ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 рокуСправа № 912/2996/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Привокзальна, буд. 22, м. Лиман, Донецька область, 84404)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (вул. Тараса Карпи, б. 84, к. 411, м. Кропивницький, 25006)

про стягнення 137 200,00 грн,

секретар судового засідання - Кравченко О.В.

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Бойко Я.Р., посвідчення адвоката №481 від 14.08.2019 року, ордер серія ВА №1007246 від 20.10.2020;

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" про стягнення 137 200,00 грн штрафу, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" зазначило, що відповідачем як вантажовідправником, у залізничних накладних на перевезення невірно зазначено масу вантажу, що згідно зі ст. 118, 122 Статуту залізниць України є підставою для застосування до відповідача штрафу.

Ухвалою від 21.09.2020 господарський суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судовий розгляд на 20.10.2020.

29.09.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" надійшов відзив, у якому відповідач просить суд зменшити штрафні санкції до 27 440,00 грн.

16.10.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка не містить електронного цифрового підпису, а тому суд її не розглядає.

20.10.2020 до суду від позивача надійшла відповідь №2022/1434 від 15.10.2020 на відзив, у якій позивач заперечує проти зменшення штрафних санкцій та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 358.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд зменшити розмір штрафних санкцій до 27 440,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, оцінивши наявні у справі докази, господарський суд встановив такі обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (далі - вантажовідправник, відповідач) зі станції Сахарна Одеської залізниці за накладною №40405417 від 13.03.2020 відправлено на станцію Пласти регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" п`ять вагонів з вантажем - гранітний щебінь, зазначивши в накладній масу вантажу 344 500 кг, у вагоні № 62251878 - 68 500 кг, тара - 21 800 кг; у вагоні 60676756 - 69 500 кг, тара - 24 000 кг; у вагоні 60600004 - 69 500 кг, тара - 23 600 кг; у вагоні 67655969 - 68 500 кг, тара - 23 800 кг; у вагоні 60327756 - 68 500 кг, тара - 25 000 кг.

В процесі перевезення вантажу 21.03.2020 на станції Новогродівка Донецької залізниці,

в результаті контрольного зважування вагонів, виявлено різницю в масі вантажу між фактичною та зазначеною в перевізному документі у вказаних вище вагонах.

Відповідно до Правил складання актів (ст. 129 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, за результатами контрольних зважувань 21.03.2020 працівниками залізниці складені комерційні акти № 482201/34, 482201/35, 482201/36, 482201/37, 482201/38.

Відповідно до вказаних комерційних актів, у зазначених вище вагонах виявлено недостачу вантажу проти зазначеного в залізничній накладній № 40405417 від 14.06.2019.

Так у вагонах:

- № 62251878 - вага менше на 7 600 кг, брутто 82 700 кг, тара - 21 800 кг, нетто 60 900 кг;

- № 60676756 - вага менше на 7 150 кг, брутто 86350 кг., тара - 24 000 кг, нетто 62 350 кг;

- № 60600004 - вага менше на 7 500 кг, брутто 85 600 кг, тара - 23 600 кг, нетто 62 000 кг;

- № 67655969 - вага менше на 6 650 кг, брутто 85 650 кг, тара - 23 800 кг, нетто 61 850 кг;

№ 60327756 - вага менше на 7 200 кг, брутто 86 300 кг, тара - 25 000 кг, нетто 61 300 кг.

Загальна маса нестачі складає 36 100 кг.

При прибутті вищезазначених вагонів на станцію призначення проведено видачу вагонів та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі "Є" комерційних актів, відповідно до яких під час перевірки різниці проти цих актів не виявлено.

Отже, комерційними актами підтверджено факт неправильного зазначення маси вантажу у накладній.

На підставі комерційних актів залізницею нарахований штраф за невірно зазначену масу вантажу в залізничній накладній в розмірі п`ятикратної провізної плати в порядку, передбаченому ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до залізничної накладної №40405417 від 13.03.2020 вартість перевезення вантажу у вагонах становить 27440,00 грн.

