ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Справа № 924/380/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 01.07.2020 р. у справі № 924/380/20 (суддя Заверуха С.В., повний текст рішення складено 01.07.2020 р.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (м. Київ)

до Старокостянтинівської міської ради (м. Старокостянтинів Хмельницької області)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (м. Старокостянтинів Хмельницької області)

про визнання з 16.12.2019 р. укладеною додаткову угоду до договору від 22.05.2015 р. оренди земельної ділянки, площею 1623 кв. м, кадастровий номер - :04:002:0021

за участю представників сторін:

позивача - Євдоченко Н.Д.;

відповідача - не з`явився;

третьої особи - 2 - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Старокостянтинівської міської ради про визнання з 16.12.2019 р. укладеною додаткову угоду до договору від 22.05.2015 р. оренди земельної ділянки, площею 1623 кв. м., кадастровий номер - :04:002:0021 на умовах, викладених в позовній заяві.

В обґрунтування позову позивач посилається, зокрема, на те, що останній належно виконував свої обов`язки за умовами договору від 22.05.2015 р., а тому має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Позивач у повному обсязі виконав вимоги ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" щодо процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі. У зв`язку з явним зволіканням відповідача в укладенні додаткової угоди порушуються права позивача на реалізацію переважного права, враховуючи, що заперечень щодо поновлення договору оренди відповідач на адресу позивача протягом місячного строку не надавав. Крім того, позивачем відмічено, що земельна ділянка використовується за цільовим призначенням для обслуговування частини цілісного майнового комплексу готелю " Случ ", при цьому заборгованості за орендною платою станом на день звернення до суду немає. Також, як відмічено у позові, позивач завчасно 15.11.2019р. (за 106 днів) до закінчення строку дії договору звернувся до відповідача з листом-повідомленням про продовження дії договору на 10 років. Однак, відповідач не провів узгодження умов додаткової угоди та не направив позивачу лист-повідомлення про прийняте рішення у визначений ст. 33 Закону України "Про оренду землі" місячний строк. Водночас, листом від 10.02.2020 р. відповідач повідомив позивача про те, що на сесії міської ради рішення про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки не було прийнято у зв`язку з недостатньою кількістю голосів депутатів, а 11.03.2020р. вказане питання відповідачем не розглядалося.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 01.07.2020 р. у справі №924/380/20 позов задоволено частково; визнано укладеною додаткову угоду до договору від 22.05.2015 р. оренди земельної ділянки, площею 1623 кв.м., кадастровий номер - :04:002:0021 на умовах, викладених у резолютивній частині рішення суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що за встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору. Відповідач, всупереч приписам ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", в місячний термін лист позивача не розглянув, заперечення до проекту угоди про поновлення договору оренди землі, запропонованого позивачем, не надіслав. Вказане свідчить про те, що відповідач не виконав належним чином вимоги ч. 5 ст. 33 Закону, діяв не у спосіб, що встановлений законом, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України.

При цьому, суд першої інстанції, виходячи з того, що додаткова угода укладається на тих же умовах, які містяться в основному договорі, повважав, що правомірним буде викладення п. 1 додаткової угоди до договору від 22.05.2015 р. в редакції, що договір укладено строком по 09.10.2024 р. (тобто на 1683 дні (з 02.03.2020 р. по 09.10.2024 р.).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що при пролонгації договору оренди, якщо сторони не змінили істотних умов договору, додаткова угода укладається на тих же умовах, які містяться в основному договорі, зроблено з порушенням норм матеріального права. Даний висновок суду першої інстанції обґрунтований нормами ч. 1 ст. 777 ЦК України, та ч. ч. 1-6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Скаржник вказує, що з огляду на положення ч. 3 ст. 792 ЦК України та за наявності спеціальних норм, встановлених Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі", норми Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 777 ЦК України) застосуванню до спірних правовідносин не підлягають. Даний висновок підтверджується правовим висновком, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 р. у справі № 32/563 (провадження N 12-172гс18).

Апелянт зазначає, що судом неправильно витлумачено норму ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та з огляду на фактичні обставини справи не застосовано одночасно з нею норму ст. 3 ЦК України, безпідставно застосовано до спірних правовідносин норму ч. 6 ст. 33 цього Закону. Вищевказані норми ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не встановлюють обов`язку сторін укласти додаткову угоду на тих же умовах, які містяться в основному договорі. Таким чином, враховуючи обставини справи, норма ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" застосуванню до спірних правовідносин не підлягала. Норми ч. ч. 1-5 ст. 33 вказаного Закону, які підлягали застосуванню, повинні були бути застосовані одночасно з нормою ст. 3 ЦК України.

Також скаржник вважає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом першої інстанції порушено норми ст. 126, ст. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України та неправомірно обмежено розмір витрат на професійну правничу допомогу, керуючись принципом "розумної необхідності судових витрат".

Окрім того, скаржник вказує, що у зв`язку з підготовкою справи до розгляду у суді апеляційної інстанції (підготовкою проекту апеляційної скарги) позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 866 гривень, що підтверджується доданими до апеляційної скарги доказами: попереднім розрахунком витрат на професійну правничу допомогу при підготовці до розгляду та розгляду справи в суді апеляційної інстанції, копією витягу з договору та додатковою угодою (які містяться в матеріалах справи), платіжним дорученням та актом наданих послуг. Згідно вказаного попереднього розрахунку апелянт очкує понести витрати на професійну правничу допомогу у сумі 17 354 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд скарги призначено на 23.09.2020 р. об 15:30 год.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що предметом позову у цивільній справі № 683/1861/19 є порушення права ТОВ "Міронекс" щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0021, стосовно якої позивач просить визнати укладеною додаткову угоду. Зокрема, ТОВ "Міронекс" в рамках вказаної цивільної справи зазначає про накладення земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0126, яка перебуває у власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0021, яка перебуває, станом на момент розгляду вказаної справи, у комунальній власності Старокостянтинівської міської ради. З огляду на викладені вище обставини, Старокостянтинівська міська рада не могла передати земельну ділянку в наявній конфігурації, стосовно якої позивач звертається до суду, оскільки ТОВ "Міронекс" в рамках іншої цивільної справи зазначає про наявні порушення з боку суміжного землекористувача ОСОБА_1 .

