ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2348/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140" (68800, Одеська область, м. Рені, вул. Болградська, буд. 96)

до відповідача: Приватного підприємства "Діамант" (67668, Одеська область, Біляївський район, село Великий Дальник, 2-й провулок Богдана Хмельницького, буд. 4а)

про стягнення 43 612,38 грн.

Історія справи.

1. Короткий зміст позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140".

11.08.2020р. Товариство з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Діамант", в якій просить суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних нарахувань у розмірі 43 612,38 грн, судовий збір у сумі 2 102 грн та витрати на оплату послуг адвоката у сумі 4 000 грн.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.08.2020р. відкрито провадження у справі №916/2348/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 17.08.2020р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу та отримана останнім, про що свідчить роздруківка з сайту "Укрпошта" (а.с.139).

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.140-141) та отримана останнім 04.09.2020р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.52).

18.09.2020р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Приватне підприємство "Діамант" просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140" (а.с.53-57).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Товариства з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140".

31.12.2018р. між сторонами по справі укладено договір оренди території та службових приміщень №20-05/14, відповідно до якого Товариством з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140" було передано відповідачу в оренди територію за адресою: м. Рені, вул. Болградська, 96, загальною площею 300 кв.м., оглядову яму та два службових приміщення, площею 25,3 кв.м.

Після розірвання договору оренди згідно листа орендаря від 22.07.2019р., під час огляду при прийнятті переданого в оренду об`єкту, встановлено відсутність навісу-даху над оглядовою ямою, який в технічній документації описаний під літерою "Л", загальною площею 36,48 кв.м.

Орендарем завдано Товариству з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140" матеріальної шкоди на суму 42 860 грн (вартість відновлювальних робіт), визначеної згідно з договірною ціною, яку складено ПП „Авто-Спец-Буд. На зазначену суму позивачем було нараховано відсотки річних у сумі 538,98 грн. та інфляційні втрати у сумі 213,4 грн за період з 1.10.2019р. по 1.03.2020р.

3.2. Доводи Приватного підприємства "Діамант".

Передану за договором територію Приватне підприємство "Діамант" орендувало більше п`яти років поспіль. Жодних навісів, означених позивачем у повній заяві, на орендованій території не було.

Відповідно до акту прийому-передачі, на підставі договору, Приватному підприємству "Діамант" було передано лише територію за адресою: м. Рені, вул. Болградська, 96, загальною площею 300 кв.м., оглядову яму та два службових приміщення, площею 25,3 кв.м., жодного навісу за такими документами прийнято не було.

У відповідь на запит Приватного підприємства "Діамант" Товариством з обмеженою відповідальністю "Ренійське бюро технічної інвентаризації", яке виготовляло технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Одеська область, Ренійський район, м. Рені, вул.Болградська, 96, повідомлено про відсутність означеного позивачем навісу під літерою "Л" над оглядовою ямою в технічному паспорті, виготовленому 17.05.2019р.; літерою "Л" в технічній документації позначений навіс над бесідкою, загальною площею 6,7 кв.м., який також внесено до характеристики на громадський будинок з (допоміжними) будівлями та спорудами.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

31.12.2018р. між Товариством з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140" (Орендодавець) та Приватним підприємством "Діамант" (Орендар) було укладено договір оренди території та службових приміщень №20-05/14 (а.с.13-14), відповідно до якого орендодавець зобов`язався надати орендарю територію в оренду за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Болградська, 96, загальною площею 300 кв.м. для стоянки одинадцятьох транспортних засобів, оглядову яму та два службових приміщення в оренду, загальною площею 25,3 кв.м.

За умовами п. 2.2.3. договору орендар прийняв на себе повну відповідальність за шкоду, заподіяну його водіями (тобто водіями, які керують транспортними засобами орендаря) та працівниками орендаря майну орендодавця.

Відповідно до п. 4.1. договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 5.2. договору останній може бути розірваний за домовленістю сторін, яка оформлюється Угодою про розірвання договору, також він вважається розірваним за ініціативою однієї із сторін в разі направлення іншій завчасно (за 15 календарних днів до розірвання договору) листа з вимогою про розірвання договору.

