ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2020м. ДніпроСправа № 910/5197/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Солом`яний С.С.

за позовом Фізичної особи-підприємця Кізляк Івана Івановича, с.Білки, Іршавський район, Закарпатської області

до Фізичної особи-підприємця Волошин Сергія Вікторовича (EuroLiveWay), м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення боргу в розмірі 242794,35 грн.

Представники:

від позивача: Павлишин І.М. адвокат

від відповідача: Мотуз О.В. адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець Кізляк Іван Іванович звернувся до Господарського суду м.Києва з позовною заявою до Фізичної особи підприємця Волошин Сергія Вікторовича (EuroLiveWay) про стягнення заборгованості в сумі основного боргу 171354,00грн; 3% річних 7919,85 грн; інфляційних втрат в сумі 10488,09грн; пені - 33630,52грн; 3350,89 грн сплаченого судового збору; 1051грн. сплаченого судового збору при подачі заяви за забезпечення позову; 15000,00 грн. витрат пов`язаних з наданням юридичної допомоги (адвокатських послуг).

Заявлені позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного договору на перевезення вантажу №1709483 від 17.09.2018 р. в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 21.04.2020р. в порядку ст.ст. 27,29,31,234,235 ГПК України, справу № 910/5197/20 передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2020року позовну заяву у справі №910/5197/20 прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначене на 09.07.2020р. Разом із тим, до матеріалів позовної заяви позивач подав клопотання про забезпечення позову . Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2020р. дану заяву розглянуто без виклику сторін, в забезпеченні позову - відмовлено.

В судовому засіданні від 09.07.2020року від позивача був присутній представник. Відповідач чи його представник не з`явилися.

Ухвалою суду від 09.07.2020р. розгляд справи відкладено на 08.09.2020року на 12.00год. При цьому, телефонограмою повідомлено відповідача про наступний розгляд справи (а.с.68).

В судовому засіданні від 08.09.2020року від позивача був присутній представник. Відповідач чи його представник не з`явилися, хоча був повідомлений належним чином, що підтероджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вречення рекомендованог опоштового відправлення №837 (а.с.69). Представником позивача в судовому засіданні 08.09.2020р. подано до суду клопотання про стягнення додаткових судових витрат, які вже фактично було понесено та можливі витрати в подальшому.

Ухвалою суду від 08.09.2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 16.09.2020 р. на 10.30 год..

У призначене 16.09.2020р.на 10.30 год. судове засідання з`явився представник позивача та відповідач Волошин С.В. Сторони надали суду пояснення по суті заявлених позовних вимог. Відповідач повідомив суд, що дійсно було укладено Договір перевезення і роботи по даному договору позивачем були виконані, проте він не має змоги провести розрахунок з позивачем в зв`язку із тим, що з Відповідачем не проводить розрахунку вірменська фірма, яка йому замовила перевезення. Крім цього, заявив клопотання про відкладення справи для надання йому можливості укласти угоду з адвокатом, оскільки немає достатніх знань в галузі права. Заслухавши думку сторін, судом оголошено перерву до 12.10.2020року для надання можливості відповідачу укласти угоду з адвокатом.

В судовому засіданні 12.10.2020р. були присутні представник позивача - І.М.Павлишин та представник Відповідача - О.В.Мотуз. Через канцелярію суду представником відповідача Мотуз О.В. були подані заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат (вх.№47822/20) та заяву про застосування позовної давності (вх. №47820/20). У справі оголошено перерву до 17.30 год. На призначений час представник позивача в засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Для забезпечення надання пояснень на заяву про застосування строків позовної давності розгляд справи відкладено на 16.10.2020 р. о 9.00 год.

У призначене судове засідання на 16.10.2020 р. з`явились представники сторін. Представником позивача через канцелярію суду (вх. №48481/20) було подано заперечення на заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат та заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідач відзиву на позовну заяву не подав, суд вирішує справу відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України за наявними матеріалами.

При цьому суд зазначає, що учасники справи, мають в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що наголошував Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. по справі «Пономарьов проти України».

Також, відповідач по справі 09.07.2020р. та 08.09.2020р., не був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відео конференції у приміщенні суду, а також поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, відповідно до приписів ст.197 ГПК України. Проведення судового засідання в режимі відео конференції поза межами приміщення суду може бути здійснено за допомогою системи відеоконференц зв`язку «EasyCon». Проте, відповідного клопотання відповідачем жодного разу заявлено не було.

