ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/154/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Прижбило О.В.,

розглядаючи справу №916/154/20,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (вулиця Кравченка, будинок 1-А, офіс 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ),

до відповідача: Приватного підприємства Агрофірма "Промінь" (вулиця Зелена, будинок 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області (67600, Одеська область, місто Біляївка (пн), проспект Незалежності, будинок 9, )

про зобов`язання припинити дії та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні

Представники сторін:

Від позивача: Римарчук С.В.;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: Неплій І.А.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача, Приватного підприємства Агрофірма "Промінь", в якому просить наступне:

- зобов`язати відповідача припинити дії, які порушують права позивача як орендаря по договору оренди землі, а саме припинити фактичне використання земельної ділянки кадастровий номер :02:009:0146;

- зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :02:009:0146 ТОВ "ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" як орендарю по договору оренди землі від 28.112019, шляхом звільнення її від посівів, насаджень, техніки, поливних машин, прокладених комунікацій, рухомого та нерухомого майна тощо.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання між ним та Біляївською міською радою договору оренди землі щодо земельної ділянки площею 40га (кадастровий номер :02:009:0146) за результатами розробки, погодження та затвердження відповідного проекту землеустрою та з метою будівництва сонячної електростанції. Вказує на неможливість приступити до використання орендованої земельної ділянки, оскільки вона самовільно захоплена відповідачем, ігнорування останнім звернень та листів позивача з цього приводу, підтвердження матеріалами перевірки Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Одеській області факту самовільного використання відповідачем земельної ділянки. Відповідач ще під час виготовлення землевпорядної документації позивача оскаржував у судовому порядку рішення місцевої ради щодо надання згоди на виготовлення вказаної документації (справа №420/3397/19), але Одеським окружним адміністративним судом було у позову відмовлено. Свої права на земельну ділянку відповідач обґрунтовував нікчемним договором оренди землі від 10.07.2006. Позивач посилається на ст.125 ЗК України, ст.ст. 210, 640 ЦК України, ст.20 Закону України "Про оренду землі" які пов`язують момент укладання такого договору та набуття права оренди з вчиненням дій з державної реєстрації цих прав (договору). Така реєстрація не відбувалась. Крім того, вона і не могла відбутися, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою для цього є встановлення кадастрового номеру земельної ділянки. Проте формування земельної ділянки з подальшим присвоєнням кадастрового номеру в 2006 році не відбувалось, в договорі чи іншій документації такі відомості відсутні. Також вказує, що договір з відповідачем підписувався Біляївською районною державною адміністрацією, яка може розпоряджатися лише земельними ділянками поза межами населених пунктів, тоді як спірна земельна ділянка в межах населеного пункту. Отже навіть у разі укладання такого договору, це є порушенням публічного порядку. Будь-яких рішень Біляївською районною державною адміністрацією у 2006 році щодо передачі спірної земельної ділянки в оренду відповідачу не приймалось. Позивач посилається на практику Верховного Суду України у справі № 6-1528цс15, постанова від 13.04.2016. Також позивач вказує на порушення свого права користуватися земельною ділянкою, наявність права на звернення за судовим захистом, можливість захисту прав юридичних осіб на земельні ділянки шляхом в тому числі запобігання вчинення дій, що порушують права.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Вказані недоліки були усунені позивачем заявою від 27.01.2020, в зв`язку з чим суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання на 04.03.2020. Також за заявою позивача до участі в справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, - Біляївську міську раду Біляївського району Одеської області.

