Справа № 909/1240/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно та стягнення 80 953 445, 64 гривень,

в межах справи № 909/1240/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія",

за участі:

від позивача: Гасай Мар`яни Борисівни (в режимі відеконференцзв`язку),

від відповідача: представник в судове засідання не з`явився,

від третьої особи: ОСОБА_1 (в режимі відеконференцзв`язку),

В С Т А Н О В И В:

1. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що його представник бере участь в іншій судовій справі. При розгляді поданого клопотання, суд виходив з того, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засідання представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Оскільки явка відповідача обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами. Також суд врахував положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії).

2. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Рішення у цій справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

4. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

І. СУТЬ СПОРУ

5. Розглядається справа за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно та стягнення 80 953 445, 64 гривень.

ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

6. 01.10.2019 суд відкрив провадження у справі № 909/1049/19, постановив розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 30.10.2019, встановив сторонам строк на подання заяв по суті спору.

7. 25.10.2019 надійшов відзив на позовну заяву, який судом прийнято до розгляду.

8. 30.10.2019 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 20.11.2019.

9. 04.11.2019 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача було залучено Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", мотиви наведені у відповідній ухвалі.

10. 07.11.2019 надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду.

11. 20.11.2019 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 02.12.2019, за наслідком якого перерву було оголошено до 16.12.2019.

12. 09.12.2019 до суду подано пояснення третьої особи, які судом прийнято до розгляду.

13. 20.12.2019 суд передав справу № 909/1049/19 Господарському суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи № 909/1240/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія". Мотиви наведені у відповідній ухвалі суду.

14. 27.12.2020 суд прийняв справу до розгляду в межах справи № 909/1240/19, продовжив розгляд справи зі стадії загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 23.01.2020.

15. 15.01.2020 зупинено провадження у справі до перегляду ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2019, в порядку апеляційного провадження та поверненням справи до суду.

16. 24.07.2020 поновлено провадження у справі, підготовче засідання було призначено на 10.09.2020.

17.10.09.2020 до суду надійшли пояснення позивача та пояснення відповідача по суті спору, які судом прийняті до розгляду.

18. 10.09.2020 підготовче засідання відкладено на 22.09.2020, за наслідком якого було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 06.10.2020.

19. 22.09.2020 суд задовольнив заяву позивача, а 01.10.2020 заяву третьої особи про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyСon" та надав їх представникам можливість участі у судовому засіданні призначеному на 06.10.2020 в режимі відео конференції.

20. 06.10.2020 суд розглянув клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, яке було подане 25.10.2019 разом з відзивом на позовну заяву, та відмовив у його задоволенні з огляду на відсутність на це підстав. У судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивні частини рішення.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН

21. Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що у жовтні місяці 2016 року, березні місяці 2017 року та за період січня - квітня місяців 2018 року відповідач, не маючи постачальника відповідних обсягів природного газу, безпідставно набув з газотранспортної системи 12 114, 173 тиc. куб. м. (80 953 445, 64 гривень) природного газу, власником якого є позивач, а тому, на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України, має повернути безпідставно одержане майно та сплатити його вартість. У письмових поясненнях позивач вказав на те, що наявність укладених між відповідачем та третьою особою договорів постачання природного газу не може свідчити про здійснення поставки природного газу, оскільки доказом, який підтверджує факт поставки є підписані між сторонами акти приймання - передачі природного газу. За відсутності таких актів факт відбору відповідачем природного газу з ресурсу третьої особи не є підтвердженим.

22. Позиція відповідача. Відповідач посилається на наявність договірних відносин між відповідачем та третьою особою - НАК "Нафтогаз України" щодо постачання природного газу, між відповідачем та позивачем щодо транспортування природного газу магістральними трубопроводами та між відповідачем та Оператором газорозподільної системи ПАТ "Івано-Франківськгаз" щодо розподілу природного газу, що виключає застосування до правовідносин між сторонами у цій справі положень глави 83 Цивільного кодексу України, зокрема, статей 1212, 1213.

23. Позиція третьої особи. Позовні вимоги підтримала з посиланням на те, що у спірному періоді третя особа (НАК "Нафтогаз України") не подавала позивачу номінації щодо відповідача, тим самим не підтверджувала постачання газу; не здійснювала постачання природного газу відповідачу на підставі договорів постачання природного газу; між третьою особою та відповідачем не підписані акти приймання-передачі природного газу; спірний обсяг газу фактично відібрано відповідачем з ресурсу позивача, який придбав його у третьої особи на підставі відповідних договорів, які наявні у матеріалах справи.