Договір діє з моменту його підписання та до 31.12.2019р. (п.5.7. договору).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору позивачем 31.12.2018р. за актом прийому-передачі (а.с.60) було передано відповідачу в оренду об`єкт оренди, а саме: територію, загальною площею 300 кв.м. для стоянки одинадцятьох транспортних засобів, контрольно-технічний пункт з оглядовою ямою та два службових приміщення в оренду, загальною площею 25,3 кв.м., розташовані за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Болградська, 96.

Листом від 22.07.2019р. за №167 (а.с.61) відповідачем було проінформовано позивача про розірвання укладеного між сторонами договору.

Враховуючи відповідне повідомлення відповідача, сторонами було розірвано договір №20-05/14 від 31.12.2018р., що жодним чином позивачем та відповідачем не заперечується та визнається.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач зазначив, що переданий за договором об`єкт оренди ним прийнято за актом прийому-передачі не було, з огляду на виявлення під час огляду відсутності навісу-даху над оглядовою ямою, яка описана в технічній документації під літ. "Л".

В обґрунтування розміру збитків позивачем суду надано договірну ціну, складену ПП „Авто-Спец-Буд (а.с.36), а також пояснювальну записку, локальний кошторис на будівельні роботи, підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису, дефектний акт. При цьому, вказані документи, крім договірної ціни, не містять відомостей про особу, що їх склала, та підставу такого складення.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначив, що означене позивачем майно взагалі ніколи не існувало та Приватному підприємству "Діамант" ані за договором, ані за актом приймання-передачі не передавалось. В обґрунтування заперечень надав суду відповідь Ренійського БТІ (а.с.78) та завірену копію технічного паспору від 17.05.2019 року (а.с.79-91).

5. Позиція суду.

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Предметом розгляду даної справи є вимога позивача про відшкодування шкоди, тобто суми витрат по відновленню знищеного, за його твердженням, відповідачем навісу, переданого в оренду за договором №20-05/14 від 31.12.2018р.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до стаття 225 Господарського кодексу України, яка підлягає застосуванню з огляду на правовідносини сторін, до складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Протиправність поведінки боржника або кредитора у позадоговірних правовідносинах полягає у порушенні правової норми.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Поряд з цим, враховуючи заперечення відповідача щодо існування спірного об`єкту, суд зауважує, що предметом доведення в рамках даної справи є також наявність у позивача права на означений ним навіс-дах над оглядовою ямою, який описаний під літерою "Л".

Закріплений в статтях 2, 13 ГПК України принцип змагальності господарського судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності, саме Товариство з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140", як позивач у цій справі та особа, яка стверджує обставину завдання йому діями Приватного підприємства "Діамант" збитків для відновлення навісу-даху, має довести належними та допустимими доказами в даному випадку, перш за все, належність йому права на спірне майно.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно положень статей 76, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Так, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач у підтвердження наявності спірного майна, переданого за договором оренди №20-05/14 від 31.12.2018р., надав суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлові будівлі, площею 202,6 кв.м., розташована за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Болградська, 96, додаткові відомості щодо якого містять запис щодо існування навісу під літ. "Л".

Крім того, позивачем також залучено до матеріалів справи технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, розташований за адресою Одеська область, м. Рені, вул. Болградська, 96 (а.с.17-31), виготовлений Комунальним підприємством "Ренійське бюро технічної інвентаризації" 17.05.2019р.

Відповідачем у підтвердження своєї правової позиції до матеріалів справи також залучено копію технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виготовлений Комунальним підприємством "Ренійське бюро технічної інвентаризації" 17.05.2019р. (а.с.79-88).

Суд зауважує, що технічним паспортом, відповідно до положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127, є документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику.

Положеннями частин 7-9 розділу 3 Інструкції визначено, що на кожний об`єкт, розташований на земельній ділянці або території за одним місцезнаходженням (адресою) у тому числі на захисні споруди, запроваджується літерування будинків, господарських будівель та нумерація споруд. Кожен будинок та господарська будівля, починаючи з основної, літерується великими літерами алфавіту. Наприклад, "А" - житловий будинок; "Б"; "В" - господарські будівлі (сарай, гараж, літня кухня тощо). Громадські та виробничі будинки літеруються аналогічно з врахуванням того, що основним будинком є адміністративний будинок або будинок, у якому є адміністративні приміщення.