Відповідач надав відзив на позовну заяву (вх.№ 4781/20 від 24.02.20, т.1 а.с.73-76), в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Посилається на використання спірної земельної ділянки на підставі укладеного з Біляївською районною державною адміністрацією договору оренди від 10.07.2006, строк дії договору 25 років. Вказує, що договір є діючим та належним чином зареєстрований, містить печатку реєстраційного органу та підпис начальника Біляївського районного відділу земельних ресурсів В.О.Валюха. Також є відповідні підписи на Акті приймання-передачі договору оренди. На підтвердження факту існування належним чином укладеного договору оренди земельної ділянки наводить листування з відділом Держкомзему у Біляївському районі Одеської області, Управлінням Держземагенства у Біляївському районі Одеської області, Біляївською районною державною адміністрацією, ГУ ДФС в Одеській області, акти обстеження земельної ділянки, витяг з протоколу №7 засідання комісії з питань регулювання земельних відносин від 01.06.2006, рішення Біляївської міської ради № 813-41/VII від 28.02.2019 «Про Програму соціально-економічного та культурного розвитку Біляївської об`єднаної територіальної громади на 2019 рік. Відповідач також зазначає, що протягом тривалого часу вказані органи підтверджували наявність законних орендних відносин з відповідачем, але зараз вказаний орган земельних ресурсів нехтуючи законністю надає інформацію про відсутність реєстрації даного договору.

Так саме поводиться і Біляївська міська рада, яка тривалий час складала безліч документів на підтвердження законності договору оренди від 10.07.2006, посилання на які є у відзиві на позов, а на сьогоднішній день здійснює фальсифікацію одних та приховування інших документів з метою передачі даної земельної ділянки всупереч вимогам закону позивачеві.

До теперішнього часу претензій з боку орендодавця щодо виконання умов договору відповідач не отримував, також не отримував вимог про зміну або розірвання договору, в судовому порядку договір не розірваний та не визнаний недійсним.

Відповідач зазначає, що використовує спірну ділянку на законних підставах, твердження позивача про її самовільне зайняття та про нікчемність договору оренди землі від 10.06.2006 є безпідставними. Зазначає, що на земельній ділянці розміщена гідромеліоративна система і дві поливні машини «Фрегат», що належать відповідачу на праві приватної власності.

Посилається на рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/6054/19 про визнання дій інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель протиправними та скасування приписів.

Щодо відсутності кадастрового номеру зазначає, що у книзі реєстрації договорів оренди землі за 2006 рік, яка зберігається в відділі у Біляївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області взагалі відсутня колонка для зазначення кадастрових номерів.

Також у 2006 році як і зараз існує практика надання в оренду несформованих земельних ділянок без присвоєння кадастрових номерів, що вбачається з рішень Біляївської міської ради, депутатом якої є представник позивача Римарчук С.В. Наводить з цього приводу рішення третьої особи по справі № 858-43/VII від 04.04.2019 та № 900-45/VII від 25.04.2019.

Вказує що спірна земельна ділянка знаходиться в державній власності та не була передана до комунальної власності, а тому взагалі не зрозуміло на якому праві третя особа по справі розпоряджається землями державної власності та надала її в оренду позивачу.

Надав докази згідно з додатками до відзиву.

Від третьої особи по справі, Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, надійшли пояснення щодо позову (вх. № 5014/20 від 24.02.2020, т.1 а.с.123-125), у яких зазначено про укладання з позивачем договору оренди землі 28.11.2019 року, а також про листування з органами Держгеокадастру стосовно відсутності запису про реєстрацію договору від 10.07.2006, на який посилається відповідач. Також третя особа вказує на судову практику та норми чинного діючого законодавства стосовно наслідків відсутності державної реєстрації договорів такого типу. Робить висновок, що договір від 10.07.2006 є невчиненим, а тому відповідач не набув жодних прав на зазначену в ньому земельну ділянку.

03.03.2020 відповідач надав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 04.03.2020, на іншу дату (т. 1 а.с.133).

Клопотання відповідача судом було задоволено, підготовче судове засідання відкладено на 18.03.2020.

Ухвалою від 17.03.2020 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та через COVID-19 перенесено судове засідання на 06.04.2020.

18.03.2020 суд отримав від позивача відповідь на відзив (за вх.№7062/20, т.1 а.с.148-152), в якому позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві.

Вказує, що довідка Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області за формою і змістом є довідкою про нормативну грошову оцінку землі і не може бути доказами наявності будь-яких прав. Крім того там зазначений договір з іншими реквізитами від 17.07.2006 № 6. Не можуть бути такими доказами і решта наданих відповідачем документів. Зазначає, що Біляївською РДА розпорядження стосовно вказаного договору оренди відповідача не приймалось. Посилається на пояснення свідка під час розгляду судової справи № 420/3397/19 ОСОБА_1 стосовно договору від 10.07.2006, відсутність меліоративних систем відповідача на спірній земельній ділянці, знаходження на частині з передбачених вказаним договором земельних ділянок 19-ти сформованих земельних ділянок з кадастровими номерами які у більшості перебувають у приватній власності громадян, здійснення таких висновків базуючись на даних Публічної кадастрової карти України та наданих відповідачем матеріалах, як наслідок неможливість відповідача бути орендарем земельної ділянки 149,2 через вищевказане. Наводить правові норми стосовно розмежування земель державної та комунальної власності, свої заперечення стосовно «Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення» від 27.09.2018.

02.04.2020 позивач надав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 06.04.2020, на іншу дату (т.1 а.с.200).

Ухвалою суду від 06.04.2020 сторонам було роз`яснено право на звернення до суду із клопотаннями та заявами, розгляд яких не потребує проведення судового засідання за участю учасників справи, а також із заявами про розгляд справи за їх відсутності, рекомендувавши на період карантинних заходів всі необхідні документи надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку. Також сторін було проінформовано, що про дату, час та місце судового засідання їм буде повідомлено додатково після скасування обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 12.06.2020 призначено судове засідання на 13.07.2020.

06.07.2020 відповідач надав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 13.07.2020, на іншу дату (т.1 а.с.216).

13.07.2020 судом було відкладено підготовче засідання на 29.07.2020.

28.07.2020 суд отримав від представника відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 29.07.2020, на іншу дату.

29.07.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку проведенням у адміністративній будівлі суду дезинфікуючих заходів.

Ухвалою суду від 31.07.2020 судове засідання по справі перенесено на 19.08.2020.

18.08.2020 суд отримав від представника відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 19.08.2020, на іншу дату.

В судовому засіданні суд протокольно зазначив про закриття підготовчого провадження та призначив засідання з розгляду справи по суті на 09.09.2020.

20.08.2020 представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№22077/20), яке було залишено без задоволення у протокольній формі 09.09.2020.

08.09.2020 суд отримав від представника відповідача ще одне клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 09.09.2020, на іншу дату.

В судовому засіданні 09.09.2020 суд заслухав вступні промови присутніх представників позивача та третьої особи, частково дослідив наявні в матеріалах справи докази та оголосив перерву до 23.09.2020.

23.09.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою від 02.10.2020 суд призначив судове засідання з розгляду справи на 13.10.2020.

13.10.2020 суд отримав клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання судом відхилено протокольною ухвалою.

Представник відповідача в жодне з судових засідань не з`явився, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не заявив.

13.10.2020 в судовому засіданні після завершення дослідження доказів, заслуховування виступів в судових дебатах та після повернення з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між позивачем та Біляївською міською радою 28.11.2019 був укладений договір оренди землі, відповідно до п.1 якого Біляївська міська рада (Орендодавець) надає, а позивач (Орендар) приймає у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, яка розташована за адресою м. Біляївка, вул. Отамана Головатого, б/н (кадастровий номер :02:009:0146).

Згідно з п.2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 40 га.

Строк дії договору визначений сторонами в 35 років (п.7).

До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 28.11.2019 внесено відповідний запис, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т.1 а.с. 22).

Також позивачем надано витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0146 станом на 18.11.2019 (т.1 а.с.17).

За положеннями до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договор) та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договор) найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договор) та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Разом з цим, позивач не може приступити до використання земельної ділянки, оскільки її використовує відповідач у своїй сільськогосподарській діяльності. Даний факт відповідачем не заперечується.

Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В якості доказів наявності підстав для використання земельної ділянки відповідач посилається на договір оренди землі від 10.07.2006, укладений між ним та Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області (т.1 а.с.35-36).

Згідно з п.2 договору, "В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 149,2 га з них: 1-й масив - 4,00 га (при фермерська сівозміна) - сміттєзвалище; 2-й масив - 32,6 га, 4 - поле овочевої сівозміни. Землі малопродуктивні, знаходяться в межах населеного пункту: 3-й масив - 31,00 га 1 - 2 поле овочевої сівозміни; 4-й масив - 38,5 га, 5 - поле польової сівозміни; 5-й масив - 43,00 га, 7 - поле польової сівозміни."