IV.ОБСТАВИНИ СПРАВИ

24. Між позивачем та третьою особою укладено договори від 30.05.2016 № -ВТВ, від 31.01.2017 № -ВТВ, від 26.09.2017 № -ВТВ, від 26.09.2017 № -ВТВ, від 26.09.2017 № -ВТВ, від 26.09.2017 № -ВТВ, від 26.09.2017 № -ВТВ, від 26.09.2017 № -ВТВ, від 15.12.2017 № -ВТВ, від 15.12.2017 № -ВТВ, від 15.12.2017 № -ВТВ, від 15.12.2017 № -ВТВ, від 15.12.2017 № -ВТВ, від 22.12.2017 № -ВТВ, від 22.12.2017 № -ВТВ, від 04.01.2018 № -ВТВ про закупівлю природного газу для виробничо-технологічних потреб, власних потреб та послуг балансування, а також на їх виконання підписано ряд актів приймання-передачі природного газу, які приєднано до матеріалів справи.

25. В обґрунтування заявлених позовних вимог до позовної заяви приєднано також звіти (алокації) ПАТ "Івано-Франківськгаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за жовтень 2016 року, березень 2017 року та січень-квітень місяців 2018 року та довідку "Списання газу на балансування 01.01.2016 - 30.06.2018".

26. Окрім цього, суд встановив, що між ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" та НАК "Нафтогаз України" укладено такі договори (опалювальний сезон 2016/2017 та 2017/2018 років):

- від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15 для постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями; строк дії в частині реалізації з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення;

- від 10.10.2016 № 5172/1617-ТЕ-15 для постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню; строк дії в частині реалізації з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення;

- від 27.09.2017 № 6211/1718-КП-15 для постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями, строк дії в частині реалізації з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення;

- від 27.09.2017 № 6210/1718-БО-15 для постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями; строк дії в частині реалізації з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення;

- від 27.09.2017 № 6209/1718-ТЕ-15 для постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, строк дії в частині реалізації з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

27. В пунктах 2.1. договорів визначено планові обсяги постачання природного газу, які в силу вимог пункту 2.3. можуть змінюватися за домовленістю сторін.

28. У розділах 3 та 6 договорів визначено порядок та умови передачі газу щодо оформлення споживачем заявок на плановані обсяги використання газу, підтвердження постачальником номінацій, складання актів приймання - передачі природного газу, а також встановлено порядок та умови проведення розрахунків, зокрема, щодо сплати постачальником оператору газотранспортної системи вартості послуги балансування у випадку встановлення негативного небалансу та відшкодування споживачем постачальнику таких витрат.

29. Пунктом 7.4. договорів визначено, що постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

30. На адресу НАК "Нафтогаз України" відповідачем було направлено заявки щодо підтвердження планових обсягів використання природного газу: на жовтень 2016 року - заявка від 22.09.2016 № 07/2652; на березень 2017 року - заявка від 13.02.2017 № 07/416, на січень 2018 року - заявка від 12.12.2017 № 07/3273; на лютий 2018 року - заявка від 11.01.2018 № 07/87; на березень 2018 року - заявка від 13.02.2018 № 07/337; на квітень 2018 - заявка від 12.03.2018 № 07/948.

31. Третя особа на підставі направлених заявок номінацій відповідачу не видала.

32. Акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2016 року на обсяг газу 1 669, 220 тис. куб. м., за березень 2017 року на обсяг газу 1 908, 415 тис. куб. м., за січень 2018 року на обсяг газу 3 070,425 тис. куб. м., за лютий 2018 року на обсяг газу 2 802, 330 тис. куб. м., за березень 2018 року на обсяг газу 2 587, 575 тис. куб. м., за січень 2018 року на обсяг газу 76, 208 тис. куб. м. сторонами цих договорів не підписані.

33. При цьому означені акти приймання-передачі природного газу були надіслані відповідачем на адресу третьої особи, але остання їх повернула без підписання з посиланням на не підтвердження НАК "Нафтогаз України" планових обсягів (не надання номінацій) природного газу та на нездійснення нею постачання природного газу у вказані періоди, про що свідчать відповідні листи третьої особи № 26-8698/1.2-16 від 02.12.2016, № 26-3454/1.2-17 від 13.04.2017, № 26-916/1.2-18 від 15.02.2018, № 26-1701/1.2-18 від 13.03.2018, № 26-2651/1.2-18 від 16.04.2018.

34. В ході з`ясування фактичних обставин справи та оцінки наявних доказів у їх сукупності судом встановлено, що між позивачем та відповідачем у спірний період існували договірні відносини з договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.10.2016 № , відповідно до пункту 1.1. якого газотранспортне підприємство зобов`язалося надати послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов`язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

35. За твердженнями відповідача, не запереченими в ході розгляду справи позивачем, відповідач оплачував позивачеві послуги транспортування природного газу у спірний період, і останній такі кошти приймав без зауважень та без будь-яких повідомлень щодо несанкціоновано відбору відповідачем природного газу з газотранспортної системи.

36. Також, матеріалами справи підтверджується, те, що 12.01.2016 відповідач підписав заяву-приєднання № 094212417КАТ016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим). Заява подана оператору газорозподільних систем ПАТ "Івано-Франківськгаз" для приєднання до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.