Також апелянт зазначає, що з відповіді на відзив слідує, що ТОВ "Міронекс" вказує про те, що Старокостянтинівська міська рада не надала доказів про обтяження земельної ділянки. Такі твердження є абсурдними, оскільки ТОВ "Міронекс" вказує про це в рамках цивільної справи №683/1861/19, а не Старокостянтинівська міська рада. Водночас зазначені доводи судом першої інстанції безпідставно не прийнято, в той час як п. 24 договору чітко визначено, що на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб, в той час як в цивільній справі № 683/1861/19 існує спір про право стосовно земельної ділянки, який полягає у накладенні земельних ділянок.

Окрім цього, судом першої інстанції безпідставно не враховано, що ТОВ "Міронекс" не виготовлявся проект землеустрою стосовно спірної земельної ділянки та не надавався на затвердження сесії Старокостянтинівської міської ради, оскільки межі земельних ділянок з суміжним землекористувачем, а саме ОСОБА_1 не узгоджувались.

Також, при використанні земельної ділянки ТОВ "Міронекс" було порушено норми чинного законодавства в сфері забезпечення вільного доступу до сховища цивільного захисту № 384033 група А, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження незаконності дій відповідача по справі свідчить рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2020 р. у справі № 640/19556/19. Вказані незаконні дії ТОВ "Міронекс" не лише суперечать умовам договору та ст. ст. 25, 33 ЗУ "Про оренди землі", а й призвели до того, що ОСОБА_1 та його представники не мають вільного доступу, в тому числі, до підвального приміщення, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0021, яка є предметом позову має невірну конфігурацію та не надає можливості будь-кому вільно використовувати сховище, як захисну споруду, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . В зв`язку з чим, Старокостянтинівська міська рада має провести інвентаризацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0021 з метою зміни конфігурації для забезпечення вільного доступу до сховища цивільного захисту мешканцями міста Старокостянтинів.

Скаржник звертає увагу суду на те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання укладеною додаткову угоду до договору від 22.05.2015 р. оренди земельної ділянки, площею 1623 кв.м., кадастровий номер :04:002:0021 не є тим ефективним способом захисту в даному випадку, що може захистити будь-які порушені права позивача, а навпаки може привести до порушення прав третіх осіб, а саме ОСОБА_1 , як належного користувача земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0126, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Апелянт доводить суду, що у даній справі взагалі відсутній предмет спору, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРПНМ № 213114344, з якої вбачається, що термін дії договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером :04:002:0021 продовжено ТОВ "Міронекс" до 01.03.2025 р. шляхом укладення додаткової угоди від 01.03.2020 р. З врахуванням викладеного суд мав би закрити провадження у справі з підстав наведених у п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2020 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд скарги призначено на 23.09.2020 р. об 15:30 год.; об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" та ОСОБА_1 на рішення суду у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів ОСОБА_1 про відсутність предмету спору у даній справі. Судом першої інстанції правильно встановлено, що на момент подання позову у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була відсутня інформація про продовження строку дії договору оренди. Державна реєстрація продовження строку дії договору відбулася 16.06.2020 р., про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 212608732 від 16.06.2020 р.

Позивач вважає доводи ОСОБА_1 про те, що спосіб захисту права, викладений у позовній заяві є неефективним, таким, що може призвести до порушення прав третьої особи, необґрунтованими та безпідставними, та належним чином спростовані судом першої інстанції.

Також позивач вказує, що доводи ОСОБА_1 про те, що існують перешкоди в поновленні договору оренди, які полягають: в існуванні судового спору між ТзОВ "Міронекс", Старокостянтинівською міською радою та ОСОБА_1 ; порушенні позивачем при використанні земельної ділянки законодавства в сфері забезпечення вільного доступу до сховища цивільного захисту № 384033; відсутності у ТзОВ "Міронекс" проекту землеустрою на спірну земельну ділянку, були досліджені судом першої інстанції та їм надана належна правова оцінка як обставинам, що не мають правового значення для поновлення договору оренди землі.

Позивач звертає увагу суду на те, що апелянт умисно намагається ввести суд в оману і застосувати до процедури поновлення договору оренди вимоги, які ставляться до процедури укладення договору оренди. Більша частина заперечень апелянта проти продовження договору могли б бути розглянуті під час укладення договору оренди (накладення меж суміжних ділянок, відсутність проекту землеустрою, неправильна конфігурація земельної ділянки і тому подібне). Однак, при розгляді питання про поновлення строку дії договору оренди, такі доводи апелянта не відносяться до предмету доказування у цій справі, а тому не повинні розглядатися.

Апелянтом не наведено жодних норм законодавства, які б зобов`язували позивача забезпечувати вільний доступ до сховища цивільного захисту. Подане до матеріалів справи рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2020 року по справі № 640/19556/19 (не набрало законної сили) також не містить а ні зазначення дії зобов`язального характеру "забезпечувати вільний доступ до сховища цивільного захисту" в резолютивній частині, а ні зазначення вищевказаного обов`язку або норм права, які б встановлювали такий обов`язок. Тому зазначена апелянтом обставина не має жодного правового значення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2020 р. задоволено клопотання представника ТОВ "Міронекс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Судове засідання 23.09.2020 р. в режимі відеоконференції не відбулося з технічних причин.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2020 р. розгляд апеляційних скарг було відкладено на 21.10.2020 р. об 14:30 год.

В судовому засіданні 21.10.2020 р. представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги, рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити повністю. Щодо адвокатських витрат, вказує, що до матеріалів справи подані докази, які підтверджують понесення витрат на правову допомогу в розмірі 10240 грн.

Третя особа, відповідач не забезпечили явку повноважних представників в судове засідання 21.10.2020 р., хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача , колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним судом, 22.05.2015 р. між Старокостянтинівською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (орендар) укладено договір, відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 1623 м. кв. кадастровий номер земельної ділянки № :04:002:0021.

