ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.2020м. ДніпроСправа № 904/3485/20
за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "УКРАГРОЛІЗИНГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ФІЛД"

про стягнення 215 428,65 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Профатілова І.І., дов. №14/20-69-20 від 03.09.2020 (нач. відділу лізингу Дніпров. філії )

Відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 215 428,65 грн., з яких 195 606,66 грн. - основний борг, 7 571,88 грн. - пеня, 1 585,10 грн. - індекс інфляції, 9 833,01 грн. - 25 % річних, 832,00 грн. - штрафу за п.8.1. Договору.

Відповідач явку повноважного представника у жодне судове засідання не забезпечив, відзив на позов чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно на адресу вказану у позові та ЄДР.

Надіслане судом Відповідачеві поштове повідомлення про призначення розгляду справи на 04.08.2020 - повернулося до суду з відміткою поштової установи "адресат відмовився", поштове повідомлення про призначення розгляду справи на 22.09.2020 повернулося до суду з відміткою поштової установи "інші причини".

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області, згідно з п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Секретарем судового засідання, для вжиття всіх необхідних заходів повідомлення сторони про розгляд справи, передавалася телефонограма Відповідачеві за номером, який зазначений у позові та ЄДР, однак за даним номером невідома особа повідомила, що відношення до підприємства не має.

Крім того, на офіційному сайті Судова влада України, судом розміщено повідомлення для Відповідачів про розгляд справи №904/3485/20.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У судовому засіданні досліджено надані Позивачем докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2019 сторонами укладено Договір фінансового лізингу №4-19-52ств-пл/135 (далі Договір), за п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Лізингодавець (Позивач) зобов`язався набути у власність у Постачальника Предмет лізингу відповідно до встановлених Лізингоодержувачем (Відповідачем) специфікацій та умов і передати його (Предмет лізингу) за плату (лізингові платежі) у користування Лізингоодержувачу на визначений у цьому Договорі строк не менше одного року.

Сторони погоджуються з тим, що Специфікацією та умовами Предмета лізингу є найменування, кількість, тип, модель, марка, інші технічні характеристики, вартість Предмета лізингу, а також найменування виробника (постачальника) Предмета лізингу, що визначені у додатках до цього Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу" (п.1.2. Договору).

Строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами (далі Акт), що укладається у 5 автентичних примірниках (п.2.2. Договору).

Лізингодавець має право: вимагати повернення Предмета лізингу, переданого в лізинг, якщо Лізингоодержувач не сплатив частково або повністю лізингові платежі більше 30 календарних днів, та в інших випадках передбачених цим Договором (п.3.1.2. Договору).

Лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов цього Договору (п.3.4.3. Договору).

Протягом 7 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором Лізингоодержувач перераховує на рахунок Лізингодавця:

- попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості Предмета лізингу в розмірі 20 відсотків його вартості (включаючи ПДВ).

Датою сплати попереднього лізингового платежу є дата надходження коштів на рахунок Лізингодавця (п.4.1. Договору).

З моменту підписання Акту Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості Предмета лізингу рівними частинами за весь термін лізингу від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості Предмета лізингу (п.4.2.1. Договору).

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього Договору (п.4.4. Договору).

Предмет лізингу передається Лізингоодержувачу за Актом, за умови перерахування платежу у розмірі та в порядку, визначеному пунктом 4.1 цього Договору, та (за необхідності) у разі укладення забезпечувального (забезпечувальних) договору (договорів) відповідно до розділу 7 цього Договору (п.5.1. Договору).

Сторони цим Договором домовилися і встановили, що за будь-яке порушення умов Договору (у тому числі строків розрахунків та сум платежів), що не передбачене п.8.4. цього Договору, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 0,1% від невідшкодованої вартості Предмета лізингу (п.8.1. Договору).

