РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2020Справа № 910/8817/20

За позовомПриватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України»
доПрофспілки працівників Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України»
провизнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації та виключення з реєстру громадських об`єднань
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

позивача:Матохнюк Н.В.;
відповідача:не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (надалі - «Авіакомпанія») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Профспілки працівників Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (надалі - «Профспілка») про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації та виключення з реєстру громадських об`єднань.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконним створенням Профспілки працівників Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», у зв`язку з чим позивач просить визнати недійсним рішення учасників зборів відповідача, оформлені протоколом №1 від 09.02.2019, скасувати державну реєстрацію відповідача шляхом скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 1 084089 від 14.03.2019 та виключити Профспілку працівників Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» з Реєстру громадських об`єднань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.08.2018.

Зазначена ухвала направлена на адресу місцезнаходження Профспілки поштовим відправлення за №760, проте відправлення повернулось до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням строку зберігання».

Вказаний лист було направлено за офіційною адресою місцезнаходження відповідача, яка міститься у ЄДР, та надавалась у ЄДР самим відповідачем, а відтак, неотримання відповідачем поштового відправлення за вказаною ним самим адресою є свідомим діянням (бездіяльністю) самого відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою відповідача, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 13.07.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В той же час, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, свої пояснення стосовно позову до суду не подав.

Підготовчі судові засідання 10.08.2020 та 07.09.2020 відкладались на 07.09.2020 та 21.09.2020, відповідно.

В підготовчому судовому засіданні 21.09.2020 ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 12.10.2020.

Представник позивача в судове засідання з`явилась, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №159.

У судовому засіданні 12.10.2020 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу №1 установчих зборів профспілки працівників Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» від 09.02.2019 учасниками зборів було прийнято рішення про, зокрема, створення Профспілки та затвердження її статуту.

14.03.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію Профспілки, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Спір у справі виник у зв`язку з незаконним, на думку позивача, створенням Профспілки, у зв`язку з чим позивач просить визнати недійсним рішення установчих зборів профспілки працівників Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», оформлене протоколом №1 від 09.02.2019, скасувати державну реєстрацію Проспілки як юридичної особи шляхом скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.03.2019 за номером 1 084089 та виключити Профспілку з реєстру громадських об`єднань.

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначаються Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Статтею 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки. Діяльність профспілок будується на принципах законності та гласності. Інформація щодо їх статутних і програмних документів є загальнодоступною.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» законодавство про профспілки складається з Конституції України, Закону України «Про об`єднання громадян», цього Закону, Кодексу законів про працю України та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Закони та інші нормативно-правові акти не можуть бути спрямовані на обмеження прав і гарантій діяльності профспілок, передбачених Конституцією України, цим Законом, крім випадків, передбачених частиною другою статті 3 цього Закону. Закон України «Про об`єднання громадян» застосовується до профспілок, якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо міжнародними договорами, угодами, конвенціями, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено більш високий рівень гарантій щодо забезпечення діяльності профспілок, то застосовуються норми міжнародного договору або угоди.

Громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати профспілки, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі профспілок (ст. 6 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»)

Матеріалами справи підтверджується (протокол №1 від 09.02.2019), що 09.02.2019 установчими зборами профспілки працівників Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» було прийнято рішення про створення Профспілки та затвердження її статуту.

Відповідно до п. 1.5 Статуту Профспілки профспілка є юридичною особою, може мати відокремлене майно, веде самостійний баланс, має рахунки в установах банків, печатку, штампи, та фірмові бланки із своїм найменуванням, символіку та іншу атрибутику, зразки яких затверджуються профспілковим комітетом профспілки і реєструються в установленому законодавством порядку.

14.03.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію Профспілки, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

За твердженням позивача, створення та діяльність відповідача є незаконними і такими, що грубо суперечать чинному законодавству України, виходячи з того, що відповідач був створений (зареєстрований), в тому числі, особами, які на момент такого створення (реєстрації) не перебували в трудових відносинах з позивачем, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були звільнені з Авіакомпанії 01.03.2019 та 13.03.2019, відповідно.

Судом досліджено, що наказом Авіакомпанії №206/п від 01.03.2019 було звільнено ОСОБА_1 з посади бортпровідника дирекції обслуговування на борту з 01.03.2019, а наказом Авіакомпанії №231/п від 13.03.2019 було звільнено ОСОБА_2 з посади старшого бортпровідника дирекції обслуговування на борту з 14.03.2019, які приймали участь в установчих зборах Профспілки 09.02.2019 та приймали рішення про її створення.

Статтею 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що профспілки, їх об`єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу.