Згідно п. 4 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 307936,05 грн.

Як передбачено п. 6 договору, договір укладено терміном до 01.03.2020р. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 36952,33 грн. за рік (3079,36 грн. за місяць), що становить 12% її грошової оцінки (п. 7 договору).

За умов п. п. 24, 25 договору на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб. Передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших третіх осіб на цю ділянку.

Додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.01.2015 р. № НВ-015 визначено план-схему земельної ділянки № :04:002:0021.

Рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 19 п. 2 від 22.05.2015 р. "Про надання земельної ділянки в оренду юридичній особі" вирішено, зокрема, надати товариству з обмеженою відповідальністю "Міронекс" на умовах оренди строком до 01.03.2020 року, розташовану по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 1623 м.кв., нормативна грошова оцінка якої становить 307936,05 грн. для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (КВЦПЗ: 03.03.14; кадастровий номер :04:002:0021). Використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням з дотриманням вимог земельного законодавства, будівельних норм, протипожежних та санітарних вимог. Не пізніше, ніж за два місяці до закінчення строку дії договору оренди письмово повідомити міську раду про продовження або розірвання договору оренди.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 114537859 від 19.02.2018р. власником цілісного майнового комплексу готелю " Случ " (об`єкт житлової нерухомості), загальною площею 1749,5 кв.м, із складовими частинами: гараж загальною площею 94,1 кв.м, котельня площею 13,7 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу № 268 від 28.02.2015 р., є товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс".

Згідно акта про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 22.05.2015 р. Старокостянтинівська міська рада провела передачу, а товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс" - прийняв земельну ділянку площею 1623 м.кв. Встановлені межі проходять по суходолу і погоджені із суміжними власниками землі (землекористувачами). Спірних питань з приводу суміжних землеволодінь (землекористування) немає.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області № 41091277 від 23.07.2015р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23085983 від 23.07.2015р. за товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" згідно договору від 22.05.2015р. зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 1623 кв.м, строком до 01.03.2020р.

Старокостянтинівським управлінням Головного управління ДПС у Хмельницькій області листом повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс", що за даними інформаційних облікових систем по ТОВ "Міронекс" станом на 15.11.2019 р. податковий борг по орендній платі з юридичних осіб по території місто Старокостянтинів Хмельницької області відсутній.

Старокостянтинівським управлінням Головного управління ДПС у Хмельницькій області листом від 20.03.2020 р. повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс", що за даними інформаційних облікових систем по ТОВ "Міронекс" станом на 18.03.2020 р. податковий борг по орендній платі з юридичних осіб по території місто Старокостянтинів Хмельницької області відсутній.

У листі від 21.04.2020 р. Старокостянтинівським управлінням Головного управління ДПС у Хмельницькій області повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс", що за даними інформаційних облікових систем по ТОВ "Міронекс" станом на 15.04.2020 р. податковий борг по орендній платі з юридичних осіб по території місто Старокостянтинів Хмельницької області відсутній.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс" 15.11.2019р. звернулося із заявою до голови Старокостянтинівської міської ради з проханням на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" продовжити дію договору від 12.05.2015 р. на земельну ділянку для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка розташована за адресою: Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. К.Острозького,10, кадастровий номер :04:002:0021, площею 1623 кв.м, терміном на 10 років. До заяви позивачем додано: договір від 12.05.2015р.; Витяг з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань; сторінки паспорта директора; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера директора; договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 28.02.2015 р.; Витяг з технічної документації про нормативно-грошові оцінки земельної ділянки; довідку ОДПІ про відсутність заборгованості по орендній платі; проект додаткової угоди до договору від 12.05.2015 р.

Згідно опису документів, що додаються до заяви про надання адміністративних послуг вищевказана заява отримана Старокостянтинівською міською радою 15.11.2019р. о 11 год. 15 хв.; реєстраційний номер справи - 1876; очікуваний строк вирішення справи - 15.12.2019р.; спосіб повідомлення про результат розгляду справи - телефон або смс-повідомлення; спосіб передачі результату розгляду справи - особисто.

28.02.2015 р. між фермерським господарством "ВМС" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (покупець) укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, відповідно до п. 1 якого продавець передає, а покупець приймає цілісний майновий комплекс готелю "Случ" з будівлями (літери "А-Ш", "1Б", "1В") за адресою: Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 10 (десять), розташований на земельній ділянці Старокостянтинівської міської ради кадастровий номер :04:002:0021, розміром 0,1623 га, та сплачує обговорену цим договором грошову суму.

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.01.2019р. управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі Хмельницької області нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0021, що розташована за адресою: Хмельницька область, Старокостянтинівський район, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 10, площею 1623 кв.м, складає 327423,05 грн.

Листом від 10.02.2020 р. виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс", що питання про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки виносилось на розгляд сесії міської ради, але в зв`язку з недостатньою кількістю голосів депутатів, рішення сесії було не прийнято. Тому дане питання буде повторно винесено на розгляд чергової сесії.

Згідно інформації з сайта Старокостянтинівської міської ради від 11.03.2020 р. міською радою 7 скликання приймалися рішення: про направлення депутатських запитів; про надання одноразової матеріальної допомоги; про добровільне приєднання до Старокостянтинівської міської територіальної громади Хмельницької області; про результати діяльності Старокостянтинівської місцевої прокуратури на території м. Старокостянтинів за 2019 рік; про затвердження звіту про виконання бюджету міста за 2019 рік; про використання резервного фонду бюджету міста за 4 квартал 2019; про відрахування частини чистого прибутку (доходу) до бюджету міста у 2020 році; про внесення змін до рішення міської ради від 15.03.2019 р. №28/33/VII; про внесення змін до рішення міської ради від 25.10.2019 р. № 24/37/VII; про встановлення на 2020 рік граничного розміру кошторисної заробітної плати, який враховується при визначенні вартості будівництва об`єктів, що споруджуються із залученням коштів міського бюджету, комунальних підприємств, установ та організацій; про безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста закінченої будівництвом каналізаційної мережі; про проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території м. Старокостянтинів; про внесення змін до рішення 23 сесії міської ради від 24 листопада 2017 року № 8; про роботу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за 2019 рік; про внесення змін до рішення 16 сесії міської ради від 27 грудня 2016 року № 13; про затвердження Типового статуту комунального підприємства Старокостянтинівської міської ради; про хід виконання контрольних рішень сесій міської ради та перенесення термінів виконання.

