ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.10.2020 Справа №905/8/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амкодор-Укроспецмаш», м.Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м.Добропілля, м.Білозерське Донецької області

про: стягнення 18000,00грн боргу, 900,00грн пені, 356,55 3% річних, 576,00грн інфляційних.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Амкодор-Укроспецмаш», м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м.Добропілля, м.Білозерське Донецької області про стягнення 18000,00грн боргу, 900,00грн пені, 356,55 3% річних, 576,00грн інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язання оплатити поставлену за договором поставки №6153-ШБЗ-УМТС-Т від 22.02.2018 продукцію (специфікація від 31.08.2018, видаткова накладна №585 від 14.01.2019), внаслідок чого існує борг та наявні підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

Після відкриття провадження у справі позивач надав суду:

- заяву №105 від 10.06.2020 (вх.№11065/20 від 16.06.2020; а.с.200-201), в якій з посиланням на п.6.2. договору поставки наполягає, що підстави для утримання належних йому коштів за поставлений товар відсутні, оскільки у відповідача немає претензій щодо якості поставленого товару, комплектності, реєстрації податкових накладних, дотримання гарантійних зобов`язань, повноти супровідних документів тощо. Заява №105 від 10.06.2020 за змістом є відповіддю на відзив;

- супровідний лист (вх.№11798/20 від 25.06.2020; а.с.204-208) з доданими доказами направлення відповідачу заяви №105 від 10.06.2020.

Після відкриття провадження у справі відповідач надав суду відзив №1703/2020 від 17.03.2020 (з додатками, вх.№5984/20 від 19.03.2020; а.с.180-194), в якому повідомив, що на підставі підп.6.2.1. та 6.2.2. договору поставки нарахував позивачу 900грн штрафу і 1170грн неустойки за поставку продукції з порушенням строку на 75 днів, а п.5.8. договору поставки передбачає правомірну односторонню відмову від виконання зобов`язання по оплаті у разі порушення Постачальником строків виконання зобов`язань та надає Покупцю право отримати суму санкцій з суми, яка підлягає виплаті за поставлену продукцію. Вважає, що сума заявленого до стягнення основного боргу зменшилась на 2070,00грн штрафних санкцій.

Правом надати контррозрахунок позовних вимог відповідач не скористався.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.2, 7, 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2018 Товариство з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (Покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Амкодор-Укроспецмаш» (Постачальник) уклали договір поставки №6153-ШБЗ-УМТС-Т (далі Договір; а.с.129-141), згідно з п.1.1. якого Постачальник зобов`язався поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі Продукція) в асортименті, кількості, строки, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в Договорі і Специфікаціях, що є невід`ємними частинами Договору. За п.1.2. Договору Покупець зобов`язався прийняти та оплатити Продукцію, яка постачається в його власність, відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.4.1. Договору поставка Продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами у Специфікаціях до Договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість Продукції, однорідної за своїми якісними показниками, що супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Умови поставки Продукції DDP згідно з «Інкотермс-2010», з урахуванням умов та застережень, що містяться у Договорі та/або відповідних Специфікаціях до Договору. Узгоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору. Постачальник несе всі витрати, пов`язані з поставкою Продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки. У випадках, коли сторонами у Специфікаціх обумовлюються інші умови поставки, взаємини сторін регулюються положеннями, узгодженими сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору (п.4.2. Договору).

За змістом п.4.3. Договору Постачальник зобов`язаий надати Покупцю, зокрема, такі документи: рахунок; податкову накладну; видаткову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспортну); сертифікат якості завода-виробника та/або паспорт; сертифікат відповідності (у випадку, якщо Продукція підлягає обов`язковій сертифікації).

Відповідно до п.5.2. Договору ціни на Продукцію, що постачається, визначаються сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.

Розрахунки за Продукцію, що постачається за Договором, Покупець здійснює шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом п`яти робочих днів з дев`яностого календарного дня з дати поставки Продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку та за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 Договору. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п.5.4. Договору).