Легалізація всеукраїнських профспілок та їх об`єднань, інших профспілок та їх об`єднань здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань.

Для легалізації профспілок, об`єднань профспілок їх засновники або керівники виборних органів подають заяви. До заяви додаються статут (положення), протокол з`їзду, конференції, установчих або загальних зборів членів профспілки з рішенням про його затвердження, відомості про виборні органи, наявність організацій профспілки у відповідних адміністративно-територіальних одиницях, про засновників об`єднань.

На підставі поданих профспілкою, об`єднанням профспілок документів легалізуючий орган у місячний термін підтверджує заявлений статус за ознаками, визначеними статтею 11 цього Закону, включає профспілку, об`єднання профспілок до реєстру об`єднань громадян і видає профспілці, об`єднанню профспілок свідоцтво про легалізацію із зазначенням відповідного статусу.

Легалізуючий орган не може відмовити в легалізації профспілки, об`єднання профспілок.

У разі невідповідності поданих документів профспілки, об`єднання профспілок зазначеному статусу легалізуючий орган пропонує профспілці, об`єднанню профспілок надати додаткову документацію, необхідну для підтвердження статусу.

Статус організацій всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу визначається статутом цієї профспілки. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об`єднань громадян. Первинні профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця.

Профспілка підприємства, установи, організації, яка діє на підставі власного статуту, легалізується у порядку, визначеному цією статтею.

Профспілка, об`єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Профспілка, її організації, об`єднання профспілок здійснюють свої повноваження, набувають цивільних прав і беруть на себе цивільні обов`язки через свої виборні органи, які діють у межах прав, наданих їм за законом та статутом (положенням).

За подання на легалізацію недостовірних відомостей особи, які їх підписали, несуть відповідальність згідно із законом.

Виходячи із положень зазначеної норми чинного законодавства саме з моменту затвердження статуту профспілка набуває права юридичної особи, а не з моменту державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішення про створення Профспілки, яке оформлене протоколом №1 від 09.02.2019, було прийнято ще до того як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було звільнено з підприємства позивача, тобто, твердження про те, що Профспілка була створена особами, які не перебували в трудових відносинах з Авіакомпанією не відповідає дійсності.

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» забороняється втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх об`єднань у статутну діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» спори (конфлікти), які виникають між ними, вирішуються в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» діяльність профспілок, їх об`єднань, яка порушує Конституцію України та закони України, може бути заборонена лише за рішенням місцевого суду, а профспілок зі статусом всеукраїнських і республіканських та об`єднань профспілок з відповідним статусом - лише за рішенням Верховного Суду України.

Пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про громадські обєднання» визначено, що припинення діяльності громадського об`єднання здійснюється за рішенням суду про заборону (примусовий розпуск) громадського об`єднання.

Таким чином, визначеним законодавством способом захисту є заборона діяльності профспілок шляхом примусового розпуску.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з статтею 20 Господарського кодексу України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що не передбачено положеннями статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Саме по собі формулювання позовної вимоги, без з`ясування судом зазначених обставин, не є підставою для припинення провадження у справі або для беззаперечної відмови у задоволенні позову.

При цьому, відповідно до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його «ефективність» з точки зору ст. 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2015).

Отже, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з урахуванням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту й у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, суд вправі застосовувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен враховувати критерії «ефективності» таких засобів захисту та вимоги частин 2-5 статті 13 Цивільного кодексу України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Суд відзначає, що звернення позивача із даним позовом про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації та виключення з реєстру громадських об`єднань Профспілки не є ефективним способом захисту в розумінні вказаних вище положень, оскільки неспроможне захистити порушене, на його думку, право.

Приписами наведеної норми ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлена пряма заборона на втручання в статутну діяльність профспілки роботодавцем. Окрім того, цим Законом взагалі не передбачено права юридичної особи, в т.ч. роботодавця ініціювати припинення діяльності профспілкової організації шляхом подання позову про примусовий розпуск.

Посилання позивача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 18.04.2018 у справі №904/2796/17 не приймаються судом до уваги з огляду на те, що такі висновки були зроблені відносно спору між об`єднаннями співвласників багатоквартирного будинку, порядок створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації яких регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», в той час як спір у даній справі підпадає під дію, зокрема, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

З огляду на викладене, вимога Авіакомпанія про визнання недійсним рішення учасників зборів відповідача, оформлені протоколом №1 від 09.02.2019, скасування державної реєстрації відповідача шляхом скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 1 084089 від 14.03.2019 та виключення Профспілки з Реєстру громадських об`єднань є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.10.2020.

Суддя В.П. Босий