Окрім цього, згідно з ч.2 ст.2 Закону України «про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Для цих цілей існує Єдиний державний реєстр судових рішень. Відповідно до ч.1,3 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їх частин.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись із прийнятими по даній справі судовими ухвалами на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

В судовому засіданні на підставі ст.240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши надані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Фізичною особою підприємцем Кізляк Іван Іванович (позивач) та фізичною особою підприємцем Волошин Сергій Вікторович (EuroLiveWay) (відповідач) 17 вересня 2018року було укладено Договір-заявку на перевезення вантажу за № 1709483 (а.с.15).

У відповідності до умов даного договору визначено, що Виконавець (позивач) зобов`язується виконати роботу, а саме : надати транспорт та виконати перевезення вантажу.

За умовами договору-заявки на перевезення вантажу №1709483 від 17.09.2018р., перевізник бере на себе зобов`язання перевозити наданий йому експедитором-замовником вантаж у міжнародному сполученні автомобільним транспортом, видати вантаж уповноваженій особі замовника (або іншій особі) на його одержання та надати при цьому інші додаткові передбачені цим Договором послуги, а замовник зобов`язується після отримання послуг сплатити за них обумовлену плату (п. 1.3.11 та п.2.1). Як вбачається із договору та наявних СМR № 664667, СМR № 664620 замовник (відповідач) (резидент України) виступає від імені, за дорученням та за рахунок свого клієнта (відправник CJSC «RUSALARMENAL», республіка Вірменія, м.Єреван - п.1CMR), а отримувач вантажу («QuickpackHaushalt + HygieneGmbH»,Duren, Germany- п.2 CMR) . Перевізник для виконання своїх зобов`язань за Договором здійснює перевезення вантажів і гарантує, що має всі необхідні ліцензії, дозволи та документи для безперешкодного здійснення перевезень вантажів у повній відповідності з умовами Договору.

З пункту 1.3.1 Договору та наявних СМR № 664667, СМR № 664620 (а.с.16, 18) вбачається, що для виконання умов Договору Виконавцем надано два транспортні засоби, зокрема : вантажні автомобілі - DAF № AO8877 BA - KOGEL № НОМЕР_1 та MERCEDES-BENZ № AO 5575 BK- KOGEL № НОМЕР_1 .

На виконання умов Договору ФОП Кізляк І.І. (Позивач) у період 25.09.2018 по 18.10.2018 р. надав ФОП Волошин С.В. (відповідач) послуги з перевезення вантажу на загальну суму 5800євро, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними СМR № 664667, СМR № 664620.

Пунктом 3.14 згаданого Договору встановлено, що перевізник (позивач) протягом 7(семи) днів після вивантаження (вигрузки), направляє копії СМR Замовнику (Відповідачу).

Пунктом.1.3.13 згаданого Договору встановлено, що строк оплати становить до 5 (п`яти) днів після надання копії СМR з датою вигрузки та підписом отримувача.

Із врахуванням наявних відміток в СМR та п.1.3.13, п.3.14 Договору - кінцевий термін оплати за надані послуги як наведено позивачем : 25.10.2018року (13.10.2018р. + 7днів = 20.10.2018року + 5 днів = 25.10.2018р).

Вартість перевезення вантажу становить 5800 євро, що передбачено п.1.3.11 даного Договору.

У відповідності до курсу НБУ, станом на 31.10.2018р., (день виставлення будь-якої вимоги правового характеру) - 1 євро в Україні становив 32 грн. 28 коп., отже загальна сума, що підлягає до стягнення станом на 31.10.2018р.становить : 5800євро х 32,028 = 185 762,40грн, а не як вказано позивачем станом на 25.10. 2018року курс 1євро в Україні становив 32,13грн., і сума, яка розрахована позивачем складає 186 354,00грн.

Як зазначає позивач, відповідачем частково виконано умови даного Договору в частині оплати, що підтверджується банківською випискою від 17.12.2019 р. (а.с.27) ним проведено часткову оплату в сумі 15000,00 грн..

Звертаючись із даною позовною заявою позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з основного боргу ,яка становить 186354,00 - 15000,00 = 171354,00 грн. та підлягає до стягнення.

