ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 року м.Дніпро Справа № 904/2132/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А.( доповідача),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Білецької Л.М.

секретар судового засідання: Колесник Д.А.

представники сторін:

від позивача: Іщенко Денис Юрійович, ордер серії АІ №1059924 від 06.10.2020 року, адвокат;

від відповідача: Кондратенко Наталія Григорівна, довіреність №6 від 07.10.2020 року, представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 року (повний текст складено 20.07.2020 року) у справі № 904/2132/20 (суддя Манько Г.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новопільський молокозавод"

про стягнення 523 356,01 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 року у справі № 904/2132/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новопільський молокозавод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" 442 843,20 грн. основного боргу, 6 642,65 грн. судового збору.

В решті суми позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що:

- позивачем порушено умови п.п. 3.5, 3.6 договору, здійснено постачання товару (сухе знежирене молоко) без отримання від покупця попередньої оплати;

- на час розгляду справи вартість не сплаченого відповідачем товару складала 442 843 грн. 20 коп.;

- у відповідача відсутнє прострочення зобов`язання у розумінні приписів ст. 612 Цивільного кодексу України;

- підстави для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Не погодившись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на незаконність та необґрунтованість рішення в частині відмови в стягненні 22 747,45 грн. пені, 3 197,17 грн. 3% річних та 2 452,39 інфляційних втрат, порушення судом вимог ч.3 ст. 13, ч.1 ст.624, ч.2 ст.625 та ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 року у справі №904/2132/20 в частині відмови в позові щодо стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в зазначеній частині задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача 22 747,45 грн. пені, 3 197,17 грн. 3% річних та 2 452,39 грн. інфляційних втрат за період з 16.01.2020 року по 07.04.2020 року.

Стягнути з відповідача судові витрати в повному розмірі.

В решті (щодо стягнення основної суми боргу) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 року у справі №904/2132/20 залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує доводи скаржника, вважає рішення обґрунтованим, законним, таким, що відповідає нормам матеріального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Новопільський молокозавод" (далі відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" ( далі позивач, постачальник) 09.01.2020 року укладеноо договір №013-09/01/2020 (далі -договір), відповідно до п.1.1. якого постачальник у відповідності з вимогами цього договору бере на себе зобов`язання передавати у власність покупцеві, а покупець відповідно - приймати та оплачувати товар в кількості і асортименті; які обумовлені в даному договорі та замовленнях покупця (а.с.10-13).

Згідно п. 1.2 договору товаром, ще постачатиметься в рамках цього договору, є: молоко сухе незбиране, молоко сухе знежирене, вершки молочні сухі, суха молочна сироватка, масло вершкове, спред вершковий, сир, сирний продукт, інші продукт переробки молока.

Умовами п. 1.3 договору визначено, що конкретне найменування товару, його кількість, асортимент та ціна кожної окремої партії поставки обумовлюються сторонами відповідно на кожну таку окрему партію товару і зазначаються в рахунку постачальника на оплату товару, який формується ним на підставі усної чи письмової заявки покупця, а також видаткових накладних, за якими здійснюється відпуск відповідної партії товару,

В п. 1.4. договору вказано, що у разі, якщо протягом дії цього договору сторонами не буде укладено окремого письмового договору поставки товарів, реалізація яких здійснюється постачальником, то вважається, що поставки всіх товарів покупцю здійснюються на умовах, викладених в цьому договорі (включаючи строк оплати, відповідальність за порушення договору, тощо).

Конкретні партії товару формуються на підставі заявок покупця, які можуть надходити як в усній, так і в письмовій формі та/або через представника постачальника. Поставка кожної конкретної партії товару здійснюється у строк 5 (п`яти) робочих днів з моменту повідомлення постачальником покупця про готовність здійснити відвантаження товару після опрацювання отриманої від покупця заявки ( п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору постачальник передає товар та документацію, яка супроводжує поставку, представнику покупця за умови наявності в останнього довіреності на отримання партії товару та документу, який посвідчує особу.

