ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.10.2020 Справа № 914/2690/20

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ АК», м.Львів

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства Львівське автотранспортне підприємство-14630 за видатковою накладною №Т-00000125 від 25.05.2020 - 16 263,48 грн заборгованості, з яких 15 334,00 грн основний борг, 749,48 грн пеня, 180,91 грн три проценти річних.

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 р. до Господарського суду Львівської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ АК» надійшла заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства Львівське автотранспортне підприємство-14630 за видатковою накладною №Т-00000125 від 25.05.2020 - 16 263,48 грн заборгованості, з яких 15 334,00 грн основний борг, 749,48 грн пеня, 180,91 грн три проценти річних.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГ АК» заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні.

При прийнятті ухвали суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Статтею 148 ГПК України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Як на правові підстави поданої заяви заявник посилається на норми ст. ст. 526, 530, 549, 625, 691 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що боржник, на думку заявника, в порушення умов договору, своєчасно не розрахувався за відвантажений товар, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед заявником.

За положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч.1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст.207 ЦК України).

Заявник, стверджуючи про укладення договору та виникнення між сторонами господарських зобов`язань, на підтвердження цього факту надав суду лише видаткову накладну №Т-00000125 від 25.05.2020 р. на загальну суму 15 334, 00 грн.

Проте, із поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається, що між сторонами - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГ АК» та Публічним акціонерним товариством Львівське автотранспортне підприємство-14630 був укладений договір у письмовій (в тому числі електронній) формі.

Не вказано про долучення такого договору і в додатках до поданої заяви.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що ним невірно зазначені суми, які заявник просить стягнути із боржника, оскільки при їх додаванні загальна сума становить 16 264,39 грн, а не 16 263,48 грн як це зазначив заявник.

Як вже зазначалось, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( ч. 1 ст. 148 ГПК України).

Суд роз`яснює заявнику про право на звернення за захистом порушеного права шляхом подання позову про стягнення 16 263,48 грн до господарського суду у спрощеному позовному провадженні.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Керуючись ст. ст. 148, 151, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГ АК» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства Львівське автотранспортне підприємство-14630 за видатковою накладною №Т-00000125 від 25.05.2020 р. - 16 263,48 грн заборгованості, з яких 15 334,00 грн основний борг, 749,48 грн пеня, 180,91 грн три проценти річних.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню до Західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію.

Ухвала підписана 23.10.2020 р.

Суддя Ю.О. Сухович