РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2020Справа № 910/7171/19

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про відшкодування збитків в порядку регресу

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Стасів В.І. (представник за довіреністю);

від відповідача не з`явилися.

В судовому засіданні 01.10.2020 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 20.10.2020 року.

СУТЬ СПОРУ:

03 червня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 31.05.2019 року до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (відповідач) про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 72 710,00 грн. (сімдесят дві тисячі сімсот десять гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Пряме врегулювання до автоцивілки" № 06-TR/AM4938995 від 02.08.2018 року, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено страхове відшкодування власнику застрахованого ним транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому, відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, застрахована відповідачем. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 72 710,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7171/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

20.06.2019 року через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття № 9-09/18948 від 14.06.2019 року.

26.07.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання № 1070/13 від 23.07.2019 року "Про проведення судової авто товарознавчої експертизи", в обґрунтування якого посилається на те, що у відповідності до вимог ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вартість витрат, пов`язаних з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, тоді як при розрахунку страхового відшкодування не було враховано коефіцієнту фізичного зносу, зважаючи на факт того, що строк експлуатації транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 перевищує 7 років.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 року ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/7171/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.08.2019 року.

14.08.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив № 1214/13 від 13.08.2019 року, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, з огляду на те, що рахунок № 1221147 від 26.12.2018 року ФОП Мусійко О.О. та аварійний сертифікат № 45-D/48/1 не підтверджують розмір завданої шкоди, тому для визначення розміру завданого матеріального збитку має бути призначена у даній справі судова експертиза. Крім того, відповідач зауважив, що позивачем не було надано доказів того, що зазначені у рахунку № 1221147 від 26.12.2018 року деталі були пошкоджені в результаті страхового випадку, оскільки надані позивачем докази не дають змоги визначити об`єм та характер пошкоджень.

27.08.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання щодо проведення судової автотоварознавчої експертизи, в якому позивач проти призначення експертизи заперечив, з огляду на те, що рахунку № 1221147 від 26.12.2018 року для відновлювального ремонту транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 були використані запасні частини, які вже перебували у використанні (б/у), тому нарахування коефіцієнту фізичного зносу на них суперечить положенням Методики, оскільки фактично фізичний знос щодо них вже застосовано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2019 року у справі № 910/7171/19 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, зобов`язано учасників судового процесу надати на вимогу експерта всі необхідні для проведення судової автотоварознавчої експертизи документи, зупинено провадження у справі.

23.09.2019 року на адресу Господарського суду міста Києва надійшов лист № 26101/19-54 від 20.09.2019 року щодо необхідності погодження строку проведення експертизи у строк понад два місяці та клопотання б/н б/д "Про надання матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи № 26101/19-54" судового експерта Матвеїва В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 року поновлено провадження у справі № 910/7171/19, задоволено клопотання б/н б/д "Про надання матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи № 26101/19-54" судового експерта Матвеїва В.В., надано згоду на проведення судової експертизи у справі № 910/7171/19 у строк понад два місяці.

30.09.2019 року через канцелярію суду від позивача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" надійшла апеляційна скарга б/н від 29.09.2019 року на ухвалу Господарського суду міста Києва у справі № 910/7171/19 від 05.09.2019 року.

02.10.2019 року матеріали справи було скеровано до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 року у справі № 910/7171/19 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2019 року залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2019 року у справі № 910/7171/19 - без змін.

10.12.2019 року матеріали справи № 910/7171/19 були повернуті до Господарського суду міста Києва.

16.12.2019 року матеріали справи було скеровано до експертної установи.

27.12.2019 року через відділ діловодства суду Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз супровідним листом № 26101/19-54 від 20.12.2019 року були повернуті матеріали справи № 910/7171/19 без висновку судової автотоварознавчої експертизи, у зв`язку з неможливістю надання висновку експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 року поновлено провадження у справі № 910/7171/19, підготовче засідання призначено на 04.02.2020 року.

В підготовчих засіданнях 04.02.2020 року та 18.02.2020 року судом оголошувалася перерва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2020 року у справі № 910/7171/19 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, зобов`язано учасників судового процесу надати на вимогу експерта всі необхідні для проведення судової автотоварознавчої експертизи документи, зупинено провадження у справі.

20.03.2020 року матеріали справи було скеровано до експертної установи.

10.08.2020 року через відділ діловодства суду Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз супровідним листом № 7292/20-54 від 04.08.2020 року були повернуті матеріали справи № 910/7171/19 разом з висновком експерта № 7292/20-54 від 04.08.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року поновлено провадження у справі № 910/7171/19, підготовче засідання призначено на 08.09.2020 року.

В підготовчому засіданні 08.09.2020 року судом оголошувалася перерва.

Крім того, 07.09.2020 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 72 710,00 грн. (сімдесят дві тисячі сімсот десять гривень), пеню в розмірі 15 903,65 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот три гривні 65 копійок), інфляційні втрати в розмірі 1599,62 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 62 копійки) та 3% річних в розмірі 2882,39 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят дві гривні 39 копійок).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана заява, приймаючи до уваги дотримання позивачем вимог ст. 46, 182 Господарського процесуального кодексу України, в підготовчому засіданні 15.09.2020 року прийнята судом до розгляду.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 15.09.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/7171/19 до судового розгляду по суті на 01.10.2020 року.

В судовому засіданні 01.10.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання 01.10.2020 року не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (надалі - позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Билайн" (надалі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Пряме врегулювання до автоцивілки" № 06-TR/AM4938995 (надалі - договір), предметом договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідний страховий випадок настав 03.12.2018 року по вул. В.Кільцева дорога у м. Києві за участю застрахованого позивачем транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням водія ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , 03.12.2018 року, керуючи транспортним засобом "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїжджав з місця паркування, не врахував дорожньої обстановки та бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що стояв з причіпом "Schmitz", номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно аварійного сертифікату № 45-D/48/1 від 07.02.2019 року, складеного ФОП Видута Д.Ю., вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в результаті ДТП склала 117 642,44 грн.

Відповідно до рахунку № 1221147 від 26.12.2018 року, виставленого ФОП Мусійко О.О. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 72 710,00 грн.

Страховим актом № СТ/18/0346 страховий випадок, який мав місце 03.12.2018 року, в результаті якого було пошкоджено транспортний засіб "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 72 710,00 грн.

На підставі платіжного доручення № ID-114261 від 15.01.2019 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 72 710,00 грн. (копія міститься в матеріалах справи).

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2019 року у справі № 759/20056/18 (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи) дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілій (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК та стаття 27 Закону України "Про страхування".

Судом встановлено, що відносини між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна", як страховиком та власником автомобіля "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , як страхувальником врегульовані полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7718794.

Таким чином, до спірних правовідносин є обґрунтованим застосування ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_2 транспортного засобу "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (п. 21.1. ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв`язку з укладенням відповідачем з власником автомобіля "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АМ/7718794, відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача із заявою № 5799 від 13.03.2019 року про виплату страхового відшкодування у розмірі 72 710,00 грн., виплаченого позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.12.2018 року. Вказана заява була отримана уповноваженою особою відповідача 15.03.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Втім, відповідач залишив вказану заяву без відповіді та задоволення.

В свою чергу, відповідач проти позовних вимог заперечує та вказує, що сума страхового відшкодування повинна розраховуватись виходячи із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, оскільки строк експлуатації транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 перевищує 7 років.

У відповідності до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

З метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, за клопотанням відповідача ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2020 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертів поставити наступні питання:

- Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 03.12.2018 року по вул. В.Кільцева дорога в місті Києві, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 03.12.2018 року?

- Який розмір відновлювального ремонту, що був завданий власнику транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 03.12.2018 року по вул. В.Кільцева дорога в місті Києві, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу?