Умовами п. 2.4 договору визначено, що датою поставки вважається дата передачі товару, що вказується в видатковій накладній та/або товаро-транспортній накладній, яка підписується представниками сторін під час фактичної передачі товару.

Всі права на товар, що поставляється за умовами цього договору, та ризики його випадкової втрати, переходять до покупця з моменту передачі продукції від постачальника покупцеві та підписання накладних (п. 2.5 договору).

Згідно п. 3.2 договору рахунок постачальника на оплату товару (в якому зазначається найменування товару, кількість, ціна) завжди надсилається на електронну адресу (e-mail) покупцю після опрацювання постачальником заявки покупця. У разі, якщо покупець не отримав рахунку, або у нього залишились не узгоджені з постачальником питання (в тому числі щодо умов оплати, кількості, асортименту, місця поставки, тощо), він не має права отримувати товар, а повинен узгодити всі умови поставки кожної конкретної партії товару з уповноваженими представниками постачальника,

В п. 3.4 договору зазначено, що загальна ціна договору є розрахунковою і визначається як сума вартості всього замовленого покупцем та поставленого постачальником на підставі цього договору товару.

Пунктом 3.5 договору передбачено умови оплати за товар: розрахунки здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Строки оплати: предоплата ( п. 3.6 договору).

Умовами п 3.7 договору передбачено, що моментом виконання грошового зобов`язання вважається дата надходження грошових коштів у повному обсязі на поточий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.8 договору при наявності за покупцем простроченої заборгованості за раніше придбаний у постачальника товар, незалежно від причин її утворення, кошти, які надходять від покупця, в першу чергу зараховуються постачальником на погашення існуючої заборгованості за попередньо поставлений товар, а також на погашення втрат постачальника від інфляції, річних, на погашення, неустойки тощо. Крім того, в будь-який час до остаточного розрахунку постачальник має право призупинити подальші поставки товару за цим договором покупцю.

Умовами п. 5.1 договору визначено, що за несвоєчасну оплату партій товару за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє в момент відповідного прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що за несвоєчасну поставку товару за цим договором, якщо конкретна дата поставки письмово буде погоджена сторонами, постачальник зобов`язується сплатити покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діятиме в день прострочки.

Укладаючи цей договір, сторони домовились, що відповідно до ст.259 Цивільного кодексу України сторони збільшують строк позовної давності щодо будь-яких вимог з цього Договору, та встановлюють його у три роки (п. 5.3 договору).

Згідно п. 6.1 договору всі спори за даним договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами, або в судовому порядку.

Даний договір вступає в силу з дня його підписання повноважними представниками обох сторін і діє до 31.12.2020 року (п. 8.1 договору).

Відповідно до наявних у справі видаткових накладних №20 від 13.01.2020 року на суму 86 508,00 грн., №37 від 15.01.2020 року на суму 86 508,00 грн., №53 від 17.01.2020 року на суму 173 016,00 грн., №59 від 20.01.2020 року на суму 103 795,00 грн. та накладної №102 від 27.01.2020 року на суму 173 016,00 грн. позивачем було передано товар, факт поставки якого відповідачем не заперечується (а.с.14-18).

Згідно акту звірки взаємних розрахунків станом за період 01.01.2020 - 12.03.2020 кінцеве сальдо склало 492 843,20 грн.

В матеріалах справи міститься гарантійний лист відповідача від 27.01.2020 року щодо гарантування оплати за отримане молоко сухе знежирене 449 852,00 грн. (а.с.30).

Після порушення провадження у справі позивач подав заяву про зменшення позовних вимог у завязку з оплатою відповідачем 50 000,00 грн. та просив стягнути з урахуванням сплаченої суми борг 442 843,20 грн., пеню 22 747,45 грн., 3% річних 3 197,17 грн., інфляційні втрати 2 452,39 грн. (а.с.79).

В судовому засіданні представником відповідача не заперечено, що вказана сума боргу на час ухвалення оскаржуваного рішення не була сплачена позивачу. Представник стверджував, що станом на дату розгляду апеляційної скарги вартість не сплаченого товару складає 296 335 грн. 20 коп.