У разі літерування великої кількості будинків та господарських будівель, розміщених на земельній ділянці або території, якщо закінчуються літери алфавіту, застосовують додаткові цифрові позначення зліва. Наприклад, 2А; 2Б; 2В; 3А; 3Б тощо.

Досліджуючи надані сторонами копії технічного паспорту, суд зауважує про наявність в них відмінностей, поряд з цим жодна з наданих копій технічного паспорту не містить позначення спірного об`єкту з площею, що вказана позивачем 36,48 м2.

При цьому, суд зазначає, що літери, позначені на схемі розташування будівель та споруд технічного паспорту, мають кореспондуватися з літерами, вказаними у характеристиці громадського будинку.

Обидві копії технічного паспорта у переліку будівель та споруд (а.с.31, 88) містять лише одну літеру "Л", що позначає навіс з наступними технічними характеристиками висота 2,3 м., площа основи 6,7 м2, об`єм 15 м3. При цьому, означений на плані у копії технічного паспорту, що надана позивачем (а.с.20), навіс під літерою "Л" відсутній як у іншій копії, що надана відповідачем (а.с.80), так і у обох копіях характеристики громадського будинку, як частини технічного паспорту (а.с.31, 88).

Крім того, в матеріалах справи також наявний лист ТОВ "Ренійське бюро технічної інвентаризації" (а.с.78), в якому повідомляється про відсутність в технічному паспорті навісу-даху під Літерою "Л" над оглядовою ямою.

Суд також враховує, що як з договору від 31.12.2018р., так і з акту прийому-передачі не вбачається факт того, що частиною оглядової ями, яка була передана відповідачу, є навіс з певними технічними характеристиками.

При цьому, з наданих відповідачем доказів судом також встановлено, що правовідносини сторін з приводу оренди території, розташованої за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Болградська, 96, тривають щонайменше з 2014 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором оренди та укладеними до нього додатковими угодами (а.с.62-70). Водночас і зі змісту вказаного договору, з урахуванням додаткових угод, також не вбачається передача позивачем в оренду спірного об`єкту.

Не містять матеріали справи і жодного документу, складеного за результатом проведення позивачем перевірки повернутого орендованого майна, зокрема акту огляду, який би міг підтвердити наведені позивачем обставини щодо знищення навісу-даху над оглядовою ямою. Також матеріали справи не містять доказів того, що відповідач запрошувався до проведення такого огляду.

Суд також вважає недоведеним належними доказами розмір збитків, заявлений позивачем до стягнення.

Так, надані позивачем у підтвердження вартості відновлювальних робіт документи, а саме: пояснювальна записка, локальний кошторис на будівельні роботи, підсумкова відомість ресурсів до локального кошторису, дефектний акт, не містять ані підписів, ані печаток відповідальних осіб. Суду не надано жодних доказів як наявності будь-яких договірних відносин з організацією, що склала договірну ціну, так і понесення відповідачем відповідних витрат на відновлення зруйнованого, за його твердженням, навісу-даху над оглядовою ямою, що є обов`язковим з огляду на положення ст.225 ГК України.

Отже, оцінивши надані сторонами докази у сукупності, суд зауважує про не доведення позивачем наявності у нього права на об`єкт нерухомого майна навіс-дах над оглядовою ямою, існування такого об`єкту та передачу його відповідачу в оренду, того, що навіс було зруйновано внаслідок протиправних дій відповідача, а також розміру понесених збитків, що має наслідком відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Ренійське автотранспортне підприємство 15140" про стягнення збитків у сумі 42680 грн.

Оскільки стягнення нарахованих на збитки 3% річних та інфляційних є у даному випадку похідними вимогами, у їх задоволенні слід також відмовити. При цьому суд зазначає про не доведення позивачем факту порушення грошового зобов`язання та, відповідно, дати такого порушення, що також виключає застосування ст.625 ЦК України.

Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для відшкодування судових витрат за рахунок відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Ю.М. Щавинська