Відділом з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради листом № 12 від 10.02.2020 р. повідомлено, що відповідно до акту інвентаризації захисної споруди цивільної оборони (сховища, ПРУ) від 26.10.2006 р. комісією було встановлено, що за адресою: м. Старокостянтинів, вул. К. Острозького, 10 знаходиться захисна споруда цивільного захисту (підвальне приміщення) сховище № 84033, балансоутримувач захисної споруди цивільної оборони з 2015 року - товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс".

У обліковій картці сховища № 84033 зазначено технічні характеристики, а саме: тип проекту і показник захисту (кг/см І) - індивідуальний, 1 кг/см І; тип сховища - вбудований; конструкція - камінна; рік здачі в експлуатацію - 1974; місткість - 5090 осіб; загальна площа - 400 кв.м; кількість входів - два; запасні виходи - два; оцінка стану сховища - справне, 16.08.1976р.

16.10.2019р. відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за результатами позапланової перевірки, проведеної щодо реконструкції цілісного майнового комплексу готелю " Случ " за адресою: вул. Острозького, 10, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. У протоколі зазначено, зокрема, що за результатами проведеного заходу та ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи встановлено: біля головного входу до основної будівлі цілісного майнового комплексу готелю " Случ " на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності ТОВ "Міронекс" виконані будівельні роботи щодо улаштування навісу з цегляними опорами; у зовнішній стіні на місці віконного прорізу виконані роботи щодо улаштування додаткового входу до основної будівлі цілісного майнового комплексу готелю " Случ ".

У протоколі зауважено, що у березні 2016 року управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області розглядалася колективна скарга від 28.03.2016р. щодо самовільного будівництва навісу та улаштування додаткового входу. За результатами розгляду якої головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок було складено акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю, припис та винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Разом з тим під час обстеження будівлі цілісного майнового комплексу готелю " Случ " у надземній частині стін фундаменту виявлено новоутворені вентиляційні отвори. Також під час проведення огляду приміщень у підвальному поверсі основної будівлі цілісного майнового комплексу готелю " Случ " виявлено факт розміщення сауни, що є порушенням п. 9.12 ДБН В.2.2-20:2008.

Відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 16.10.2019 р. складено акт № 123 за дотриманням суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: реконструкція цілісного майнового комплексу готелю " Случ " за адресою: вул. Острозького, 10, м. Старокостянтинів, Хмельницька область. У даному акті встановлено: біля головного входу до основної будівлі цілісного майнового комплексу готелю " Случ " на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності ТОВ "Міронекс" виконані будівельні роботи щодо улаштування навісу з цегляними опорами; у зовнішній стіні на місці віконного прорізу виконані роботи щодо улаштування додаткового входу до основної будівлі цілісного майнового комплексу готелю " Случ ". Також під час проведення огляду приміщень у підвальному поверсі основної будівлі цілісного майнового комплексу готелю " Случ " виявлено факт розміщення сауни, що є порушенням п. 9.12 ДБН В.2.2-20:2008.

Представником товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" у акті надано пояснення та заперечення щодо проведеного заходу державного нагляду (контролю) та цього акта. Так, директором товариства ОСОБА_2 зазначено, зокрема, що конструкція (піднавіс) змонтована задовго до того, як цілісний майновий комплекс перейшов до власності ТОВ "Міронекс" та ніякого відношення товариство до монтажу цієї конструкції не має. Також відсутні будь-які відмітки про самовільне будівництво та реконструкцію на технічних паспортах, виданих Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації та технічному паспорті фізичної особи-підприємця Довгалюк Л.І. від 12.02.2018р. Вказано, що конструкція піднавісу виконана без улаштування фундаменту, що відповідно до п. 6 постанови КМУ від 07.06.2017р. № 406 "Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію" не підлягає введенню в експлуатацію. Тобто станом на 2015 рік самовільної реконструкції не було, а по сьогоднішній день ніяких планувальних змін ТОВ "Міронекс" не проводилось. Крім того, дверний проріз у віконному прорізі існував до моменту придбання будівлі цілісного майнового комплексу та перейшов до власності позивача. Стосовно факту розміщення сауни в підвальному поверсі, то дана обставина не підтверджена жодними документами, при цьому ці приміщення використовуються в якості службово-адміністративних приміщень для відпочинку персоналу, що дозволено п. 6.1.11 ДБН В 2.2-20:2008.

Крім того, в провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області знаходиться справа № 683/1861/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради № 6 п.1/33/VII від 22.02.2019 р. та договору оренди землі від 22.02.2019 р.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02.10.2019 р. у справі № 683/1861/19 призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, виконання якої доручено судовому експерту Тернопільської філії Київського науково-дослідному інституту судових експертиз (46025, м. Тернопіль, вул. Січових Стрільців, 4). На вирішення експертизи поставлено питання: чи накладається земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0126 згідно інформації, яка зазначена на Кадастровому плані земельної ділянки, що наданий Старокостянтинівською міською радою на земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0021, яка знаходиться в оренді в ТОВ "Міронекс"?

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18.12.2019 р. у справі № 683/1861/19 провадження у даній справі поновлено. Справу призначено в підготовче судове засідання.

В судовому засіданні 21.10.2020 р. представник апелента ТОВ" Міронекс" пояснила, що на даний час справа судом не розглянута.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 р. у справі № 640/19556/19 адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс", за участю третьої особи ОСОБА_1 про застосування заходів реагування задоволено повністю. Вирішено застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи підвальних приміщень готелю " Случ " ТОВ "Міронекс", розташованого за адресою: Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 10 (), до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зазначених в пунктах 2-14 Акту складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 08.08.2019 № 211.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 203758686 від 11.03.2020 р. за товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (орендар) на підставі договору від 22.05.2015 р. зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 1623 кв.м, кадастровий номер :04:002:0021, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - землі громадської забудови, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, строком до 01.03.2020 р.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 105728892 від 30.11.2017 р., власником об`єкта нерухомого майна, а саме приміщення холодильних камер, загальною площею 15 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 17.04.2003р. є ОСОБА_1 .

26.03.2018 р. уповноважена особа ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до міського голови ОСОБА_4 М.С. із заявою, відповідно до якої просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 29 кв.м по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

Рішенням Старокостянтинівської міської ради від 04.05.2018 р. № 15 п. 18/28/VII вирішено, зокрема: 1) надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та користування (запасу), розташованої по АДРЕСА_2 земельної ділянки орієнтовною площею 29 м.кв. для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшим наданням її у власність (користування); 2) ОСОБА_1 впродовж одного року з дати прийняття цього рішення замовити та подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

27.07.2018 р. уповноважена особа ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до міського голови ОСОБА_4 із заявою, відповідно до якої просив внести зміни до п. 1 рішення 28 сесії міської ради від 04.05.2018 р. № 15 п. 18/28/VII "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" та викласти його в такій редакції: 1. "Надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та користування (запасу), розташованої по АДРЕСА_2 земельної ділянки орієнтовною площею 200 м.кв., для будівництва та обслуговування інших будівель, громадської забудови з подальшим наданням її у власність (користування)".

Рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 11 п. 1/30/VII вирішено внести зміни та доповнення до п. 1 рішення міської ради від 04.05.2018 р. № 15 п. 18/28/VII "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", виклавши його у такій редакції: "Надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та користування (запасу), розташованої по АДРЕСА_2 земельної ділянки орієнтовною площею 200 м.кв. для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшим наданням її у власність (користування)".

ОСОБА_3 звернувся до директора ТОВ "ХЦЗК" із заявою від 05.10.2018 р., відповідно до якої просив останнього розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,02 га за адресою: АДРЕСА_2 на умовах оренди.

Актом від 05.10.2018 р. інженером-землевпорядником товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницький центр землеустрою та кадастру" в присутності землекористувача земельної ділянки ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 , суміжних землевласників (за відсутності директора ТОВ "Міронекс") проведено погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 , яка відводиться для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, орієнтовною площею 0,02 га. Межі земельної ділянки визначено згідно існуючих меж, які виражені межовими знаками у вигляді дерев`яних стовпчиків у кількості 4 шт. та рубежами. Спірні питання щодо існуючих меж із вказаними землевласниками відсутні.

Відповідно до акта обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2 від 06.11.2018 р. комісією встановлено, що суміжний землекористувач директор ТОВ "Міронекс" ОСОБА_2 безпідставно відмовляється від підпису в акті погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Виходячи з вищевикладеного, комісією рекомендовано сертифікованій землевпорядній організації виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 без підпису суміжного землекористувача директора ТОВ "Міронекс" ОСОБА_2 в акті погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами земельної ділянки.

За висновком від 07.11.2018 р. № 257 відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , керуючись положеннями чинних нормативних документів та законодавчих актів, відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради вважає за можливе погодження проекту землеустрою за умови усунення зауважень до проекту землеустрою та виконання вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Дежгеокадастру у Хмельницькій області від 30.01.2019р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки із кадастровим № :04:002:0126, площею 200 м.кв., становить 40347,88 грн.

Рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 6 п. 1/33/VII від 22.02.2019р. вирішено, зокрема: 1) затвердити проект землеустрою щодо відведення розташованої по АДРЕСА_2 земельної ділянки площею 200 м.кв. для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (КВЦПЗ: 03.03.15; кадастровий номер :04:002:0126); 2) надати ОСОБА_1 на умовах оренди терміном на 5 років (до 22.02.2024 р.) розташовану по АДРЕСА_2 земельну ділянку площею 200 м.кв., нормативна грошова оцінка якої становить 40347,88 грн., для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (КВЦПЗ: 03.03.15; кадастровий номер :04:002:0126).

22.02.2019 р. між Старокостянтинівською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1. якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з кадастровим номером № :04:002:0126, яка розташована в АДРЕСА_2 .

Згідно п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 200 кв.м.

Як передбачено п.п. 3, 5 договору, на земельній ділянці (земельних ділянках) розміщені об`єкти нерухомого майна. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (земельних ділянок)№ :04:002:0126 на дату укладення договору становить 40347,88 грн.

Умовами пунктів 6, 7 договору визначено, що земельна ділянка (земельні ділянки), яка передається (які передаються) в оренду, не має (не мають) недоліків, що можуть перешкоджати її (їх) ефективному використанню. Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини - відсутні.

Договір укладено на 5 років (до 22.02.2024 р.) у разі оренди земельної ділянки (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва фермерського господарства, особистого селянського господарства строк оренди не може бути меншим як сім років; у разі створення індустріального парку на землях державної чи комунальної власності земельна ділянка (земельні ділянки) надається (надаються) в оренду на строк не менше як 30 років; у разі передачі в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які є земельними ділянками меліорованих земель і на яких проводиться гідротехнічна меліорація, строк дії договору оренди землі не може бути меншим як 10 років.

Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору).

Відповідно до п. 15 договору земельна ділянка (земельні ділянки) передається в оренду на підставі рішення сесії Старокостянтинівської міської ради від 22.02.2019 р. № 6п.1/33/VII "Про надання земельної ділянки в оренду фізичній особі" для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

Згідно п. 16 договору цільове призначення земельної ділянки (земельних ділянок) - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

Як вбачається із акта про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 22.02.2019 р., Старокостянтинівська міська рада провела передачу ОСОБА_1 земельну ділянку площею 200 м.кв. згідно плану земельної ділянки, що додається до договору оренди. Межі земельної ділянки визначені в натурі (на місцевості), повороти межі закріплено межовими знаками довгострокового зберігання в кількості 4 штук. Встановлені межі проходять по суходолу і погоджені із суміжними власниками землі (землекористувачами). Спірних питань з приводу суміжних землеволодінь (землекористування) немає.