Колегія суддів зауважує, що обставини справи відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, які визначені ст.269 ГПК України, перевіряються в межах доводів апеляційної скарги та відповідно до доказів, які були предметом дослідження у суді першої інстанції.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, враховуючи правові підстави позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позову в цілому, висновок щодо такого рішення суду апелянт спростував з урахуванням наступного:

У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Господарський суд, здійснюючи правосуддя, захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ГПК України).

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Встановлено, що за правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, незважаючи на те, що позивач поставив відповідачу товар без отримання попередньої оплати, у покупця виник обов`язок сплатити товар після його отримання.

Доводи суду про те, що несплата товару відбулася в зв`язку з порушенням позивачем п.3.5,3.6 договору, є неправомірними. Навпаки, умови договору порушив відповідач, який прийняв товар, та не вжив заходів щодо виконання передбаченого договором та законом обов`язку з його оплати.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Виходячи з умов договору щодо попередньої оплати товару (строк виконання зобов`язання погоджено сторонами), колегія суддів вважає, що для визначення строку виконання відповідачем зобов`язання для вирішення даного конкретного спору слід виходити з наступного:

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі №904/2164/18, де досліджувались обставини наявності підстав для відповідальності за порушення зобов`язання щодо оплати товару за умови здійснення поставки без отримання суми передоплати, Касаційний господарський суд зазначив, що у такому випадку сторонами вчинені дії на зміну строків оплати за договором.

Суд вказав наступне: "…За приписами частими першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзцорядчих документів на нього; відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного Сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України…".

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №905/102/17 суд погодився з висновками апеляційного суду про наступне: "… факт отримання відповідачем товару унеможливлює здійснення його оплати в порядку попередньої оплати, не зважаючи на пред`явлення позивачем вимог щодо оплати в порядку частини 2 статті 530 ЦК України, а, відтак, оплата вартості поставленого відповідачу товару може бути тільки наступною, тобто здійснюватися за фактом поставки. При цьому, апеляційний суд дійшов висновку, що першим днем прострочення оплати необхідно вважати наступний день після підписання кожної видаткової накладної, з чим пов`язується момент прийняття товару".

У даній справі суд першої інстанції таку правову позицію не врахував.

Відтак, у разі, якщо сторони по договору змінили порядок поставки товару і здійснили поставку без попередньої оплати, то в силу ч.1 ст.692 ЦК обов`язок покупця з оплати товару наступає у відповідача з моменту отримання товару за відповідною видатковою накладною.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі.

Згідно з п.5.1 договору сторонами погоджено наступні умови:

- за несвоєчасну оплату партій товару за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в момент відповідного прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочки оплати.

Відтак, з відповідача підлягала стягненню пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

Проведений позивачем розрахунок заявлених сум колегією суддів перевірено та визнано вірним.

Згідно ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Перегляд Центральним апеляційним господарським судом оскаржуваного судового рішення має відбуватися виключно в межах обставин, які мали місце станом на дату його прийняття судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № І4-242цс18) вказано, що "апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції".

З урахуванням наведених доказів та підстав апеляційна скарга доведена і підлягає задоволенню. Заперечення відповідача на доводи скаржника є не обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 року у справі № 904/2132/20 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новопільський молокозавод" (, вул. Теплична, 13, с. Новопілля, Криворізький р-н, Дніпропетровська обл.53003) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" (, вул. Соборна, 38, с. Рихальське, Ємільчинськийр-н, Житомирська обл., 11246) 442 843,20 грн. основного боргу, 22 747,45 грн. пені, 3 197,17 грн. 3% річних, 2 452,39 інфляційних втрат, 7 068,60 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новопільський молокозавод" (, вул. Теплична, 13, с. Новопілля, Криворізький р-н, Дніпропетровська обл.53003) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" (, вул. Соборна, 38, с. Рихальське, Ємільчинськийр-н, Житомирська обл., 11246) 2102,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 23.10.2020 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков