ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року

м. Київ

Справа № 04/14-10/5026/2337/2011

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:

cкаржника - адвокат Севастьянова А.В., керівник Шильдський С.В.;

заявника - Кошлій Р.В. ;

відповідача 1 (ТОВ "Сван-1") - ліквідатор Юдицький О.В.;

відповідача 2 (ТОВ "Агро Інжинірінг") - ліквідатор Артеменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 14.05.2020

та на рішення Господарського суду Черкаської області

від 21.10.2019

за заявою Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАН-1"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інжинірінг"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення магазину по вул. Жовтнева, 4 в м. Сміла, Черкаської області

у справі № 04/14-10/5026/2337/2011

за заявою Публічного акціонерного товариства "Сведбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАН-1"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою суду від 25.10.2011 порушено провадження у справі про банкрутство боржника, введено процедуру розпорядника майном боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Юдицького О.В.

2. Постановою господарського суду Черкаської області від 01.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сван-1" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

3. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2018 постанову Господарського суду Черкаської області від 01.11.2017 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном.

4. Постановою Верхового суду від 01.08.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2018 скасовано.

5. Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось до суду першої інстанції з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інжинірінг" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться по вул. Жовтнева, 4 в м. Сміла.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

6. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.10.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" від 30.10.2017 (справа №925/1378/17) про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться по вул. Жовтнева, 4 в м. Сміла задоволено повністю. Визнано недійсним з моменту укладання Договір від 02.12.2010 купівлі-продажу нежилого приміщення магазину з тамбуром літ. "А а", загальною площею 49,9 кв.м., (цегляне), що знаходиться в м. Сміла Черкаської області, вул. Жовтнева, 4.

7. Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

8. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 у цій справі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" залишено без задоволення; рішення Господарського Черкаської області від 21.10.2019 залишено без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

9. 20.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 20.06.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 та на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.10.2019 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 27.07.2020.

11. Ухвалою Верховного Суду від 28.07.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" від 20.06.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 та на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.10.2019 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги до 12.08.2020 шляхом надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 6 400,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" можливість уточнити вимоги касаційної скарги від 20.06.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 та на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.10.2019 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.

12. 11.08.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву від 11.08.2020 про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучено оригінал документу (квитанція № 0.0..1 від 10.08.2020), що підтверджує сплату судового збору в розмірі 6 400,00 грн за подання касаційної скарги.

13. Ухвалою Верховного Суду від 17.08.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" від 20.06.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 та на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.10.2019; призначено розгляд касаційної скарги на 13.10.2020 о 10:15 год.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

14. Не погоджуючись з прийнятою постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" подало касаційну скаргу, в якій останнє просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції і закрити провадження у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 за заявою Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення магазину по вул. Жовтнева, 4 в м. Сміла, Черкаської області.

15. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

15.1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" було позбавлено можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені частиною 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовну заяву Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" отримало 03.10.2019, тобто після того як рішення за нею судом вже було прийнято.

15.2 Скаржник разом із апеляційною скаргою подав до суду апеляційної інстанції докази, якими аргументував свою позицію щодо предмету спору, на які суд апеляційної інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про недоведеність скаржником факту неможливості подання цих доказів до місцевого господарського суду.

15.3 Товариство з обмеженою відповідальністю "СВАН-1" не здійснювало відчуження майна за цінами нижчими від ринкових.

16. Представники скаржника в судовому засіданні 13.10.2020 підтримали касаційну скаргу з підстав викладеній в ній.

17. 13.10.2020 представником скаржника подано доповнення до касаційної скарги.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

18. Ліквідатором боржника, ПАТ "СБЕРБАНК", ТОВ "Агро Інжинірінг", ПАТ АБ "Укргазбанк" подано відзиви на касаційну скаргу в яких останні просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

19. Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАН-1", ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інжинірінг", представник Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" в судовому засіданні 13.10.2020 заперечили проти касаційної скарги з підстав викладених у відзивах.

Розгляд клопотань Верховним Судом

20. Як вже було зазначено, 13.10.2020 представником скаржника подано доповнення до касаційної скарги. Із вказаних доповнень та пояснень представників скаржника в судовому засіданні 13.10.2020 вбачається, що вказані доповнення мотивовані, зокрема, порушенням судами попередніх інстанцій приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

21. Представники скаржника в судовому засіданні 13.10.2020 підтримали вказані доповнення.

22. Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАН-1", ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інжинірінг", представник Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" в судовому засіданні 13.10.2020 заперечили проти прийняття вказаних доповнень до касаційної скарги.

23. Згідно частини першої статті 298 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.

24. З огляду на викладене, колегія суддів відмовляє у прийнятті вказаних доповнень до касаційної скарги, оскільки всупереч вимог частини 1 статті 298 Господарського процесуального кодексу України такі доповнення подані після закінчення строку на касаційне оскарження.

25. Окрім того, згідно приписів частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

26. Разом з тим, порушення судами попередніх інстанцій приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України не є виключними обставинами передбаченими вказаними нормами процесуального права, з якими пов`язано право суду вийти за межі доводів та вимог касаційної скарги.

27. Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

28. За змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

29. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

30. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

31. Таким чином, у розумінні положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України однією із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

32. Із змісту судових рішень від 06.09.2017 та від 26.10.2017 у справі № 905/2929/16 вбачається, що предметом судового розгляду було визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходяться по вулиці Вернигори, буд. 4 (чотири) в м. Черкаси, натомість у цьому касаційному провадженні в касаційному порядку переглядаються рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, ухвалені за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАН-1", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інжинірінг" про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення магазину по вул. Жовтнева, 4 в м. Сміла, Черкаської області, що є відмінним від об`єкту нерухомості зазначеного в судових рішеннях від 06.09.2017 та від 26.10.2017 у справі № 905/2929/16.

33. Окрім того, із змісту судових рішень від 06.09.2017 та від 26.10.2017 у справі № 905/2929/16 не вбачається, що заявник - Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" брав участь при розгляді заяви про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 01.12.2010 у зазначеній справі, внаслідок чого заявник не наводив свої доводи та не надавав докази на підтвердження своєї правової позиції, а тому такі доводи та докази заявника не досліджувалися судами під час розгляду вказаної справи та підлягають обов`язковому розгляду із наданням відповідної правової оцінки під час розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходяться по вулиці Вернигори, буд. 4 (чотири) в м. Черкаси, в межах справи № 04/14-10/5026/2337/2011.

Позиція Верховного Суду

34. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

35. Законом України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон) зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

36. Вказаний Закон набрав чинності 08.02.2020.

37. Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

38. Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" від 20.06.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 та на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.10.2019 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 подана 20.06.2020.

39. З огляду на викладене, в цьому випадку при розгляді вказаної касаційної скарги підлягають застосуванню норми Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній з 08.02.2020, в редакції Закону від 15.01.2020 № 460-IX.

40. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

41. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

42. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

42.1 Відповідно до Статуту ТОВ "Сван-1" створено як господарське товариство метою задоволення потреб в його послугах (роботах, товарах) та реалізації на основі отриманого прибутку інтересів Учасників товариства а також економічних та соціальних інтересів трудового колективу, про що свідчить п.1.4 Статуту.

42.2 Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.10.2011 порушено провадження у справі №10/5026/2337/2011 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1", введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна боржника ліцензованого арбітражного керуючого Юдицького О.В.

42.3 У справі №14-10/5026/2337/2011 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1" м. Черкаси кредиторами до боржника заявлені вимоги на загальну суму 25 199 822,83 грн.

42.4 Станом на дату укладення оспорюваного договору ТОВ "Сван-1" не були проведені розрахунки з банком, які виникли на підставі іпотечного договору від 13.02.2008 та договору поруки від 21.09.2006.

42.5 Загальна сума боргу ТОВ "Сван-1" станом на 25.10.2011 - на дату порушення провадження у справі №10/5026/2337/2011 про банкрутство тільки перед банківськими установами становила 37 504 487,29 грн. та 72 926,83 доларів США.

42.6 Перелічені вимоги кредиторів до ТОВ "Сван-1" визнані ухвалою попереднього засідання Господарського суду Черкаської області по справі №14-10/5026/2337/20114 від 30.05.2012 та включені до реєстру вимог кредиторів товариства, що підтверджено матеріалами справи.

42.7 З матеріалів справи вбачається, на підставі укладеного від імені ТОВ "Сван-1" Мальованим О.О. договору, право власності на нежитлове приміщення магазину літ. "А а", загальною площею 49,9 кв.м. (цегляне), що знаходиться по вулиці Жовтнева, буд. 4 в м. Сміла Черкаської області, перейшло від ТОВ "Сван-1" до ТОВ "Агро Інжинірінг".

42.8 В п.2 тексту оспорюваного правочину вказано, що продаж зазначеного нежилого приміщення вчиняється за ціною 86 004 гривні (в т.ч. ПДВ), які отримані продавцем від покупця в безготівковій формі до підписання цього договору.

