ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р. Справа№ 910/4942/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Калатай Н.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 року

у справі №910/4942/20 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маг Груп Житлосервіс»

про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маг Груп Житлосервіс» з позовом про стягнення грошових коштів на суму 14 671, 45 грн. за договором постачання природного газу № 2264/1718-ТЕ-41 від 10.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору несвоєчасно оплатив спожитий природний газ, у зв`язку з чим останньому нараховані пеня відповідно до п. 8.2. договору, інфляційні збитки та 3% річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маг груп житлосервіс» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 5 587,47 грн. пені, 1323, 30 грн. 3% річних, 4197,57 грн. інфляційних втрат, 2102, 00 судового збору.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені, 3 % річних та прийшов до висновку, що поданий позивачем розрахунок є необґрунтованим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 року у справі №910/4942/20 в частині відмовлених позовних вимог та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маг груп житлосервіс» пеню у сумі 2 985, 60 грн., 3 % річних у сумі 577,61 грн. та здійснити новий розподіл судових витрат.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неврахування судом першої інстанції умов пункту 6.1. договору та приписів ЦК України, а саме того, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ відповідач повинен був здійснити до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. А тому відповідно прострочення виконання зобов`язання настає з 26 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу за кожним актом приймання-передачі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/4942/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 відкрито апеляційне провадження та роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 року № 09.1-08/3195/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А. на лікарняному.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 року для розгляду справи №910/1492/20 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді - Калатай Н.Ф., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» прийнято до свого провадження.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10.10.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маг груп житлосервіс» (далі - споживач, відповідач) був укладений договір № 2264/1718-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору, продавець зобов`язався передати у власність споживачу у 2017-2018 роках природний газ (далі - газ), а споживач зобов`язався прийняти і оплатити газ на умовах договору. Природній газ, що постачається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 природній газ обсягом до 45 тис. куб. метрів.

Відповідно до п. 3.4. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформляється актом приймання-передачі.

За умовами п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 8.2 договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Між сторонами також укладались додаткові угоди, якими сторони вносили зміни, зокрема, щодо ціни природного газу.

Крім того, додатковою угодою № 1 до договору від 11.01.2018 сторонами внесено зміни до п. 8.2. договору, а саме замінено слова "16,4% річних" на "15,3 % річних".

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актами приймання-передачі природного газу за жовтень - грудень 2017 року, березень-квітень 2018 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 173 238,86 грн.

Відповідач свої зобов`язання за договором поставки природного газу виконав з порушенням умов Договору, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно, тому позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення 8 573,07 грн. пені, 1900,81 грн. 3% річних, 4197,57 грн. інфляційних втрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість розрахунку пені та 3 % річних, оскільки останній здійснений з порушенням умов Договору № 2264/1718-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу, а саме пункту 6.1 договору, в якому зазначено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення, на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 2264/1718-ТЕ-41 від 10.10.2017, штрафних санкцій за період прострочення з 28.11.2017 року до 23.03.2018 року у вигляді пені, передбаченої п. 8.2. договору, та наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд першої інстанції, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, погодився з ним та дійшов до висновку про стягнення з відповідач 4 197,57 грн. інфляційних втрат.

Рішення суду першої інстанції в цій частині апелянтом не оскаржується.

В той же час, здійснюючи перерахунок 3 % річних та пені, суд першої інстанції зазначив, що такі розрахунки позивачем здійснено з порушенням умов Договору № 2264/1718-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу, а саме пункту 6.1 договору, в якому зазначено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, оскільки судом не було враховано абзац 2 п. 6.1. договору, яким передбачено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Тобто, відповідно прострочення виконання зобов`язання відповідача з оплати отриманого газу настає з 26 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу за кожним актом приймання-передачі окремо.

А тому, відповідно до здійсненого судом апеляційної інстанції перерахунку 3 % річних за загальний період з 28.11.2017 по 22.10.2018 по кожному акту приймання-передачі газу окремо, колегія суддів дійшла до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 900,81 грн. 3 % річних.

Стосовно нарахованої пені колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 8.2 договору (з урахуванням додаткової угоди № 1), у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Як вже було зазначено вище, при здійснені перерахунку пені судом першої інстанції не було враховано абзац 2 п. 6.1. договору, яким передбачено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

А тому, відповідно до здійсненого судом апеляційної інстанції розрахунку пені за загальний період з 28.11.2017 по 22.10.2018 по кожному акту приймання-передачі газу окремо, колегія суддів дійшла до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 573,07 грн. пені.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Дослідивши матеріали, наявні у справі, враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції та те, що судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального права в частині розрахунку 3% річних та пені, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає зміні в цій частині.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 року у справі № 910/4942/20 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 року у справі № 910/4942/20 змінити в частині розміру нарахованих 3% річних та пені, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маг Груп Житлосервіс» (вул. Вадима Гетьмана, буд. 1, офіс 1018, м. Київ, 03057, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код 20077720) 8 573 грн. 07 коп. пені, 1900 грн 81 коп. 3 % річних 4197 грн. 57 коп. інфляційних збитків, 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маг Груп Житлосервіс» (вул. Вадима Гетьмана, буд. 1, офіс 1018, м. Київ, 03057, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код 20077720) 3 153,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5.Матеріали справи №910/4942/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Н.Ф. Калатай