ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.2020р. Справа №905/1302/20

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87505, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, )

про стягнення 35252,45 грн

Суддя Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків, що виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 35252,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення за залізничною накладною №52243649 від 25.10.2019р., перевізником було допущено на шляху прямування незбереження вантажу, про що складено комерційні акти №484809/467 від 27.10.2019р., №484809/468 від 27.10.2019р. та №484809/469 від 27.10.2019р. Наявність вказаних обставин, за твердженням Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», є підставою для стягнення з перевізника вартості нестачі вантажу у розмірі 35252,45 грн.

Ухвалою суду від 20.07.2020р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1302/20, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві №2022/1060 від 23.07.2020р. проти задоволення позовних вимог заперечив з посиланням на те, що рахунок-фактура №92897315 від 25.10.2019р. вантажовідправника містить два розділи: «вага фактична» та «вага наведена»; при цьому, вартість вантажу визначена по наведеній вазі; різниця між фактичною та наведеною вагою за перевізним документом №52243649 складає 18831 кг. За твердженням відповідача, з комерційного акту та розрахунку позивача вбачається, що загальна вага втраченого вантажу складає 7850 кг, а вага втраченого вантажу з урахуванням норми природної втрати - 5042 кг. З огляду на те, що різниця між фактичною та наведеною вагою складає 18831 кг, а вага втраченого вантажу з урахуванням норми природної втрати складає тільки 5042 кг, відповідачем заявлені до стягнення у розглядуваному спорі збитки не понесені.

У відповіді №01.02.04-2/26 від 30.07.2020р. Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на відзив залізниці позивач проти зазначених вище тверджень відповідача заперечив з посиланням на те, що зазначені у рахунку-фактурі №92897315 від 25.10.2019р. та акті прийому-передачі №92897315 від 25.10.2019р. показники ваги (фактична та наведена) є масою одного і того ж вантажу з урахуванням показників якості цього вантажу, зазначених у сертифікаті якості постачальника. Крім того, за твердженням позивача, наявність нестачі вантажу підтверджується комерційними актами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

25.10.2019р. за залізничною накладною №52243649 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (відправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (одержувач), зокрема, у вагонах №52228475, №55444996, №55245492 насипом кокс доменний (вологий).

Виходячи зі змісту відомостей вагонів накладної №52243649 маса нетто у вагоні №52228475 становила 48250 кг, у вагоні №55444996 - 47750 кг, у вагоні №55245492 - 44400 кг.

На станції призначення Сартана Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлені невідповідності фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній. Так, в тому числі, з посиланням на складені попутною станцією Волноваха Донецької залізниці акти загальної форми №12550 від 26.10.2019р., №12553 від 26.10.2019р., №12554 від 26.10.2019р., було здійснено комісійне переваження вагонів №52228475, №55444996, №55245492, про що складені комерційні акти, відповідно до яких встановлено наступне:

- вагон №55245492: брутто - 62750 кг, тара - 22000 кг, нетто - 40750 кг, що менше документу на 3650 кг;

- вагон №55444996: брутто - 69800 кг, тара - 24000 кг, нетто - 45800 кг, що менше документу на 1950 кг,

- вагон №52228475: брутто - 70000 кг, тара - 24000 кг, нетто - 46000 кг, що менше документу на 2250 кг.

У комерційному акті №484809/467 від 27.10.2019р. також відображено, що навантаження у вагоні №55245492 вище рівня бортів на 40-50 см, шапкою; вантаж маркований смугою вздовж вагона вапном; за рухом поїзда над 1 - 7 люками виїмка довжиною 11 м на ширину вагона, глибиною 60 - 80 см, в місці виїмки маркування порушено; вагон без дверей, люка закриті; в технічному відношенні вагон справний, течі вантажу немає.

У комерційному акті №484809/468 від 27.10.2019р. зазначено, що навантаження у вагоні №55444996 відповідно до документа вище рівня бортів на 40-50 см шапкою; вантаж маркований смугою вздовж вагона вапном; за рухом поїзда над 3 - 7 люками виїмка довжиною 7,5 м на ширину вагона, глибиною 60 - 80 см, в місці виїмки маркування порушено; вагон без дверей, люка закриті; в технічному відношенні вагон справний, течі вантажу немає.

У комерційному акті №484809/469 від 27.10.2019р. міститься інформація про те, що навантаження у вагоні №52228475 відповідно до документа вище рівня бортів на 40-50 см шапкою; вантаж маркований смугою вздовж вагона вапном; за рухом поїзда над 2 - 5 люками виїмка довжиною 6 м на ширину вагона, глибиною 60 - 80 см, в місці виїмки маркування порушено; вагон без дверей, люка закриті; в технічному відношенні вагон справний, течі вантажу немає.

Переваження вантажу у вагонах №52228475, №55444996, №55245492 здійснювалось двічі (в тому числі, контрольне) з розчепкою на справних 150 т вагах вантажоодержувача (держповірка 06.09.2019р.).

Суд приймає до уваги встановлені комерційними актами сліди доступу до вантажу, поглиблення та виїмки над люками у спірних вагонах, порушення маркування, ознаки втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційні акти повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційних актів й інших працівників залізниці.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17, від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Комерційні акти підписані: ДСЗМ ОСОБА_4, комерційними агентами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інженером ОСОБА_3 .

Таким чином, за висновками суду, вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймаються судом в якості належних доказів на підтвердження факту незбереження вантажу під час його перевезення.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За змістом п.2.7 роз`яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), зокрема, для коксу у вологому стані становить 2%.

У графі 20 залізничної накладної №52243649 «Найменування вантажу» зазначено, що спірний вантаж (кокс) відправлений у вологому стані.

За даними комерційних актів №484809/467 від 27.10.2019р., №484809/468 від 27.10.2019р. та №484809/469 від 27.10.2019р. недостача у вагоні №52228475 складає 2250 кг, у вагоні №55444996 - 1950 кг, у вагоні №55245492 - 3650 кг.

Здійснивши перевірку виконаного позивачем розрахунку позовних вимог з урахуванням відомостей, які містяться в рахунку-фактурі №92897315 від 25.10.2019р. Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправника), а також акту приймання-передачі №92897315 від 25.10.2019р., складеного, в тому числі, щодо товару, транспортування якого здійснювалось у вагонах №52228475, №55444996, №55245492, суд встановив, що він є арифметично вірним.

При цьому, твердження відповідача, викладені у відзиві №2022/1060 від 23.07.2020р., спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, з огляду на наведене та з урахуванням змісту комерційних актів, суд дійшов висновку, що відповідач своїх зобов`язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив, факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, внаслідок чого позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 35252,45 грн вартості нестачі вантажу, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ст.ст.126, 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2102 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2391,80 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, судом враховано, що будь-яких заперечень щодо заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу від відповідача на адресу суду не надходило, так само як і клопотання про зменшення цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 126, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87505, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, ) збитки, що виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 35252,45 грн, судовий збір в сумі 2102 грн, а також на витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2391,80 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 06.10.2020р.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2020р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця