в частині сплати орендної плати за період з 21.06.2019 по 31.05.2020.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.09.2020 постановлено розгляд справи №905/1142/20 проводити в судовому засіданні з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.10.2020.
13.10.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника Краматорської міської ради, за наявними матеріалами справи.
Вказана заява в судовому засіданні 21.10.2020 судом задоволена.
Відповідач в судове засідання, призначене на 21.10.2020, не з`явився.
Господарським судом було розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет інформацію про відкриття провадження у справі та її розгляд, що підтверджується відповідними роздруківками.
Крім того, про час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено телефонограмою №859 від 01.10.2020.
Однак, 31.07.2020 поштове відправлення з ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.06.2020 було повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та надійшло до суду 04.08.2020. 30.09.2020 поштове відправлення з ухвалою Господарського суду від 25.09.2020 було повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та надійшло до суду 05.10.2020.
21.10.2020 на електронну адресу суду надійшла заява Орєхової В.Д. про долучення до матеріалів справи довідки-опису з Єдиного державного реєстру про припинення підприємницької діяльності відповідача.
Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.
Водночас згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин: інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Отже, під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі, суб`єктного складу правовідносин.
Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Водночас наявність у фізичної особи статусу суб`єкта господарювання не означає, що усі правовідносини з її участю є господарськими. Так, неодмінними ознаками господарської діяльності є сфера суспільного виробництва з метою задоволення не власних потреб виробника, а інших осіб, поєднання приватного інтересу, наприклад, в одержанні прибутку та публічних інтересів суспільства в особі широкого кола споживачів.
На підставі вказаного рішення між Краматорською міською радою та фізичною особою ОСОБА_1 підписано договір оренди землі від 19.01.2019.
Право оренди земельної ділянки за ОСОБА_1 за договором оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.06.2019, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2020 за №212538674.
Судом також встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 15.06.2020 за №212539182, за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 27.05.1997, видавник: Кіровське РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, країна громадянства: Україна) зареєстроване 11.08.2018 (номер запису про право власності №27449680) право власності на об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво, недобудована будівля автостоянки, готовність 14%.
При цьому, зі змісту договору оренди землі від 19.01.2019 вбачається, що останній був підписаний фізичною особою ОСОБА_1 без зазначення, що вона виступає у цих правовідносинах як фізична особа-підприємець.
З огляду на зазначене вбачається, що у спірних земельних відносинах, зокрема, стосовно використання відповідачем земельної ділянки, відповідач брав участь саме як фізична особа.
Однак, як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду про стягнення орендної плати за договором оренди землі від 19.01.2019 з Фізичної особи-підприємця Орєхової Вікторії Дмитрівни.
У постанові від 15.05.2018 по справі №911/4144/16 Велика Палата Верховного Суду в контексті застосування положень ст.ст. 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу та ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом по справі №911/4144/16) надала висновок, що справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.
Частиною 2 ст. 2 ст. 80 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України.
Отже, використання земельної ділянки фізичною особою не пов`язується з її державною реєстрацією як підприємця.
Вище судом встановлено, що відповідач, як фізична особа, а не як суб`єкт господарювання, придбала право власності на незавершене будівництво, недобудована будівля автостоянки, готовність 14%) та уклала договір оренди землі від 19.01.2019.
Докази використання відповідачем недобудованої будівлі та земельної ділянки у господарській діяльності у матеріалах справи відсутні.
Отже, спірні правовідносини стосовно використання відповідачем земельної ділянки не мають ознак господарських.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 27.06.2018 у справі №749/230/15-ц та від 03.10.2018 у справі №904/1182/17.
Виходячи з вищевикладеного, спір про стягнення орендної плати є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення вплине на права та обов`язки Орєхової Вікторії Дмитрівни як фізичної особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.
При цьому, на виконання вимог ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України суд роз`яснює позивачеві, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За приписами ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Враховуючи те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений ним судовий збір у 2317,26 грн.
Керуючись ст.ст. 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Закрити провадження у справі №905/1142/20 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.
3. Платіжне доручення №245 від 10.06.2020 вилучити з матеріалів справи №905/1142/20, замінивши відповідною копією.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень п. 4 розділу«Прикінцеві положення» та п.п.17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (позивачу): платіжне доручення №245 від 10.06.2020 на суму 2317,26 грн.

Суддя М.В. Хабарова