Як вбачаться із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 161312352 від 28.03.2019 р., орендарем земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0126, площею 0,02 га, згідно договору оренди від 22.02.2019р. є ОСОБА_1 . Строк дії: 22.02.2024 р.

Приватним підприємством "Хмельницький центр землеустрою та кадастру" листом від 17.04.2019 р. повідомлено міського голову ОСОБА_4 про те, що 25.04.2019р. о 10 годині будуть проводитися роботи по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення межовими знаками за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :04:002:0126, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1 згідно договору оренди землі від 22.02.2019 р.

Як вбачається із акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 25.04.2019 р., підписаного інженером-землевпорядником ТОВ "Хмельницький центр землеустрою та кадастру", ОСОБА_3 , який діє від землекористувача земельної ділянки ОСОБА_1 , земельна ділянка за кадастровим номером :04:002:0126, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0200 га, наданої власнику/користувачу земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови в натурі (місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Власник/користувач земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурацій земельної ділянки не має. У акті також зазначено, що суміжні користувачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення робіт по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером :04:002:0126, але представники були відсутні.

Відповідно до акта перенесення в натурі (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності при розробці проекту землеустрою встановлено, що через земельну ділянку ОСОБА_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , призначеної для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови проходять межі: охоронної зони: навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи (теплопостачання), площею - 0,0056 га.

Згідно акта перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності при розробці проекту землеустрою встановлено, що через земельну ділянку ОСОБА_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , призначеної для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови проходять межі: охоронної зони: навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи (охоронна зона ЛЕП), площею - 0,0059 га.

Як вбачається із матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість), інженером-землевпорядником ТОВ "Хмельницький центр землеустрою та кадастру" в присутності землекористувача земельної ділянки гр. ОСОБА_1 проведено перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення землі, код згідно КВЦПЗ: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (код 03.15). Загальна площа земельної ділянки складає 0,0200 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 213114344 від 18.06.2020 р. за товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" на підставі додаткової угоди від 01.03.2020 р. до договору оренди земельної ділянки від 23.07.2015 р. зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0021, площею 0,1623 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 01.03.2025 р., з правом пролонгації.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 212608732 від 16.06.2020 р. за товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" на підставі додаткової угоди від 01.03.2020 р. до договору оренди земельної ділянки від 23.07.2015р. зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0021, площею 0,1623 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 01.03.2025 р., з правом пролонгації.

В матеріалах справи містяться копії: кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0126 із координатами поворотних точок меж земельних ділянок товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" та Старокостянтинівської міської ради; проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою: АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 (завдання на розроблення проекту землеустрою від 05.10.2018р.; пояснювальна записка; довіреність № 24АА5639880 від 29.07.2016 р.; журнал горизонтальної зйомки; відомості визначення координат поворотних точок меж земельної ділянки користувача гр. ОСОБА_1 ; експлікація приміщень до плану поверхів нежитлового приміщення АДРЕСА_3 ; технічний паспорт на приміщення холодильних камер ( АДРЕСА_2 ); план приміщення холодильних камер; характеристика нежитлового приміщення; схема прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості; список межових знаків, переданих на зберігання; план меж земельної ділянки з відображенням охоронної зони теплопостачання; план меж земельної ділянки з відображенням зони обмеження ЛЕП; перелік обмежень (обтяжень) у використанні земельної ділянки; схема місця розташування земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ; схема розташування земельної ділянки, розташованої в м. Старокостянтинові по вул. Острозького, 10/4; свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки № 3988 від 05.06.2019р.).

Предметом даного позову є вимога позивача про визнання з 16.12.2019 р. укладеною додаткової угоди до договору від 22.05.2015 р. оренди земельної ділянки, площею 1623 кв. м., кадастровий номер - :04:002:0021 на умовах, викладених в позовній заяві.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що

Статтями 13, 41 Конституції України передбачено, що від імені Українського народу права власника, зокрема, на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст.ст. 142, 143 Основного Закону України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

За змістом ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Як встановлено судом, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 23.07.2015р. та договору від 22.05.2015р. орендодавцем земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0021, є Старокостянтинівська міська рада.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про оренду землі" об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

За приписами статей Цивільного кодексу України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 6 договору визначено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк.

Це положення договору узгоджується із загальною нормою ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України та статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, у ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Законодавцем у ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря: 1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; 2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; 3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); 4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому, необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

Наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018р. у справі № 920/739/17.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених ст. 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Разом з тим, частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами 8, 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс" скористалось своїм переважним правом на поновлення договору оренди, оскільки більш, ніж за 60 днів до закінчення строку його дії, а саме 15.11.2019р., подало до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради заяву та документи (в тому числі проект додаткової угоди до договору від 12.05.2015р.) про продовження (поновлення) договору оренди земельної ділянки, що були отримані та зареєстровані адміністратором центру 15.11.2019р.

Отже, орендар належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше, ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору (01.03.2020р.) про намір його поновити, як це передбачено умовами договору оренди землі, який (договір) зареєстрований реєстраційною службою Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 23.07.2015р., та не суперечить вимогам ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відповідач після отримання листа позивача зобов`язаний був протягом місяця, тобто до 15.12.2019р., розглянути дану заяву, узгодити з орендарем істотні умови договору, прийняти рішення та укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди, або повідомити орендаря про відмову в продовженні договору в разі недосягнення згоди щодо істотних умов договору .

Натомість, відповідач лише 10.02.2020р. направив позивачу лист, у якому проінформував останнього, що рішення про розгляд питання щодо продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки, винесене на розгляд сесії міської ради, в зв`язку з недостатньою кількістю голосів депутатів, не було прийнято.