Договір може бути скріплений печатками сторін, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Сторони дійшли згоди, що в разі належного виконання ними своїх зобов`язань, термін дії Договору встановлюється до 31.12.2018 включно. В разі невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов`язань за Договором строк дії Договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.1. Договору).

У п.п.1, 2 та 5 Специфікації від 31.08.2018 до Договору (далі Специфікація, а.с.22) сторони погодили, що до 30.10.2018 позивач поставляє відповідачу Продукцію рукав вентиляційний (труба вентиляційна гнучка шахтна) d800 у кількості 100м загальною вартістю 18000,00грн з ПДВ; умови поставки: DDP Інкотермс 2010, місце призначення поставки: Донецька обл., м.Білозерське, ТДВ «Шахта «Білозерська»; розрахунки за Продукцію, що поставляється за Специфікацією, здійснюються в порядку та строки, передбачені Договором.

Згідно з п.8. Специфікації вона є невід`ємною частиною Договору, набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін.

Договір і Специфікація підписані обома сторонами без зауважень і скріплені печатками сторін.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс-2010) термін DDP поставка зі сплатою мита (... назва місця призначення) означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов`язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які «мита» на імпорт до країни призначення (під «митом» розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів).

За приписами ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу (далі ЦК) України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 629 ЦК України та ст.193 Господарського кодексу (далі ГК) України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 2 ст.712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.664 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

За змістом п.4.7. Договору датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на видатковій накладній.

Згідно з п.4.8. Договору зобов`язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі Продукції в розпорядження Покупця в узгоджене місце призначення поставки в належній якості, комплектності, асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в Договорі і Специфікаціях до нього. Зобов`язання Покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої Продукції.

Згідно з ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи зміст п.5.4 Договору, строк виконання грошового зобов`язання у спірних правовідносинах визначається за правилами ст.692 Цивільного кодексу України, тобто оплата поставленої за Специфікацією Продукції пов`язана з моментом її прийняття.

На виконання умов Договору і Специфікації позивач поставив відповідачеві партію Продукції за видатковою накладною №585 від 14.01.2019 на суму 18000,00грн з ПДВ (труба вентиляційна гнучка шахтна d 800 по 20м.п. клеєно-прошита), а відповідач отримав вказану Продукцію, про що свідчать проставлені в накладній штамп складу Покупця та підпис зав. складом, уповноваженої Покупцем отримати поставлену Продукцію за Нарядом на отримання ТМЦ №033 від 15.01.2019 (а.с.145, 146).

Відповідно до Товарно-транспортної накладної №Р585 від 14.01.2019 (а.с.147) пунктом розвантаження Продукції є: 85013, Донецька обл., м.Білозерське; дата отримання Продукції відповідальною особою вантажоодержувача (зав. складом Покупця) 15.01.2019.

Факт прийняття уповноваженим представником відповідача Продукції за вказаними товаророзпорядчими документами відповідач під час розгляду справи не заперечив та належними і допустимими доказами не спростував.

Позивач також виставив рахунок №701 від 14.01.2019 на оплату 18000грн вартості Продукції (а.с.144), вручивши його Покупцю разом із Продукцією та товаросупровідними документами (а.с.2), що відповідач протягом розгляду справи не заперечував. Рахунок за твердженням позивача залишається неоплаченим, і іншого відповідач не довів.

У відзиві №1703/2020 від 17.03.2020 (а.с.180-181) відповідач повідомив, що на підставі підп.6.2.1. та 6.2.2. Договору нарахував позивачу 900грн штрафу і 1170грн неустойки за поставку Продукції з порушенням строку на 75 днів, а п.5.8. Договору передбачає правомірну односторонню відмову від виконання зобов`язання по оплаті у разі порушення Постачальником строків виконання зобов`язань та надає Покупцю право отримати суму санкцій з суми, яка підлягає виплаті за поставлену Продукцію. На підставі викладеного відповідач вважає, що сума заявленого до стягнення основного боргу зменшилась на 2070,00грн штрафних санкцій. До відзиву додані:

- копія розрахунку штрафних санкцій за порушення строку поставки за договором №6153-ШБЗ-УМТС-Т від 22.02.2018 (а.с.182) з доказами його направлення позивачу 24.01.2020 (а.с.183-184);

- копія повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції згідно умов договору №6153-ШБЗ-УМТС-Т від 22.02.2018 (а.с.185) з доказами його направлення позивачу 12.02.2020 (а.с.186-188).