Вартість цього Договору (розмір фінансового активу) за домовленістю і згодою сторін складає загальну суму виплат, передбачених графіком сплати лізингових платежів і становить 1 367 288,00 грн. (п.8.2. Договору).

Сторони цим Договором домовилися і встановили, що на прострочену суму лізингових платежів (встановлюється графіком) нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла в період нарахування пені, та відсотки (проценти) у розмірі 25 % річних. Сплата Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця пені та процентів, що були нараховані на прострочену суму чергового платежу за Договором, не звільняє Лізнгоодержувача від сплати штрафу, встановленого п.8.1. цього Договору (п.8.3. Договору).

Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов`язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов`язань в повному обсязі (п.8.9. Договору).

Строк позовної давності за цим Договором, у тому числі для стягнення заборгованості, пені, штрафу, інших видів неустойки, процентів річних та індексу інфляції - 10 років (п.10.3. Договору).

На виконання умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв у платне користування на умовах Договору фінансового лізингу Трактори Беларус-892, зав. №892066774; 89206704, що підтверджується Актом №4 приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 25.04.2019.

З урахуванням того, що Акт приймання-передачі підписаний 25.04.2019, Відповідач мав сплатити чергові лізингові платежі (Додаток №2 до Договору): №9 у сумі 81 986,66 грн. не пізніше 25.01.2020, №10 у сумі 11 388,00 грн. не пізніше 25.02.2020, №11 у сумі 11 388,00 грн. не пізніше 25.03.2020, №12 у сумі 80 721,33 грн. не пізніше 25.04.2020, №13 у сумі 10 122,67 грн. не пізніше 25.05.2020 (через кожен місяць з дати підписання Акта приймання-передачі).

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, останній зобов`язання щодо сплати спірних лізингових платежів не виконав, у зв`язку з чим, за ним обліковується борг у розмірі 195 606,66 грн.

З посиланням на п.8.1. Договору, Позивач нарахував Відповідачеві штраф у розмірі 832,00 грн.

Посилаючись на п.8.3. Договору, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував, пеню у розмірі 7 571,88 грн. за період з 27.12.2019 по 25.05.2020, 25 % річних -9 833,01 грн. за період з 27.12.2019 по 25.05.2020.

З посиланням на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував 1 585,10 грн. індексу інфляції за період березень-квітень 2020.

Наведене стало причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання Договору фінансового лізингу, графік сплати лізингових платежів, наявність прострочень Відповідача, правильність розрахунків Позивача.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи і докази Позивача не заперечував і не спростував.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, надані Позивачем докази (Договір з додатками, у тому числі графік сплати лізингових платежів, акт №4 від 25.04.2019 приймання-передачі сільськогосподарської техніки), суд вважає розрахунки Позивача, в частині стягнення суми основного боргу, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ч. 2 ст. 343 ГК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст.232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Однак, у Договорі сторони не погодили строк (період) нарахування пені (як приклад - за кожен день прострочення). При цьому, при розрахунку пені з простроченої суми, Позивач розраховує її, виходячи з кількості днів прострочення (за кожен день прострочення). Отже, вимога Позивача про стягнення пені у розмірі 7 571,88 грн. не підлягає задоволенню.

Нарахування 25% річних, індексу інфляції та штрафу проведено правильно, відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, до стягнення належать: 195 606,66 грн. - основного боргу, 9 833,01 грн. - 25 % річних, 11 585,10 грн. - індексу інфляції, 832,00 грн. - штрафу, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "УКРАГРОЛІЗИНГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ФІЛД" - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ФІЛД", 52520, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Старолозуватка, вул. Центральна, буд. 1-А (код 36910643) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "УКРАГРОЛІЗИНГ", 01021, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А (код 30401456) 195 606,66 грн. - основного боргу, 9 833,01 грн. - 25 % річних, 1 585, 10 грн. - індексу інфляції, 832,00 грн. - штрафу, 3 117,85 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне рішення складено 19.10.2020

Суддя С.Г. Юзіков