42.9 В п.3 договору вказано, що балансова вартість нежилого приміщення становить 87 397,04 грн., що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №28216907 від 02.12.2010, виданого Комунальним підприємством "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації".

43. Таким чином, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що об`єкт, балансова вартість якого становить 87 397,04 грн. без ПДВ, був проданий за 86 004 грн. (з ПДВ 20%, а без урахування ПДВ - за 68 803,20 грн.), тобто за ціною нижчою від балансової вартості.

44. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що особи, які від імені ТОВ "Сван-1" при укладенні оспорюваного правочину діяли не в інтересах товариства, а в інтересах третіх осіб, та про те, що укладений 02.12.2010 правочин порушує інтереси інших осіб-учасників господарських відносин з ТОВ "Сван-1", зокрема кредиторів товариства, вимоги яких існували і не були погашені боржником станом на дату укладення оспорюваного правочину. Продаж майна (активів та основних засобів) за ціною нижче його балансової вартості призвів до заниження бази оподаткування та нанесення збитків Державі.

45. Як вже було зазначено, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.10.2011 порушено провадження у справі №10/5026/2337/2011 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1".

46. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

47. Згідно частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

48. Відповідно до статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передували порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними та спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання б відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

49. Стаття 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", порівняно з приписами статті 215 Цивільного кодексу України, розширює підстави для визнання недійсними правочинів та надає можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом року, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

50. При розгляді спорів в поряду статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

51. Судами попередніх інстанцій правильно зазначено про те, що особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом року, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватись з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

52. Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника, у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості, до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, частиною 1 статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Законі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми (правова позиція ВС №910/6179/17 від 30.01.2019).

53. Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження").

54. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

55. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

56. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили.

57. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

58. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

59. Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 Цивільного кодексу України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 Цивільного кодексу України.

60. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц.

61. Задовольняючи позов суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дійшов правильного по суті висновку про те, що оспорюваний договір не направлений на реальне настання правових наслідків, а спрямований на зменшення активів боржника та збільшення заборгованості перед кредиторами. Тобто дії сторін правочину свідчать про недобросовісну поведінку.

62. Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що сукупність доказів які містяться в матеріалах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1" доводить фінансову неспроможність боржника вже з грудня 2010.

63. Таким чином, суди попередніх інстанцій вірно встановили, що продаж майна (активів та основних засобів) Товариства здійснено незадовго до входження боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1" в процедуру банкрутства, що погіршило становище боржника та зменшило його активи - що є порушенням приписів статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; продаж майна (активів та основних засобів) здійснено за ціною нижче його балансової вартості, що призвело до заниження бази оподаткування та нанесло збитків Державі, а тому дійшли вірного висновку про те, що зміст оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна суперечить вимогам Цивільного кодексу України а також іншим актам цивільного законодавства.

64. Доводи скаржника про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СВАН-1" не здійснювало відчуження майна за цінами нижчими від ринкових (пункт 15.3 постанови) зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

65. Доводи скаржника (пункти 15.1, 15.2 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими а тому відхиляються Судом з огляду на таке.

65.1 Частиною 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

65.2 Положеннями статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони у справі користуються рівними процесуальними правами, серед яких право на ознайомлення з матеріалами справи, подання заяв та клопотань.

65.3 Суд зазначає, що учасник судового процесу вправі скористатися своїм процесуальним правом на ознайомлення з матеріалами справи.

65.4 Окрім того, відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

65.5 Колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у пункті 41 свого рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

65.6 Суд зазначає, що ухвалою від 30.08.2019 (з урахуванням ухвали про виправлення описки) у цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" залучено до участі у справі при розгляді заяв Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні боржника.

65.7 З наведеного вбачається, що скаржник мав достатньо часу для забезпечення належного представництва своїх інтересів в суді.

65.8 Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

65.9 Окрім того, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

65.10 Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

65.11 Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

65.12 Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

65.13 Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

66. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

67. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

68. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

69. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

70. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

71. Оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідають.

72. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

73. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних рішення та постанови були дотримані.

74. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маг Трейд" від 20.06.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 та на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.10.2019 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 та рішення Господарського суду Черкаської області від 21.10.2019 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 (ухвалені за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАН-1", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інжинірінг" про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення магазину по вул. Жовтнева, 4 в м. Сміла, Черкаської області) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді С. В. Жуков

Н. Г. Ткаченко