За умовою п.5.8. Договору зобов`язання Постачальника здійснити поставку відповідно до вимог Договору, Специфікацій до Договору забезпечується оперативно-господарською санкцією. Під оперативно-господарською санкцією розуміється право Покупця отримати суму нарахованих штрафних санкцій у зв`язку з невиконанням Договору та збитків із сум, які підлягають виплаті Постачальнику. Оперативно-господарська санкція застосовується до Постачальника після того, як він не сплатив у строк направлений на його адресу розрахунок штрафних санкцій та/або збитків відповідно до умов Договору. Про застосування оперативно-господарської санкції Покупець зобов`язаний письмово повідомити Постачальника.

Під час визначення суми боргу, що підлягає стягненню з Покупця за рахунком №701 від 14.01.2019, суд не бере до уваги додане до відзиву повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції (а.с.185), яке відповідач направив позивачу 12.02.2020, з таких підстав:

- повідомлення направлене не після отримання 15.01.2019 Продукції, а через півтора місяці після отримання позовної заяви №484 від 19.12.2019 про стягнення боргу за отриману Продукцію (а.с.32);

- повідомлення не містить відомостей про посаду підписанта (О.В.Гутаревич(а)), в той час як відповідно до правил діловодства реквізит «підпис» містить три складові: посаду особи, що підписалась, розшифрування підпису (прізвище, ім`я та по-батькові) та безпосередньо особистий підпис посадової особи. Отже, лише наявність трьох складових реквізиту «підпис» свідчить про те, що документ підписаний;

- на порушення вимог абз.12, 13 п.4.1, абз.1 п.4.4 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затв. Наказом №55 від 07.04.2003 Держспоживстандарту України (для оформлення документів використовуються, зокрема, такі обов`язкові реквізити як дата документа та його реєстраційний індекс) складене для використання за межами внутрішнього документообігу товариства-Покупця повідомлення є офіційним документом, але не має вихідних реквізитів дати його складення/підписання та реєстраційного номеру;

- у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень особи, що підписала повідомлення, представляти інтереси юридичної особи-Покупця; суд встановив, що такі докази не зазначені як додаток до повідомлення і Постачальнику разом з повідомленням не направлялись, чим порушені приписи ст.237 ЦК України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» 18000,00грн боргу за Договором є належним чином доведеною, правомірною, обґрунтованою та такою, що не спростована відповідачем і підлягає задоволенню.

Предметом розгляду у справі є також вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. З приводу періодів їх нарахування суд зауважує таке.

Позивач помилково вважає датою поставки дату видаткової і товарно-транспортної накладних: 14.01.2019, коли Продукція була завантажена на транспортний засіб позивача. Враховуючи зміст п.4.8. Договору та умови DDP Інкотермс 2010, датою поставки є 15.01.2019 дата отримання Продукції відповідальною особою Покупця. Отже, відповідач мав розрахуватись за отриману Продукцію протягом п`яти робочих днів з 90-го календарного дня з дати поставки Продукції тобто до 22.04.2019 включно (з урахуванням приписів ст.ст.251 (ч.1), 252 (ч.1), 253 ЦК України). Відповідно за умовою п.5.4. Договору прострочення оплати відбулося 23.04.2019, а не 20.04.2019, як визначено у позові і розрахунку (а.с.2, 127).

За умовою п.5.8. Договору затримати оплату Покупець може лише після направлення Продавцю розрахунку штрафних санкцій. Отже, до 24.01.2020 (дати направлення такого розрахунку а.с.182-184) нарахування позивачем пені, інфляційних та річних є правомірним.

Щодо вимоги про стягнення 900,00грн пені за період 26.04.2019 13.12.2019.

