ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
27.10.2020 Справа № 905/644/20
Господарський суд Донецької області у складі:
судді Фурсової С.М.,
при секретарі судового засідання Корецькій А.П.
про стягнення 1 028 027,66 гривень, -
за участю представників сторін:
від скаржника (стягувача): не з`явився
від боржника: не з`явився
від ДВС: не з`явився
У провадженні судді Фурсової С.М. знаходилась справа №905/644/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення 1 028 027,66 гривень, з яких: 879 382,70 гривень сума основної заборгованості, 63 566,04 гривень пеня, 46 145,94 гривень інфляційні втрати, 38 932,98 гривень 3% річних.
Рішенням господарського суду від 26.05.2020 позовні вимоги ТОВ «Іст Лоуд Груп» задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині стягнення 10 000,00 гривень заборгованості. Стягнуто з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ТОВ «Іст Лоуд Груп» 869 382,70 гривень основної заборгованості, 63 566,04 гривень пені, 38 730,89 гривень 3% річних, 33 635,78 гривень інфляційних втрат, а також 15 229,87 гривень судового збору. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 202,09 гривень 3% річних, 12 510,16 гривень інфляційних втрат відмовлено.

Господарським судом 17.08.2020 на виконання вказаного рішення видано наказ у відповідності з вимогами ст. 327 Господарського процесуального кодексу України.

На адресу Господарського суду Донецької області 20.10.2020 надійшла скарга (вих. №12/10-6 від 12.10.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» на бездіяльність начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (місто Харків), за змістом якої скаржник просить:

- визнати незаконною бездіяльність начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) щодо неподачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, - документів та відомостей, що необхідні для перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» (02141, місто Київ, вулиця Олександра Мишуги, будинок 2, офіс 416; ) коштів відповідно до наказу №905/644/20 виданого Господарським судом Донецької області 17.08.2020;

- зобов`язати начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, - документів та відомостей, що необхідні для перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» (02141, місто Київ, вулиця Олександра Мишуги, будинок 2, офіс 416; ) коштів відповідно до наказу №905/644/20 виданого Господарським судом Донецької області 17.08.2020;

- зобов`язати начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), на виконання вимог статті 345 Господарського процесуального кодексу України, повідомити суд та Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» (02141, місто Київ, вулиця Олександра Мишуги, будинок 2, офіс 416; ) про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду даної скарги не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

В обґрунтування скарги зазначено, що скаржник звернувся з заявою про примусове виконання рішення до Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якій просив, відкрити виконавче провадження і прийняти до виконання наказ господарського суду від 17.08.2020, вчинити передбачені законом дії з метою стягнення з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» 990 545,28 гривень і їх перерахування на поточний рахунок ТОВ «Іст Лоуд Груп» та, крім того, просив керівника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції у Донецькій області, - подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, у порядку та строк передбачені ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Старшим державним виконавцем Тіщенко А.М. 16.09.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63047802.

Проте, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що розміщені в автоматизованій системі виконавчого провадження, стягувачу стало відомо про бездіяльність начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), яка полягає у непереданні до центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів, відповідно до наказу Господарського суду Донецької області від 17.08.2020. У зв`язку з чим ТОВ «Іст Лоуд Груп» прийнято рішення щодо оскарження бездіяльності начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) у судовому порядку з метою поновлення порушеного права.

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ст.340 ГПК України).

Ухвалою суду від 20.10.2020 скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 27.10.2020.

Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України 26.10.2020 на електронну адресу суду надійшли заперечення по суті скарги.

Частиною 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Заяви, клопотання без накладення ЕКП, не можуть вважатися оригіналом документа, так як у суду не вбачається можливості ідентифікувати підписувача.

Вказані заперечення, які надійшли на електронну адресу суду 26.10.2020, не скріплено кваліфікованим електронним підписом, що підтверджується довідкою Господарського суду Донецької області №04-18/5235 від 26.10.2020, а тому судом не приймаються.

Крім того, усі заяви по суті спору та з процесуальних питань, згідно Господарського процесуального кодексу України, в обов`язковому порядку надсилаються всім учасникам справи.

В якості доказів направлення заперечень стягувану та боржнику, Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України до заперечень додано скрін-шоти з електронної скриньки.

Проте, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань щодо ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», у розділі «Інформація для здійснення зв`язку» відсутні відомості офіційної електронної адреси юридичної особи для можливості зв`язку в такий спосіб.

Крім того, з поданих документів не вбачається можливим встановити факт щодо скріплення надісланих сторонам заперечень електронним кваліфікованим підписом.

У судове засідання 27.10.2020 учасники судового процесу явку уповноважених представників не забезпечили, про час та місце розгляду скарги повідомлялись своєчасно та належним чином.

За приписами ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши надані матеріали та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 ст. 5 Закону регламентує, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Європейський суд прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати і держава зобов`язана організовувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством так і на практиці.

Наявність заборгованості, яка підтверджена обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підстави для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у зазначеній ст. 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України»).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення № 18-рп/2012 від 13.12.2012 рішення Конституційного Суду України).

Однією із засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень і виконавче провадження насамперед спрямоване на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами.

Звертаючи у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Умови і порядок виконання судових рішень визначається приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконання рішень може здійснюватись іншими органами та установами. У випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, боржником за якими в тому числі є і державні підприємства.

Як вбачається із матеріалів справи боржник- ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» є державним підприємством.

Статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду. Зокрема, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство).

Приписами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства (установи, організації) або юридичної особи, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Так, статтею 4 цього Закону встановлені особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

В даному випадку боржником є державне підприємство і згідно наведених норм, держава відповідальна за виконання рішення ухваленого на користь стягувача і процедура примусового виконання рішення має відбуватись з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Крім того, аналіз вищезазначених положень Закону дає підстави для висновку, що невиконання рішення суду в межах процедури передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» зумовлює його виконання за рахунок коштів, передбачених відповідною бюджетною програмою.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень державний виконавець після відкриття виконавчого провадження жодних виконавчих дій не вчинив. і наразі рішення суду, яке набрало чинності, не виконане.

Запровадження державою механізмів, направлених на оздоровлення підприємств державного сектору (введення мораторіїв, заборон) не повинно ставити в нерівні умови інших суб`єктів цивільно-правових та господарських відносин. З цією метою та з метою забезпечення реалізації конституційних обов`язків держави щодо забезпечення виконання рішень суду, держава прийняла на себе субсидіарну відповідальність за своєчасне виконання рішення суду за рахунок бюджетних коштів по зобов`язаннях суб`єктів державного сектору, із наступним переходом до держави прав кредитора по цих зобов`язаннях.

Так, невиконання рішення суду, боржником по яких є державні підприємства більш ніж шість місяців , дає підстави для застосування механізмів, передбачених Законом про гарантії.

Оскільки, саме на виконавчу службу покладено обов`язок забезпечити ефективне та своєчасне виконання рішення суду, саме вона повинна виступати ініціатором застосування механізмів, направлених на задоволення вимог кредитора, права якого захищені судом.

За змістом ст. 13 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У постанові Верховного суду від 12.08.2019 року по справі № 905/2986/16 зроблено висновок, що тимчасове зупинення державою виконання рішень судів, передбачене Законом України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», захищає саме боржника від примусових дій у процедурах виконавчого провадження, проте не звільняє/зупиняє обов`язків держави перед стягувачем в порядку, визначеному Законом про гарантії.

Обставини, які досліджувалися в ході розгляду скарги в межах справи 905/2986/16 , співпадають з обставинами, які зумовили звернення зі скаргою в межах цієї справи.

В межах зазначеної справи , Верховний суд дійшов висновку, що частиною другою і частиною третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є окремими та самостійними підставами для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а саме:

- частина друга статті 4 зазначеного Закону передбачає нічим необумовлений перехід до цієї процедури лише по факту спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, після закінчення цього строку;

- частина третя статті 4 вказаного Закону передбачає, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених пунктами 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій) керівник органу ДВС протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше, тобто, до, а не після, спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, переходить до вказаної процедури.

Таким чином, встановивши що виконання рішення по справі 905/644/20 неможливе в зв`язку з обмеженнями встановленими Законом України «Про відновлення платоспроможності вугледобувних підприємств», виконавчою службою мав бути застосований механізм виконання судового рішення, передбачений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частина друга статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає, що виконання рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, у разі якщо дане рішення не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ніяких інших умов для застосування, в т.ч. визначених частиною третьою статті 4 вказаного Закону, крім спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, вказана частина друга статті 4 Закону не вимагає та не передбачає.

Тобто, частина друга статті 4 Закону підлягає застосуванню саме після спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, частина третя статті 4 вказаного Закону передбачає, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених пунктами 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій), керівник органу ДВС протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, тобто, до, а не після, спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів.

Підстави, передбачені пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», свідчать про неможливість виконання судового рішення, в зв`язку з чим положення частини третьої статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» вимагають не чекати спливу вищевказаного шестимісячного строку, оскільки це не має сенсу, рішення все одно не буде виконане, а протягом десяти днів з дня встановлення факту наявності однієї з таких підстав одразу передавати виконавчий документ на виконання до органів державної виконавчої служби, тобто, дана норма направлена на прискорення зміни процедури виконання та отримання реального результату стягувачем, а не на їх сповільнення.

Проте, відомостей щодо здійснення Вугледарським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (місто Харків) відповідно до ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суду не надано.

Вказане свідчить про наявність порушення прав і охоронюваних законом інтересів скаржника в процесі виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даному випадку державним виконавцем не подано до господарського суду жодних доказів на спростування обставин, зазначених у скарзі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» на бездіяльність начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (місто Харків).

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 345 ГПК України).

Керуючись ст.ст.234-235, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу, суд,-

У Х В А Л И В

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» на бездіяльність начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (місто Харків) задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) щодо неподачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, - документів та відомостей, що необхідні для перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» (02141, місто Київ, вулиця Олександра Мишуги, будинок 2, офіс 416; ) коштів відповідно до наказу №905/644/20 виданого Господарським судом Донецької області 17.08.2020.

Зобов`язати начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, - документів та відомостей, що необхідні для перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» (02141, місто Київ, вулиця Олександра Мишуги, будинок 2, офіс 416; ) коштів відповідно до наказу №905/644/20 виданого Господарським судом Донецької області 17.08.2020.

Зобов`язати начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), на виконання вимог статті 345 Господарського процесуального кодексу України, повідомити суд та Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Лоуд Груп» (02141, місто Київ, вулиця Олександра Мишуги, будинок 2, офіс 416; ) про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду даної скарги не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набрала чинності з моменту її підписання 27.10.2020.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя С.М. Фурсова