Строк дії договору вказаний у п.7 та складає 25 років.

Таким чином як позивач, так і відповідач посилаються на наявність в них правовстановлюючого документу на право користування земельною ділянкою у вигляді договору оренди.

Оскільки позивач посилається на неправомірне користування земельною ділянкою відповідачем і зазначена обставина входить до предмету доказування у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 124 ЗК України (станом на дату договору оренди між Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області та ПП Агрофірма «Промінь») передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з положеннями ч.1 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації " голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Позивачем до матеріалів справи надано відповідь архівного відділу Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 26.06.2019 № 67, відповідно до якого по документах архівного фонду Біляївська районна державна адміністрація Одеської області - розпорядження про укладання договору оренди земельної ділянки ПП "Агрофірма "Промінь" за період 2005-2005 роки не видавалось. (т.1 а.с.43). При цьому, як вбачається з відповіді, запит позивача містив інформацію про сторін договору, дату договору, його строк, площу земельної ділянки, що на думку суду є достатніми ознаками для того, щоб адресат запиту зрозумів, про яке саме розпорядження запитується.

Як вже зазначалось з посиланням на ч.1 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

При цьому ч.ч.3, 4, 5, 6 цієї ж статті зазначають наступне:

Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради.

До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п`ятнадцятою статті 151 цього Кодексу документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.

Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об`єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Таким чином, укладанню договору оренди передує прийняття відповідного рішення повноважним органом, якому в свою чергу передує отримання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки та вчинення інших передбачених Земельним Кодексом України, насамперед статтею 123, дій.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм, стадійність та поетапність процесу передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у користування.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Доказів прийняття відповідних рішень з цих питань вповноваженим на розпорядження земельною ділянкою органом до матеріалів справи не надано.

Таким чином, судом встановлено, а відповідачем не спростовано порушення поетапності процесу отримання земельної ділянки у користування.

Щодо відсутності кадастрового номеру відповідач зазначає, що у книзі реєстрації договорів оренди землі за 2006 рік, яка зберігається в відділі у Біляївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області взагалі відсутня колонка для зазначення кадастрових номерів. При цьому сам відповідач надає разом з відзивом копію аркушів Книги реєстрації договорів оренди землі (а.с.111-112), де в стовбці 6 бланку стосовно земельних ділянок які надаються в оренду зазначено наступне, - «Місцерозташування, кадастровий номер». Тобто технічно внесення таких відомостей було можливе.

Крім того, вказуючи про реєстрацію договору в Книзі реєстрації договорів оренди землі 17.07.2006 за № 6, та посилаючись на відсутність графи для кадастрового номеру, відповідач доказів наявності такої реєстрації не надає, аркушів Книги з таким записом № 6 від 17.07.2006 суду не представив, клопотань про витребування доказів у разі неможливості отримати їх самостійно суду не заявив. При цьому позивач надає лист Відділу у Біляївському районі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області від 12.03.2019 № 568/105-19, згідно якого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі відсутній запис № 6 від 17.07.2006 про реєстрацію договору оренди землі на території Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області.

Стосовно доводів позивача про відсутність державної реєстрації договору оренди землі від 10.07.2006 суд зазначає, що вказаний договір після підписів орендодавця та орендаря містить помітку "Договір зареєстровано в ДП "ЦДЗК" ОРФ Біляївський реєстраційний офіс, про що у книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис "17" липня 2016р. № 6", вбачається що він підписаний начальником Біляївського районного відділу земельних ресурсів В.О. Валюхом, проставлена печатка Біляївського районного відділу земельних ресурсів.

Таким чином, судом встановлено, що відмітка про реєстрацію договору існує лише на договорі, а кореспондуючий запис, який би підтверджував фактичне оформлення такої реєстрації, - відсутній.

При цьому до матеріалів справи надано звукозапис судового засідання по адміністративній справі № 420/3397/19 від 25.10.2019, з якого вбачається надання свідком ОСОБА_1 певних пояснень щодо природи договору від 10.07.2006 та підпису на ньому. Він зазначив, що це був тимчасовий договір на період виготовлення землевпорядної документації і що він не міг бути зареєстрований так як не відповідав чинному законодавству та не була виготовлена землевпорядна документація.