Таким чином, сума штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати становить 137 200,00 грн ( 27440,00 грн х 5 вагонів).

Вирішуючи даний спір, господарський суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України та ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до п. 5 Статуту залізниць України на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084.

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (Правила) на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Пунктом 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема графи "Маса вантажу", якщо вона визначена відправником, та "Спосіб визначення маси".

Згідно з п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип вагів зазначається в накладній.

У накладній №40405417 зазначено, що вантаж завантажено вантажовідправником, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт". Маса визначена на автомобільних вагах заводських № АЦ-30 №2.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

За накладною №40405417 відправником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт", яке є відповідальною особою за правильність відомостей, вказаних у накладній.

Згідно з п. 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно з п. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Судом встановлено, що комерційні акти складено за участю заступника начальника станції Паустовського А.А., оператора станції ОСОБА_1 та комерційного агента ОСОБА_2 .

Тобто, вказані комерційні акти, відповідно до п. 10 Правил складання актів, підписані трьома представниками залізниці.

В матеріалах справи міститься наказ №120/ДС від 14.01.2020 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції", яким передбачено, що зазначені вище працівники, уповноваженні на підписання комерційних актів.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1. та п. 2.2., графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст. 129 Статуту визначено складання комерційного акта.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційних актах.

Відповідно до ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Таким чином, факт невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу вагонів в залізничній накладній №40405417 від 13.03.2020 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований.

Обов`язок доказування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов`язання.

Згідно з накладною №40405417 провізна плата за вагони становить 27 440,00 грн.

Таким чином, сума штрафу складає: 27 440,00 грн х 5 вагонів = 137 200,00 грн.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин, враховуючи, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений і підтверджений матеріалами справи, відповідачем не спростований та не заперечується останнім, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у зв`язку неправильним зазначення маси вантажу в розмірі 137 200,00 грн.

Разом з цим, відповідачем подано заяву про зменшення розміру штрафних санкцій до розміру однієї провізної плати в сумі 27 440,00 грн.

Вказану заяву відповідач обґрунтовує тим, що збитки для позивача не настали. Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" вважає, що штрафні санкції, які підлягають стягненню є надмірно великими порівняно зі збитками, а тому підлягають зменшенню; наголошує, що у даному випадку мало місце недовантаження товару, а не його перевантаження; також просить взяти до уваги скрутне матеріальне становище підприємства, а саме наявність заборгованості за кредитними зобов`язаннями, відсутність коштів на рахунках через обтяження за судовими рішеннями, необхідність виплати заробітної плати робітникам, сплату податків, оренду плату за користування земельною ділянкою.

При розгляді клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст. 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, для зменшення розміру штрафу за Цивільним кодексом України, мають значення не лише збитки кредитора, але й інші обставини, які мають істотне значення.

Суд звертає увагу, що зменшення суми, яка підлягає до стягнення жодним чином не впливає на розмір неустойки, встановлений Статутом залізниць України; виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, суд має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. При цьому, підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Враховуючи викладене, фінансовий стан відповідача та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесення позивачем збитків, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу з п`ятикратного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезення до однократного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезень, тобто до 27 440,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, згідно з ч. 9 цієї ж статті у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача і позов задовольняється частково з підстав зменшення судом штрафу, а не внаслідок необґрунтованості позову, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (вул. Тараса Карпи, б. 84, к. 411, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 32315888) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", (вул. Привокзальна, буд. 22, м. Лиман, Донецька область, 84404, ідентифікаційний код 40150216) штраф у сумі 27 440,00 грн та 2 102,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень одночасно з врученням (надсиланням/видачею) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Акціонерному товариству "Українська залізниця" (електронною поштою: ) та регіональній філії "Донецька залізниця" (вул. Привокзальна, буд. 22, м. Лиман, Донецька область, 84404); Товариству з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (вул. Тараса Карпи, б. 84, к. 411, м. Кропивницький, 25006).

Повне рішення складено 26.10.2020.

Суддя М.С. Глушков