37. Позивач посилався на те, що у спірний період природний газ відповідач спожив не у межах договірних відносин, оскільки третя особа не підтвердила відповідачу номінації та повернула без підписання акти приймання-передачі природного газу, а не маючи постачальника, здійснив несанкціонований відбір природного газу, який належить позивачу.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

38. Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

39. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Циільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

40. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

41. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

42. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. Вказані правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

43. Отже, оскільки сам факт споживання газу відповідачем у визначених обсягах не заперечується, підлягає встановленню наявність або відсутність підстав для такого споживання.

44. Правові засади функціонування ринку природного газу визначені положеннями Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

45. Відповідно до пунктів 17, 18, 27, 37 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; оператор газосховища - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із зберігання (закачування, відбору) природного газу з використанням одного або декількох газосховищ на користь третіх осіб (замовників); споживач - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

46. Положеннями частини 1 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" врегульовано, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

47. Згідно з частинами 1 та 3 статті 12 названого Закону, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

48. Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу", споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

49. Відповідно до пункту 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

50. Згідно з абзацами 1 - 3 пункту 9 розділу II Правил постачання природного газу постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

51. Відповідно до абзацу 2 пункту 10 розділу II Правил постачання природного газу, споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

52. Як встановлено судом, між НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" було укладено ряд договорів постачання природного газу, за яким третя особа зобов`язалася передати у власність відповідача у 2016 - 2018 роках природний газ, а відповідач зобов`язався приймати та оплачувати його. Укладеними договорами сторони погодили обсяги постачання та споживання природного газу у спірний період. НАК "Нафтогаз України" не підтвердила відповідачу планові обсяги (номінації) природного газу у період жовтень місяць 2016 року, березень місяць 2017 року та січень - квітень місяці 2018 року, а відтак посилалася, що не здійснювала постачання природного газу у вказаний період відповідачу.

53. У постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 925/358/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого: "на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", яке є обов`язковим до виконання, на НАК "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до укладених договорів ще на початку опалювального сезону. При цьому, хоча у названому розпорядженні міститься вказівка на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону, але це не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки встановлений обов`язок полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону".

54. При цьому суд вказує на те, що відповідно до Положення "Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 (чинність постанови з 01.10.2015 до 01.04.2017), Положення "Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187 (чинність постанови з 01.04.2017 до 01.10.2018), розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/2017", розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 № 720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/2018" НАК "Нафтогаз України" було зобов`язане видати номінації відповідачу, відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, і це було обов`язком НАК "Нафтогаз України", а не правом.

55. Враховуючи наведене, а також умови договору постачання природного газу, з урахуванням встановлення судом факту спожиття відповідачем у спірний період природного газу в обсязі, який не перевищує обумовлений договорами, суд зазначає, що подання чи неподання номінацій НАК "Нафтогаз України" не входить до компетенції споживача та жодним чином не свідчить про безпідставне спожиття відповідного газу.

56. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у спірний період природний газ фактично був спожитий відповідачем на підставі укладених з третьою особою договорів постачання природного газу, а тому твердження позивача про відсутність у відповідача постачальника та будь-яких підстав для відбору природного газу у спірний період судом відхиляються.

57. Поряд із цим суд зауважує, що згідно з частиною 2 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

58. Згідно з пунктом 13 розділу II Правил постачання природного газу, постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

59. Відповідно до пункту 14 розділу II Правил постачання природного газу, за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.07.2009 № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.07.2009 за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.

60. Проте, в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачу постачальником чи оператором газотранспортної системи повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період.

61. Відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як і доказів на підтвердження вжиття постачальником або Оператором ГРМ/ГТС на замовлення постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, свідчить про недоведеність споживання відповідачем природного газу у спірний період з порушенням вимог чинного законодавства, без достатньої правової підстави.

62. Отже, враховуючи, що між відповідачем (як споживачем) та НАК "Нафтогаз України" (як постачальником), ПАТ "Івано-Франківськгаз" (як газорозподільним підприємством), АТ "Укртрансгаз" (як транспортувальником) наявні договірні правовідносини, якими передбачено споживання природного газу у спірний період у відповідному розмірі, що підтверджується приєднаними до матеріалів справи документами, суд дійшов висновку, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статей 1212 та 1213 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач.

63. Крім цього, позивачем було заявлено одночасно дві вимоги - щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнення його вартості, проте приписи чинного законодавства не надають особі, яка вважає себе власником майна, правомочностей вимагати одночасно і повернення майна, і відшкодування його вартості, з огляду на неправомірне застосування подвійної відповідальності за одне порушення.

64. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

65. За таких обставин, інші доводи та заперечення позивача та третьої особи судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору впливу не мають.

66. Відповідно статей 13, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

67. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

68. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

69. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Висновок суду.

70. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати.

71. За правилами, встановленими пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в позові Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно та стягнення 80 953 445, 64 гривень.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. З 15.10.2020 до 18.10.2020 КП "Діловодство спеціалізованого суду" не працювала, у зв`язку із чим повний текст рішення складено 19.10.2020.

Суддя В. В. Михайлишин