Розглянувши заявлену вимогу суд, зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи перевезення здійснювалося за маршрутом CJSC «RUSALARMENAL», республіка Вірменія, м.Єреван (відправник) - («QuickpackHaushalt + HygieneGmbH», Duren, Germany , Німеччина), перевізником виступав ФОП Кізляк І.І. (позивач), замовником, експедитором -ФОП Волошин С.В (відповідач), а отримувачами та відправниками -були треті особи.

З Розділу 4 договору вбачається, що при виконанні цього Договору сторони дійшли згоди керуватися діючим законодавством України та Конвенцією CMR.

Відтак, на переконання суду, до такого роду договорів окрім Цивільного та/чи Господарського кодексів слід застосовувати і законодавчі акти, які регулюють цю сферу діяльності, у тому числі Закон України «Про транспортно-експедиторську діяльність», Правила перевезення вантажів в Україні, Статут автомобільного транспорту УРСР від 27 червня 1969 року. А при перевезеннях у міжнародному сполученні інші міжнародні нормативні акти, які регулюють цю сферу діяльності, до яких приєдналася Україна.

Відтак, оскільки спір між позивачем та відповідачем виник з договору міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якому позивач виступав перевізником, а отримувач вантажу знаходився на території іноземної держави, в зв`язку з чим на спірні правовідносини сторін поширюються положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ), яка підписана в Женеві 19.05.1956 року. СРСР приєднався до неї 01.08.1983 року і вона стала чинною для нього з 01.06.1986 року. На підставі Постанови Верховної Ради України від 17.09.1992 року «Про приєднання України до Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів»; (Віденська конвенція) Україна приєдналася до цієї Конвенції.

Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів 1956 року визначає відповідальність перевізників, і застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою транспортних засобів, якщо місце завантаження вантажу та місце доставки вантажу, вказані у контракті, знаходяться на території двох різних держав, із яких принаймні одна є учасницею Конвенції.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»; передбачено, що міжнародні перевезення пасажирів і вантажів це перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про дію міжнародних договорів на території України» встановлено, що укладені і належним чином ратифіковані Україною міжнародні договори становлять невід`ємну частину національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Згідно ч.1 ст . 908 ЦК України визначає загальні положення про перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно ст . 909 ЦК України визначено поняття договору перевезення вантажу за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, 16.03.2020 р. на адресу Відповідача було направлено вимогу в порядку ст.530 ЦК України. Однак, дана вимога з додатками повернулась позивачу, в зв`язку із неотриманням відповідачем та долучена до матеріалів позовної заяви.

При цьому відповідачем в судовому засіданні, яке відбулось 16.09.2020 р. надано пояснення в яких він визнає наявність грошового зобов`язання перед позивачем.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи доведено, що Договір виконано позивачем належним чином, що підтверджується відбитком печатки (штампу) отримувача на додатках до СМR № 664667, СМR № 664620 (а.с.16-19).

Відповідач, просить суд застосувати строк позовної давності у відповідності до ст.258 ЦК України.

Розглядаючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 32 Конвенції термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку зловмисного вчинку або провини, яка згідно законодавства, що застосовується судом, який розглядає справу, прирівнюється до зловмисного правопорушення, термін позовної давностів становлюється в три роки. Відлік терміну давності починається:

а) у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки;

b) у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення;

с) у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення.

Згідно з ст.219 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів

Таким чином суд вважає, що порушення відповідачем строків здійснення оплати за укладеним договором є підставою для визнання таких дій з боку відповідача господарським правопорушенням, що є підставою для застосування частини 1 статті 32 Конвенції відповідно до якої слід застосовувати 3-річний строк давності, який починається по закінченню тримісячного терміну з дня укладення договору перевезення.

Отже, враховуючи вищенаведені положення законодавства, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

Оскільки, відповідачем доказів сплати заборгованості в розмірі 171354,00 грн. суду не надано, то заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача . заборгованості в розмірі 171354,00 грн. підлягає задоволенню.

В зв`язку з несплатою відповідачем позивачу суми основного боргу, позивачем нараховано до стягнення з відповідача : 3%річних - 7919,85 грн. за період з 26.10.2018 р. по 03.04.2020 р.; інфляційні втрати - 10488,09 грн. за період з листопада 2018 р. по лютий 2020 року; пеню - 33630,52 грн. за період з 26.10.2018 р. по 03.04.2020 р. (а.с.4-6 позовної заяви).

Суд, розглянувши заявлені позовні вимоги зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі - 7919,85 грн. за період з 26.10.2018 р. по 03.04.2020 р..

Перевіривши розрахунок 3% річних, що він здійснений неправильно оскільки позивачем невірно визначено початкову дату порушення зобов`язання.

Так, на переконання суду та із врахуванням наявних відміток в СМR та у відповідності до п.1.3.13, п.3.14 Договору - кінцевий термін на оплату за надані послуги мав становити 30.10.2018року (18.10.2018р. (вивантаження) + 7днів (повідомлення відповідача) = 25.10.2018року + 5 днів (строк на оплату) = 30.10.2018р, а не як наведено позивачем : 25.10.2018року (13.10.2018р. + 7днів = 20.10.2018року + 5 днів = 25.10.2018р).

Здійснивши перерахунок, в межах заявлених позовних вимог, згідно системи «Законодавство», господарський суд встановив, що сума 3% річних за період з 31.10.2018 по 03.04.2020 р. складає 7817,21 грн. у зв`язку з чим підлягає до стягнення з відповідача.

Суд, розглянувши вимогу щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат вважає її необґрунтованою з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Таким чином, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Оскільки предметом грошового зобов`язання за вказаним спірним договором є грошові кошти, визначені у евро, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання відсутні.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного .зобов`язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Як встановлено матеріалами справи, сторони у укладеному Договорі не передбачили господарських санкцій у вигляді штрафу або пені.

Таким чином, оскільки умовами укладеного договору нарахування штрафних санкцій не передбачено, то заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь пені є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.4 зазначеної статті кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить його спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, шо заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зі стягненням з відповідача основного боргу в розмірі 171354,00 грн. та 3% річних за період з 31.10.2018 по 03.04.2020 р. в сумі 7817,21 грн..

В частині стягнення пені та інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2687,56 грн. судового збору.

В частині стягнення судового збору в сумі 1051 грн, який був сплачений позивачем при подачі заяви за забезпечення позову - слід відмовити в зв`язку із тим, що ухвалою суду в задоволенні заяви про забезпечення відмовлено.

В судових засіданнях 08.09.2020р.,16.09.2020р.,12.10.2020р.,16.10.2020р. представником позивача були подані заяви (клопотання) про стягнення з відповідача інших судових витрат на суму 40253,28 (сорок тисяч двісті п`ятдесят три гривни 28коп), з яких 15000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00коп) - зокрема, витрати на правничу допомогу, суд зазначає про таке.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.03.2020року між Адвокатом Павлишин Ігор Мирославович (виконавець) та Фізична-особа підприємець Кізляк Іван Іванович (замовник) було укладено договір-доручення про надання правової допомоги (а.с104-105). Так, згідно з п.1.1.даного Договору - Предметом є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту за його вимогою/позовом до EuroLiveWay (ФОП - Волошин С.В.) , АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_2 , тел- НОМЕР_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення боргуу судових, виконавчих, правоохоронних органах, а також в судах апеляційної та касаційної інстанцій, а також у всіх інших справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів Клієнта.

Згідно п. 4.2. Договору - гонорар Адвоката погоджено Сторонами та становить 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень) 00 копійок..

Пунктом 4.2.1. Договору визначено, що кошти, що передбачені п.4.2. Договору підлягають перерахуванню на банківські рахунки Адвоката (Виконавця) авансовим платежем у розмірі 100% протягом 30 календарних днів з дня укладення даного Договору.

Пунктом 4.3. Договору сторонами визначено, що витрати пов`язані із сплатою обов`язкових та додаткових платежів (судовий збір, адміністративні платежі, поштова кореспонденція, авіа, ж/д, автобусне, автомобільне сполучення) можуть бути оплачені Виконавцем (Адвокатом), проте підлягають обов`язковому відшкодуванню Замовником (Клієнтом) в повному обсязі. П.4.4. Договору, сторони погодили порядок відшкодування витрат передбачених п.4.3. цього ж договору, а саме : витрати, що були понесені Сторонами передбачені в п.4.3.підлягають до відшкодування за наявності підтверджуючих документів (квитанції, банківські платежі/виписки, інші квитанції оплачені через смс-банкінг, пос-термінали та ін.).

10.03.2020р. між адвокатом та позивачем було укладено додаткову угоду №1 до Договору-доручення про надання юридичних послуг від 10.03.2020року (а.с.107), згідно з якою сторонами погоджено вартість послуг, що будуть надаватися Адвокатом (Виконавцем), а саме :

1. Клієнт сплачує Адвокату кошти в сумі 15 000,00грн. за:

200грн - усна консультація без вивчення документів; 500грн - усна консультація з вивченням документів; 1000грн - надання правової інформації письмово; 1500грн - підготовка аналітичної довідки щодо питань правозастосування з урахуванням актуальної судової практики; 1200грн - правовий аналіз правочину з виїздом поза робочим місцем адвоката; 500грн - складання адвокатського запиту; 500грн/сторінку складання документів заяв, скарг, інше.; 1000грн - представництво клієнта в установах, організаціях, підприємствах, участь в переговорах; 4000грн - складання позовної заяви

10 000грн - участь в судовому розгляді; Тарифи наведені, розглянуті та погоджені Сторонами застосовуються останніми до винесення рішення в господарському суді. У випадку розгляду спору в судах апеляційної та/чи касаційної інстанцій, гонорар передбачений у п.4.2.Договору переглядається Сторонами.

2. Клієнт сплачує Адвокату кошти в сумі 15 000грн в строк передбачений п.4.2.1 Договору.

3. Витрати передбачені п.4.3 Договору підлягають до відшкодування Клієнтом після надання підтверджуючих документів, та подальшого підписання Акту виконаних робіт.

4. Послуги будуть вважатися наданими при наявності погодженого та підписаного Сторонами Акту виконаних робіт.

04.09.2020р. між адвокатом та позивачем було підписано Акт виконаних робіт (наданих послуг), а 05.10.2020р. Акт №2 до Договору про надання правової допомоги від « 10» березня 2020р та додаткової Угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від « 10» березня 2020року у відповідності до якого сторони погоджують понесені витрати адвокатом (виконавцем) в зв`язку із розглядом даної справи станом на 05.10.2020р., а саме :

1. Адвокат з 10 березня 2020р. по 04 вересня 2020р. надав та в подальшому буде надавати та представляти інтереси Клієнта в Господарському суді Дніпропетровської області за позовом Клієнта у справі № 910/5197/20 до дня винесення рішення у даній справі. Клієнту надані юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги та додаткової угоди №1 від 10.03.2020р., а Клієнт прийняв надані послуги.

2. Вартість послуг згідно п.4.2 Договору становить 15 000,00грн., зокрема:

5000,00грн. - аналіз документів, складання вимоги, складання позовної заяви, складання заяви про забезпечення позову; 10000 грн - участь в судових засіданнях господарського суду Дніпропетровської області (незалежно від кількості судових засідань); Всього до сплати - 15000,00 (п`ятнадцять тисяч гривен) 00 коп.

3. Витрати понесені виконавцем за період з 10.03.2020р.по 04.09.2020р., що передбачені п.4.3 Договору становлять :

42,50грн - поштова квитанція від 16.03.2020р. про направлення на адресу відповідача вимоги в порядку ст.530 ЦПК України; 59,00грн - поштова квитанція від 10.04.20р. про направлення позовної заяви до господарського суду; 42,50грн - поштова квитанція від 10.04.20р. про направлення позовної заяви Відповідачу; 3716,25грн - квитанція №59086 від 10.04.20р. про сплату судового збору при пред`явленні позову; 1072,45грн - квитанція №59121 від 10.04.20р. про сплату судового збору за заявою про забезпечення позову;1500,00грн - товарний чек №30152 від 07.07.20р. про проживання в готелі в зв`язку із прибуттям у м.Дніпро в судове засідання 09.07.20р.; 5 474,14грн - витрати на пальне. В зв`язку із відсутністю сполучення (карантинні заходи), було використано приватний транспорт. З наступного розрахунку : м.Іршава - м.Дніпро = 1282км х 2 = 2564км. Витрата палива А-92 (допуск по характеристиках а/м становить 10л/100км). Тобто, 2564км:100х10л=256,4л х 21.35грн/літр (згідно даних мінфіну станом на 09.07.20р.)= 5474,14грн.;

17887,87грн - витрати пов`язані із придбанням проїзних документів (ж/д сполучення) до м.Дніпро в судові засідання, що призначені на 08.09.2020.,16.09.2020р., 12.10.2020р., 16.10.2020р.

Крім цього, представником позивача долучено до матеріалів справи і детальний розрахунок витрат (а.с.108) за період з 10.03.20р. по 04.09.2020р., зокрема п.1,2 даного розрахунку сторони (адвокат та позивач) дійшли погодження щодо оплати праці, а саме :

1) Час витрачений Виконавцем згідно договору:

попереднє вивчення матеріалів, формування позиції та консультування - 2 год; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, та вивчення судової практики - 2 год; ознайомлення з матеріалами, що є в наявності Клієнта - 1 год ; підготовка вимоги в порядку ст.530ЦПК України - 3 год ; підготовка позовної заяви про стягнення боргу та штрафних санкцій з відповідача до господарського суду - 5год ; підготовка заяви про забезпечення позову - 1 год; проведення оплат судового збору за подання позовної заяви до господарського суду та проведення оплати за подання заяви про забезпечення позову - 1 год; направлення поштової кореспонденції 16.03.20р.на адресу Відповідача - 0,5год.; направлення поштової кореспонденції 10.04.2020р. на адресу господарського суду та відповідача - 1 год.; представництво в судовому засіданні господарського суду Дніпропетровської області (1 судове засідання, призначено на 09.07.2020) - 1,5 год; Загальна тривалість часу витрачена у даній справі станом на 04.09.2020р. становить 18 (вісімнадцять) годин.

2) Загалом на виконання умов Договору від 10.03.2020р., додаткової угоди №1 від 10.03.2020р., Виконавцем витрачено 18 (вісімнадцять) год. Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» розмір компенсації в адміністративній справі, якщо вона сплачується іншою стороною не перевищує суму, обчислюється пропорційно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати його розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять. Отже, враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 в розмірі 2027 грн, вартість послуг адвоката, пов`язаних з наданням правової допомоги, не може перевищувати 2027 грн за одну годину. Відтак на надання правової допомоги позивачу Фізичній особі підприємцю Кізляк Івану Івановичу, адвокатом затраченого 18 годин часу, а тому розмір компенсаційних витрат становить 36486,00 грн (18х2027=36486). Разом з тим, в рамках Договору від 10.03.2020р., а також із врахуванням тієї обставини, що даний спір розглядається в порядку господарського судочинства, сторони домовились про встановлення гонорару адвоката в розмірі 15 000,00 грн, що не перевищує вказаної суми.

Згідно з банківської квитанції «ПриватБанк» № Р24А287758518С34815 від 09.04.2020року вбачається, що Позивачем проведено оплату коштів в сумі 15 000,00грн на рахунок адвоката (виконавця).

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У заяві про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат представник відповідача посилається на ту обставину, що сума правової допомоги жодним чином не обґрунтована, відсутні будь-які відомості про види правової допомоги та конкретні вчинені адвокатом дії згідно з договором про надання правової допомоги; також висловив сумніви щодо витрат понесених позивачем та/чи його представником пов`язаних із прибуттям в судові засідання та інших судових витрат; не погоджується у даній заяві представник відповідача із вимогами позивача щодо стягнення судового збору пов`язаного із розглядом заяви про забезпечення позову.

В запереченні на заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат та заяву про застосування позовної давності представник позивача просить в задоволенні згаданих заяв відмовити за безпідставністю.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, що підтверджується п.2 детального розрахунку витрат (а.с.108), водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/WestAllianceLimitedпроти України, заява № 19336/04).

Проаналізувавши перелік робіт, зазначений у вищевказаних додатковій угоді №1 від 10.03.2020р., акт виконаних робіт від 04.09.2020р., детальний розрахунок витрат за період 03.03.20р.по 04.09.2020р., акт виконаних робіт №2 від 05.10.2020р., клопотання представника позивача від 04.09.20р. та уточнену заяву (клопотання) від 05.10.2020р. щодо судових витрат, суд вважає, що деякі з наданих адвокатом - Павлишин І.М. послуг заявлені безпідставно.

Так, з детального розрахунку витрат (а.с.108) за період з 10.03.20р. по 04.09.2020р. вбачається, що до складу наданої адвокатом правничої допомоги, сторонами включено наступні дії: підготовка заяви про забезпечення позову - 1 год; проведення оплат судового збору за подання позовної заяви до господарського суду та проведення оплати за подання заяви про забезпечення позову - 1 год; направлення поштової кореспонденції 16.03.20 р. на адресу Відповідача - 0,5 год.; направлення поштової кореспонденції 10.04.2020р. на адресу господарського суду та відповідача - 1 год. Разом час витрачений адвокатом на вказані дії складає 3,5 год..

Проте суд звертає увагу на те, що частина з наданих послуг не може бути віднесена до правничої допомоги.

Так, згідно з п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У п. 9 ч.1 ст.1 закону №5076-VI установлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону №5076-VI).

Відповідно до ст.19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є:

- надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань,

- правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення;

- надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні;

- представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні;

- представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами;

- представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

- надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, проведення оплат судового збору, направлення поштової кореспонденції 16.03.20 р. на адресу Відповідача; направлення поштової кореспонденції 10.04.2020р. на адресу господарського суду та відповідача не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.ст.1, 19 закону №5076-VI. А тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо відшкодування витрат на підготовку заяви про забезпечення позову в кількості 1 год., то дана вимога не підлягає задоволенню з огляду на відмову судом в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Як вбачається з п.2 вищевказаного детального розрахунку витрат (а.с.108), вартість послуг адвоката становить 15000 грн. за 18 годин. Отже вартість однієї години складає 15000/18=833,33 грн..

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи понесені позивачем витрати при отриманні правової допомоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 12083,35 грн..

Така ж позиція щодо відшкодування витрат пов`язаних з наданням юридичних послуг - знаходить своє підтвердження і у числених судових актах, зокрема: Постанова ОП ВС у складі КГС від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19; Додаткова Постанова ВП ВСУ від 19.04.2020р. у справі № 755/9215/15-ц; Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р справа № 1-23/2009.

Розмір судових витрат понесених позивачем (його представником) на суму 5474,14грн - як транспортні витрати на пальне в зв`язку із відрядженням з м. Іршави, Закарпатська область (позивач) до м.Дніпро, Дніпропетровська область (господарський суд) - не відповідає критерію необхідності їх здійснення та розумності, оскільки позивачем не доведено, що така необхідність була пов`язана із прибуттям в судове засідання 09.07.2020 року. Крім того, суд вважає, що з долучених позивачем копій фіскальних квитанцій неможливо встановити, що дані витрати понесені саме у зв`язку із необхідністю участі в судовому засіданні 09.07.2020 року. У зв`язку із чим в їх задоволенні слід відмовити.

Розмір компенсації витрат позивача на суму1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн.. - товарний чек №30152 від 07.07.20р. про проживання в готелі - відповідає критерію необхідності їх здійснення та розумності, оскільки позивачем доведено, що така необхідність була пов`язана із прибуттям в судове засідання на 09.07.2020року в зв`язку з відсутністю залізно-дорожнього (залізничного) та/чи автобусного сполучення та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Розмір компенсації витрат на суму 17887,87грн - витрати пов`язані із придбанням проїзних документів (ж/д сполучення) до м.Дніпро в судові - відповідає критерію необхідності їх здійснення та розумності, оскільки позивачем доведено, що така необхідність була пов`язана із прибуттям в судові засідання на 08.09.2020р., 16.09.2020р., 12.10.2020р. та 16.10.2020р.в зв`язку із чим підлягає до задоволення.

Розмір компенсації витрат позивача підлягають витрати на відправлення поштової кореспонденції, з яких: 59,00грн - поштова квитанція від 10.04.20р. про направлення позовної заяви до господарського суду, 42,50грн - поштова квитанція від 10.04.20р. про направлення позовної заяви Відповідачу, 42,50грн - поштова квитанція від 04.09.20р. про направлення клопотання про стягнення додаткових судових витрат - Відповідачу, - відповідають критерію необхідності їх здійснення та розумності, оскільки позивачем доведено, що такі витрати були понесені у відповідності до Господарсько-процесуального кодексу України, в зв`язку із чим підлягає до задоволення.

Враховуючи вищезазначене, стягненню з відповідача підлягають 19531,87 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`тсот тридцять одна гривня 35 коп) - судових витрат понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи.

Керуючись статтями 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Волошина Сергій Вікторович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи- підприємця Кізляк Івана Івановича, ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) - основний борг у розмірі 171354,00(сто сімдесят одна тисяча триста п`ятдесят чотири гривні 00 коп), 3% річних за період з 31.10.2018 р. по 03.04.2020 р. у розмірі 7817,21 (сім тисяч вісімсот сімнадцять гривень 21 коп); - витрати на правничу допомогу в розмірі 12083,35 дванадцять тисяч вісімдесят гривень 35 копійок); - 19531,87 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`тсот тридцять одна гривня 35 коп) - судових витрат понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи, а також 2687,56 грн. витрати пов`язаних зі сплатою судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 26.10.2020

Суддя С.П. Панна