Відповідно до п.12 перехідних положень ЗК України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідачем до відзиву надано лист Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області від 27.01.2012 № 6-6-03/22407 (т.1 а.с.88), а також листи Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області від 29.01.2013 № 6-6-10/180 (т.1 а.с.89), від 06.02.2014 № 01-05-14/651 (т.1 а.с.90), від 13.02.2015 № 27-1502-05-870/215 (т.1 а.с.91), від 02.02.2016 № 253/86-16 (т.1 а.с.92), від 14.02.2017 № 493/86-17 (т.1 а.с.93).

Кожен з цих листів вказує, що йдеться про земельні ділянки на території Біляївської міської ради Біляївського району.

Водночас, зазначені листи не можуть слугувати доказами належної реєстрації та чинності укладеного договору оренди землі, у зв`язку з тим, що фактично вони містять довідкову інформацію щодо нормативної грошової оцінки землі, як і лист Головного Управління ДФС в Одеській області від 14.06.2019 (т.1 а.с.84), який містить довідкову інформацію про земельні ділянки, які знаходяться на обліку.

Відповідачем також надано до матеріалів справи копію звіту про зміни, які сталися у складі земель, що знаходяться у користуванні сільськогосподарських підприємств станом на 01.01.2008 (т. 1 а.с.94-95) та станом на 01.01.2012 (т.1 а.с.96-97), в яких також зазначено, що йдеться про землі на території Біляївської міської ради (у правій верхній частині).

Однак, вказані звіти жодним чином не підтверджують правомірність чи неправомірність користування земельною ділянкою та не свідчать про належне укладення договору оренди та його реєстрацію у встановленому порядку.

Посилання на розташування земельної ділянки площею 149,2 га на території Біляївської міської ради міститься також у наданому відповідачем акті від "4/05 2006 року" (т.1 а.с.85-86). Вказаний акт не містить посилання на реквізити будь-якого договору, проте вказує на таку саме площу в 149,2 га як і договір від 10.07.2006, містить посилання на знаходження цієї ділянки у тимчасовому користуванні відповідача згідно якогось договору та містить посилання на визначення якісної оцінки землі для укладання договору оренди між відповідачем та Біляївською районною держадміністрацією.

Суд зазначає, що зазначений акт також не є правовстановлюючим документом чи документом, який підтверджує правомірність отримання ділянки у користування, а є висновком комісії у складі: заступника начальника управління агропромислового розвитку Райдержадміністрації, заступника начальника районного відділу земельних ресурсів, землевпорядника Біляївської міської ради, заступника директора ПП «Агрофірма «Промінь», - який містить рекомендації розглянути результати обстеження земельної ділянки загальною площею 149,2 га на засіданні районної земельної комісії; рекомендувати для заключення договору оренди між ПП «Агрофірма «Промінь» і Біляївською райдержадміністрацією орендну плату у певному розмірі.

Аналогічно суд оцінює і витяг з протоколу №7 засідання комісії з питань регулювання земельних відносин від 01.06.2006 (т.1 а.с.87), оскільки зазначений витяг з протоколу не підтверджує та не замінює відповідний розпорядчий документ.

Щодо посилань на існуючу у Біляївської міської ради практику надання в оренду несформованих земельних ділянок без присвоєння кадастрових номерів та наведених з цього приводу рішень № 858-43/VII від 04.04.2019 та № 900-45/VII від 25.04.2019 суд зазначає наступне. Вказані рішення Біляївської міської ради не є предметом спору по цій справі, не оскаржені сторонами в рамках цієї справи, а тому суд позбавлений можливості та процесуального права надавати їм правову оцінку з точки зору відповідності діючому законодавству. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що законність або незаконність зазначених рішень Біляївської міської ради не може впливати на результати судового розгляду по цій справі.