При цьому, вказаний лист відповідача не може розглядатися судом як доказ про відмову у продовженні договору оренди на запропонованих позивачем умовах, оскільки він був надісланий поза межами строку, встановленого ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", та не містив в собі ознак такої відмови (заперечення). Саме лише посилання на недостатність кількості голосів при розгляді і голосуванні на сесії Старокостянтинівської міської ради не може вважатися обґрунтованим запереченням, оскільки таке заперечення не містить конкретних посилань на порушення закону, допущені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди.

У разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. Такі правові твердження наведено Верховним Судом у постанові від 10.09.2018р. у справі № 920/739/17, які відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, повинні бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Тому, у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони орендаря.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Меллахер та інші проти Австрії" від 19.12.1998р. та "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991р., які є джерелом права, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд зазначав, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи.

Також, судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26 березня 2013р. у справі "Рисовський проти України", Європейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

На думку суду, добросовісний орендар має право розраховувати на отримання рішення відповідача на поновлення договору оренди землі, тобто може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування". Позивач дотримувався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу в строки, які встановлені договором, звернувся до відповідача з заявою про поновлення договору та направив проект додаткової угоди, тобто, позивач може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування".

Отже, за встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору.

Відповідач, всупереч приписам ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", в місячний термін лист позивача не розглянув, заперечення до проекту угоди про поновлення договору оренди землі, запропонованого позивачем, не надіслав.

Вказане свідчить про те, що відповідач не виконав належним чином вимоги ч. 5 ст. 33 Закону, діяв не у спосіб, що встановлений законом, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Щодо запропонованого позивачем у додатковій угоді строку пролонгації договору оренди земельної ділянки на 10 років, у той час як такий договір, що був зареєстрований 23.07.2015р., укладено терміном до 01.03.2020р., судом зазначається, що при пролонгації договору оренди, якщо сторони не змінили істотних умов договору, додаткова угода укладається на тих же умовах, які містяться в основному договорі.

Так, відповідно до правових висновків, що викладені у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Крім того, як встановлено судом, сторонами у п. 39 договору від 22.05.2015р. погоджено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його реєстрації.

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 41091277 від 23.07.2015р. вбачається, що за товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" 23.07.2015р. зареєстровано право оренди земельної ділянки строком до 01.03.2020р.

Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс" набуло право оренди земельної ділянки з 24.07.2015р. по 01.03.2020р. (тобто 1683 дні).

Із зазначеного, виходячи з того, що додаткова угода укладається на тих же умовах, які містяться в основному договорі, правомірним буде викладення п. 1 додаткової угоди до договору від 22.05.2015р. в редакції, що договір укладено строком по 09.10.2024 р. (тобто на 1683 дні (з 02.03.2020р. по 09.10.2024р.).

При цьому, судом враховується, що зважаючи на вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, право позивача станом на час звернення із позовом до суду було порушено, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був відсутній запис про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0021, площею 0,1623 га, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Острозького, земельна ділянка 10.

Згідно ч.9 ст. 238 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову (В частині строку укладення договору ).

Доводи апелянта ОСОБА_1 та заперечення відповідача про неможливість укладення додаткової угоди із позивачем з огляду на те, що п. 24 договору визначено, що на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб, в той час як в цивільній справі № 683/1861/19 існує спір про право стосовно земельної ділянки, який полягає у накладенні земельних ділянок, судом до уваги не беруться, оскільки у відповідності до ст.ст. 110 та 111 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження. Законом, прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановлені обмеження у використанні земель згідно визначеного ч. 2 ст. 111 ЗК України переліку.

Обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) та обмеження у використанні земель підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у схемах землеустрою та проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру (ч.ч. 3, 5 ст. 111 ЗК України).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 203758686 від 11.03.2020р. (земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0021) будь-які обтяження земельної ділянки та обмеження у її використанні відсутні.

Існуючий спір між позивачем та третьою особою без самостійних вимог на предмет спору не є обтяженням спірної земельної ділянки або обмеженням у її використанні. Відповідно він не може бути перешкодою у поновленні договору оренди землі.

Доводи апелянта ОСОБА_1 та зауваження Старокостянтинівської міської ради про розміщення у підвальному поверсі цілісного майнового комплексу готелю " Случ " сховища цивільного захисту, яке віднесене до фонду захисних споруд цивільного захисту та обмеження позивачем вільного доступу до вказаної споруди також оцінюються критично, оскільки дослідження означеного питання не є предметом розгляду даної господарської справи. Так, предметом дослідження у господарській справі № 924/380/20 є встановлення обставин належного виконання орендарем обов`язків оренди протягом строку дії договору, своєчасне звернення орендаря до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з надання проекту додаткової угоди, наявність (відсутність) заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору оренди протягом узгодженого сторонами у договорі строку з моменту отримання листа-повідомлення про його поновлення.