Частиною шостою ст.232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони в п.6.8. Договору передбачили такий порядок нарахування пені в разі несвоєчасної оплати Продукції: Покупець за письмовою вимогою Постачальника сплачує йому неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої Продукції, однак не більше 5% від вартості своєчасно не оплаченої Продукції.

05.11.2019 позивач направив відповідачу претензію №1 вих.№389/2 з вимогою протягом 3-х банківських днів з моменту отримання претензії перерахувати на його рахунок 19206,00грн заборгованості за Договором, яка складається з 18000,00грн основної суми боргу, 900,00грн пені, 306,00грн інфляційних (а.с.27-29, 30, 149-151). За твердженням позивача претензія задоволена не була, і іншого відповідач не довів.

Враховуючи приписи ст.ст.6, 627 ЦК України, умову п.6.8. Договору та те, що сума пені, яка дорівнює 5% вартості не оплаченої своєчасно Продукції, може бути нарахована вже станом на 14.06.2019, суд не бере до уваги зазначену в розрахунку пені кінцеву дату її нарахування, оскільки збільшення позивачем періоду нарахування пені понад встановлений законом (ч.6 ст.232 ГК України) шестимісячний строк на розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, жодним чином не впливає.

З огляду на викладене позовна вимога про стягнення 900,00грн пені є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення 356,55 3% річних за період 20.04.2019 16.12.2019.

Згідно з ч.3 ст.692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

За приписом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив розрахунок 3% річних (а.с.127) та встановив, що він частково суперечить п.5.4. Договору, оскільки датою прострочення оплати поставленої 15.01.2019 Продукції є 23.04.2019.

Отже, стягненню на користь позивача підлягають 3% річних в сумі 352,11грн, нараховані на заборгованість за поставлену Продукцію за період 23.04.2019 16.12.2019.

Щодо вимоги про стягнення 576,00грн інфляційних за період квітень травень, вересень листопад 2019 року на підставі ст.625 ЦК України.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань (а.с.127), суд встановив, що він частково суперечить суті та призначенню інституту індексації простроченої заборгованості з огляду на таке.

Позивач нарахував інфляційні за період прострочення виконання, який не дорівнює повному календарному місяцю (за період квітень 2019 року інфляційні нараховані на заборгованість за Договором, яка виникла лише з 23.04.2019), в той час як індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць. Крім того, позивач виключив з періоду нарахування місяці 2019 року, в яких відбувалась дефляція: червень (індекс 99,5%), липень (99,4%), серпень (99,7%).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. В розрахунок також мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція. При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України стягнення інфляційних втрат за такий місяць (див. постанову Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18.)

З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягають інфляційні в розмірі 142,60грн, нараховані на заборгованість за Договором в сумі 18000,00грн за період травень листопад 2019 року.

Судовий збір в сумі 1878,55грн покладається на відповідача відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України.

У зв`язку зі змінами в процесуальному законодавстві строки розгляду справи №905/8/20 і багатьох інших спорів, що перебували у провадженні суду, спливли одночасно 07.08.2020. Через перебування у серпні 2020 року головуючого судді у відпустці, а у вересні на лікарняному, рішення в цій справі складене після виходу судді з лікарняного.

Керуючись ст.ст.2, 7, 11, 13-15, 33, 42, 74, 76-78, 80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Амкодор-Укроспецмаш», м.Київ, до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м.Добропілля, м.Білозерське Донецької області про стягнення 18000,00грн боргу, 900,00грн пені, 356,55 3% річних, 576,00грн інфляційних задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (85013, Донецька обл., м.Добропілля, м.Білозерське вул.Строїтельна, 17; ідентифікаційний код 36028628) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Амкодор-Укроспецмаш» (03134, м.Київ, Кільцева Дорога, 22; ідентифікаційний код 37250239) 18000,00грн боргу, 900,00грн пені, 352,11 3% річних, 142,60грн інфляційних, 1878,55грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів підп.17.5 п.17 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений 12.10.2020.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 3 примірники:

1 до справи, 2 сторонам