Щодо клопотання відповідача від 20.08.2020 року про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 916/2064/20 за позовом Приватного підприємства Агрофірма "Промінь" до Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області про визнання протиправними та скасування рішення Біляївської міської ради від 28.11.2019 № 1077-51/VII та про визнання недійсним договору оренди землі від 28.11.2019, суд зазначає, що вказане клопотання судом розглянуто в судовому засіданні 09.09.2020 та відхилено протокольною ухвалою.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі врегульовано статтею 227 ГПК України. Відповідач зазначає, що рішення по справі № 916/2064/20 має суттєве значення для розгляду цієї справи, проте ч.5 п.1 вказаної статті зазначає в якості підстави для зупинення провадження у справі визначає об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, а не лише пов`язаність справ та їх значення для розгляду іншої справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Із врахуванням зазначеного, суд, розглядаючи клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, встановив, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду та дійшов висновку, що результат вирішення справи № 916/2064/20 не впливає на розгляд справи 916/154/20, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Щодо доводів відповідача стосовно наявності гідромеліоративної системи і двох поливних машин «Фрегат», які належать йому на праві приватної власності, на території спірної земельної ділянки, суд вказує, що доказів наявності права власності та технічних характеристик цих об`єктів суду не надано

З наявного у матеріалах справи «Технічного звіту з топографо-геодезичних вишукувань щодо встановлення місць розташування елементів гідроспоруд Дністровського міжрайонного управління водного господарства на території Біляївської міської ради Одеської області», складеного фізичною особою-підприємцем інженером геодезистом Рогачко М.М. (т.1 а.с.153-169) вбачається, що гідротехнічні споруди знаходяться поза межами спірної земельної ділянки. Що стосується поливних машин «Фрегат», суд вважає що вони не можуть бути віднесені до капітальних споруд та їх наявність чи відсутність на земельній ділянці у будь-який проміжок часу жодним чином не впливає на вирішення спору.

Враховуючи викладені обставини, суд не приймає посилання відповідача на договір від 10.07.2006 як на доказ виникнення у відповідача певних прав стосовно оренди земельної ділянки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

Водночас висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а із урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого заявника. Це пов`язано з тим, що певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу, можуть бути пов`язані із протиправною поведінкою самого набувача майна.

У справі, яка розглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідачакритеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ, оскільки правові норми, які регулюють спірні правовідносини, є ясними і зрозумілими та не потребують додаткового тлумачення.

Крім того, у своєму рішенні, яке набуло статус остаточного 04.11.2013 зі справи «Н.К.М. проти Угорщини» ЄСПЛ зазначив, що, ті, хто діє добросовісно на підставі закону, не повинні бути розчаровані в своїх законних очікуваннях без конкретних і переконливих причин.

У даній справі не вбачається, що поведінка відповідача щодо намагання та отримання у користування земельної ділянки була добросовісною та розумною, оскільки законних очікувань у відповідача для цього не було.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 626, 792 ЦК України, п.12, ст.ст.123, 124 ЗК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі», ст.6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст. 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (вулиця Кравченка, будинок 1-А, офіс 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ) до Приватного підприємства Агрофірма "Промінь" (вулиця Зелена, будинок 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області (67600, Одеська область, місто Біляївка (пн), проспект Незалежності, будинок 9, ) про зобов`язання припинити дії та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні, - задовольнити.

2. Зобов`язати Приватне підприємство Агрофірма "Промінь" (вулиця Зелена, будинок 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ) припинити дії, яка порушують права Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (вулиця Кравченка, будинок 1-А, офіс 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ) як орендаря по Договору оренди землі, а саме: припинити фактичне використання земельної ділянки кадастровий номер :02:009:0146.

3. Зобов`язати Приватне підприємство Агрофірма "Промінь" (вулиця Зелена, будинок 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ) усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :02:009:0146 Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (вулиця Кравченка, будинок 1-А, офіс 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ) як орендарю по Договору оренди землі від 28.11.2019, шляхом звільнення її від посівів, насаджень, техніки, поливних машин, прокладених комунікацій, рухомого та нерухомого майна тощо.

4. Стягнути з Приватне підприємство Агрофірма "Промінь" (вулиця Зелена, будинок 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (вулиця Кравченка, будинок 1-А, офіс 2, місто Біляївка (пн), Одеська область, 67600, ) 4204,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 13.10.2020. Повний текст рішення складений та підписаний 23 жовтня 2020 р.

Суддя Р.В. Волков