Водночас, як уже було з`ясовано судом, обставини справи свідчать про належне виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" обов`язків за договором, своєчасне звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди орендодавець та, як наслідок, порушення права позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору. Проте, вищезазначене не позбавляє обов`язку позивача, як орендаря земельної ділянки, виконувати рішення, що набрало законної сили, Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020р. у справі № 640/19556/19 стосовно застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи підвальних приміщень готелю " Случ " товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс", розташованого за адресою: Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 10, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зазначених в пунктах 2-14 Акту, складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 08.08.2019р. № 211. Разом з тим, відповідач не позбавлений можливості захистити свої права у встановлений законом спосіб стосовного вчиненого товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс", на думку Старокостянтинівської міської ради, правопорушення у сфері містобудівної діяльності, про що свідчить протокол від 16.10.2019р. та акт № 123 від 16.10.2019р. та відшкодування міській раді збитків, про які зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Крім того, посилання представників відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (апелянта ОСОБА_1 ) щодо накладення земельних ділянок позивача та третьої особи одна на одну, що в свою чергу унеможливлює укладення міською радою із товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" додаткової угоди до договору від 22.05.2015р. не знаходять свого підтвердження, оскільки спростовані вищезазначеними фактичними обставинами справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Помилковими є також твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, адже, виходячи з предмету позову у даній справі та правових висновків Верховного Суду у справі № 910/11518/18 від 12.06.2019р. та № 910/9044/18 від 04.06.2019р. належним способом захисту порушеного права у цьому випадку є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Доводи апелянта ОСОБА_1 , що товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" не виготовлявся проект землеустрою стосовно спірної земельної ділянки та не надався на затвердження сесії Старокостянтинівської міської ради, оскільки межі земельних ділянок з суміжним землекористувачем, а саме ОСОБА_1 , не узгоджувались, спростовуються актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 22.05.2015р., яким визначено, що встановлені межі земельної ділянки площею 1623 м.кв. погоджені із суміжними власниками землі (землекористувачами) та спірних питань з приводу суміжних землеволодінь (землекористування) немає (а. с. 22). При цьому, судом зауважується, що на час укладення вказаного акта ОСОБА_1 не був суміжним землекористувачем позивача, в той час як орендні відносини третьої особи із Старокостянтинівською міською радою виникли на підставі договору оренди землі від 22.02.2019р., у п. 6 якого сторонами узгоджено, що земельна ділянка, яка передається в оренду не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, зокрема, стягнення витрат на правову допомогу, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Абзацом 3 п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Стосовно стягнення 22500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи знаходиться свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2916/10, видане Євдоченко Наталії Дмитрівні, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 6308/10, видане гр. Гевко Андрію Васильовичу, ордер серія АІ № 1031806 від 21.04.2020р. на дання правничої (правової) допомоги ТОВ "Міронекс" на підставі договору про надання правової допомоги від 16.03.2020р. у господарському суді Хмельницької області адвокатом Гевко А.В., ордер серія ХМ № 003781 від 26.05.2020р. про надання правової допомоги ТОВ "Міронекс" на підставі договору про надання правової допомоги від 26.05.2020р. у господарському суді Хмельницької області адвокатом Бабічем О.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ХМ № 000206, видане Бабічу О.О.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

16.03.2020р. між адвокатським об`єднанням "Барген" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (замовник) укладено договір про правову допомогу № 16/03/2020.

Відповідно до п. 1.2. договору правова допомога за цим договором включає вчинення виконавцем всіх дій, які необхідні для захисту інтересів замовника. До таких послуг належать, зокрема, підготовка та подання будь-яких документів, зокрема: адвокатських запитів, позовних заяв, скарг, клопотань, відзивів, апеляційних та касаційних скарг та інших документів правового характеру (пп. 1.2.1); представництво інтересів замовника в судах усіх інстанцій та усіх юрисдикцій (пп. 1.2.2).

Згідно п. 2.2. договору для розрахунку вартості правової допомоги сторони використовують ставку, яка становить гривневий еквівалент 50 доларів США за одну годину ефективної роботи виконавця. Гривневий еквівалент визначається відповідно до офіційного курсу НБУ на дату складання акта приймання-передачі.

Як передбачено п. 2.3. договору, сторони погодили, що вартість правової допомоги з представництва інтересів замовника в судових засіданнях у судах всіх інстанцій є фіксованою і складає 2000,00 грн. за участь адвоката виконавця у одному судовому засіданні незалежно від його тривалості.

Замовник сплачує за правову допомогу, надану за договором, на підставі актів приймання-передачі протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання такого акта.

Адвокатським об`єднанням "Барген" та позивачем 23.03.2020р. підписано акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про правову допомогу від 16.03.2020р., відповідно до якого виконавець надав, а замовник отримав юридичні послуги на загальну суму 6750,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 9 від 24.03.2020р. ТОВ "Міронекс" перераховано АО "Барген" 6750,00 грн. за послуги згідно акта приймання-передачі наданих послуг № 1 від 23.03.2020р.

Для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання позивачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Відповідно до ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 910/8443/17, від 11.05.2018 р. та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Пленум Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" також роз`яснив, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з конкретних обставин справи, обсягу наданих позивачу послуг правничої допомоги та погодження розміру витрат між адвокатським об`єднанням "Барген" та товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс", відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягає розподілу, у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість розміру витрат на послуги адвоката в сумі 3375,00 грн., відмовивши у стягненні витрат позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 19125,00 грн.

Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не погоджується апеляційний господарський суд.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтвердила, що професійна правнича допомога позивачу надавалась трьома адвокатами. До матеріалів справи подані докази, які підтверджують понесення витрат на правову допомогу в розмірі 10240 грн., які вона просить стягнути з відповідача.

Відмовляючи у стягненні судових витрат, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги договір № 9/16 від 08.07.2016 р. про надання правової допомоги (а.с. 37, т.1), укладений між позивачем та адвокатським бюро Євдоченко Н.Г.; платіжне доручення №10 від 19.03.2020 р., (т.1,а.с. ,8) про сплату 7000 грн. за правову допомогу згідно рахунку № 24 від 17.03.2020 р., акт наданих послуг № 24 від 19.03.2020 р., складений та підписаний директором ТОВ "Міронекс" та адвокатським бюро Євдоченко Н.Г. (т.1, а.с. 39). Вказані докази підтверджують надання позивачу правничої допомоги в межах даної господарської справи, оскільки позовна заява, яка виготовлена 25.03.2020 р. та зареєстрована судом 01.07.2020 р., підписана від імені позивача адвокатом Н.Д. Євдоченко на підставі договору № 9/16 від 08.07.2016 р. та додаткової угоди від 11.03.2020 р. до договору № 9/16 (якими передбачено надання правової допомоги у питаннях, що виникають з діяльності клієнта, пов`язаних із врегулюванням спору щодо поновлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0021.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується надання правової допомоги позивачу на загальну суму 13750 грн. Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позову, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 6875 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно приписів п. 1 та п. 3 ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши з Старокостянтинівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" 6875 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційних скарг покладається на апелянтів згідно ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 01.07.2020 р. у справі № 924/380/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення суду першої інстанції - змінити в частині витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши з Старокостянтинівської міської ради (31100, м. Старокостянтинів Хмельницької області, вул. К. Острозького, 41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 23, ) 6875 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

В решті рішення господарського суду Хмельницької області від 01.07.2020 року у справі №924/380/20 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 26 жовтня 2020 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.