У висновку експерта за результатами проведення авто товарознавчої експертизи № 7292/20-54 від 04.08.2020 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 03.12.2018 року по вул. В.Кільцева дорога в місті Києві, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 03.12.2018 року могла складати 75 912,75 грн.; розмір відновлювального ремонту, що був завданий власнику транспортного засобу "Scania", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 03.12.2018 року по вул. В.Кільцева дорога в місті Києві, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу міг складати 75 912,75 грн.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Із матеріалів Висновку вбачається, що він обґрунтований, містить докладний опис проведених досліджень, чіткі висновки з поставлених перед експертами питань, містить підписи судових експертів про їх попередження щодо кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від надання висновку за ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, а будь-яких обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність Висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи учасниками справи не наведено, судом не встановлено.

Відтак, наданий Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України Висновок є належним та допустимим в розумінні ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказом у справі.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 12, 22, 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з огляду на те, що полісом № АМ/7718794 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000,00 грн. і франшизу в сумі 0,00 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про те, що стягненню з відповідача підлягає сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_2 транспортного засобу "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 72 710,00 грн. (сімдесят дві тисячі сімсот десять гривень).

Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі 15 903,65 грн., інфляційні втрати в розмірі 1599,62 грн. та 3% річних в розмірі 2882,39 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

При цьому, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Як встановлено судом, 13.03.2019 року позивачем надіслано на адресу відповідача заяву № 5799 від 13.03.2019 року про виплату страхового відшкодування у розмірі 72 710,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 13.03.2019 року, яка була отримана відповідачем 15.03.2019 року.

З огляду на приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» граничний строк на виплату суми страхового відшкодування за приписами пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сплинув 14.06.2019 року.

Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 15.06.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює нарахування пені за період з 08.09.2019 року по 07.09.2020 року.

При цьому, суд зауважує, що нарахування пені в межах визначеного позивачем періоду з 08.09.2019 року по 07.09.2020 року є неправомірним.

Таким чином, суд дійшов висновку здійснити власний розрахунок пені за визначений судом період з 15.06.2019 року по 15.12.2019 року.

Здійснивши власний розрахунок пені, судом встановлено, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 10 269,04 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 5634,61 грн. позивачу належить відмовити.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі №910/22034/15.

Як вже було встановлено судом вище, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 15.06.2019 року.

При цьому, позивач здійснює нарахування інфляційних втрат та 3% річних з 14.05.2019 року по 07.09.2020 року.

Проте, правомірним, в даному випадку, є нарахування 3% річних за період з 15.06.2019 року по 07.09.2020 року.

Так, здійснивши власний розрахунок 3% річних, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 2691,15 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 191,24 грн. позивачу належить відмовити.

Щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція). При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 року у справі № 924/312/18 та від 05.07.2019 року у справі № 905/600/18.

Позивачем при розрахунку інфляційних витрат не враховано вищевикладеного, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок інфляційних втрат за період з 01.07.2019 року по 31.08.2020 року.

Отже, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 1160,11 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 439,51 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 86 830,30 грн., з них: страхового відшкодування - 72 710,00 грн. (сімдесят дві тисячі сімсот десять гривень), пені - 10 269,04 грн. (десять тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 04 копійки), 3% річних - 2691,15 грн. (дві тисячі шістсот дев`яносто одна гривня 15 копійок) та інфляційних втрат - 1160,11 грн. (одна тисяча сто шістдесят гривень 11 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1819,87 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (ідентифікаційний код 20782312, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (ідентифікаційний код 32382598, адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26) грошові кошти: страхового відшкодування - 72 710,00 грн. (сімдесят дві тисячі сімсот десять гривень), пені - 10 269,04 грн. (десять тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 04 копійки), 3% річних - 2691,15 грн. (дві тисячі шістсот дев`яносто одна гривня 15 копійок), інфляційних втрат - 1160,11 грн. (одна тисяча сто шістдесят гривень 11 копійок) та судовий збір - 1819,87 грн. (одна тисяча вісімсот дев`ятнадцять гривень 87 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.10.2020р.

Суддя О.В. Котков