ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 жовтня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/500/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

при секретарі судового засідання Крутіній Ю.С.

розглянувши матеріали справи та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія ВІП ОЙЛ № 05/10 від 05.10.2020 про ухвалення додаткового рішення у справі:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія ВІП ОЙЛ, юридична адреса: вул. Райдужна, буд.23,кв. 39Б, м. Львів, Львівська область, 79066 фактична адреса: вул. Б.Хмельницького, 10-а, м. Пустомити, Львівська область, 81100

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес, юридична адреса: с. Токи, Підволочиський район, Тернопільська область, 47823

про стягнення 15 239,83 грн. заборгованості

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Тернопільської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія ВІП ОЙЛ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес про стягнення 15 239,83 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 01.10.2020 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес (с. Токи, Підволочиський район, Тернопільська область, 47823, ідент. код 30915832) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія ВІП ОЙЛ (юридична адреса: вул. Райдужна, буд.23, кв. 39Б, м. Львів, Львівська область, 79066 фактична адреса: вул. Б.Хмельницького, 10-а, м. Пустомити, Львівська область, 81100, ідент. код 37398817) 1888 (одну тисячу вісімсот вісімдесят вісім) грн. 25 коп. пені та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп в повернення сплаченого судового збору. В частині вимог про стягнення 12 137 (дванадцять тисяч сто тридцять сім) грн. 80 коп. основного боргу провадження у справі закрито. В решті позову відмовлено.

09.10.2020 до Господарського суду Тернопільської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю ВІП ОЙЛ із заявою № 05/10 від 05.10.2020 про стягнення судових витрат у справі №921/500/20, у якій просить стягнути з позивача на користь відповідача 3678,50 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на приписи статті 244 Господарського процесуального кодексу України, для розгляду вказаної заяви, ухвалою від 12.10.2020 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі №921/500/20 на 20.10.2020 на 10:00год.

В судове засідання, яке відбулося 20.10.2020 представник позивача не прибув, хоча про час місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, додаткових пояснень до своєї заяви не надав.

20.10.2020 через канцелярію суду представником відповідача подано заперечення на заяву про стягнення витрат №б/н від 19.10.2020 (вх. № 7394 від 20.10.2020), в якому останній проти задоволення заяви заперечив повністю, з посиланням на те, що категорія даної справи була не складною, факт основної заборгованості ним не заперечувався, а тому заява позивача про стягнення витрат на оплату правничої допомоги є необґрунтованою та неспіврозмірною щодо суми позову.

Розглянувши подану заяву, а також матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ОЙЛ № 05/10 від 05.10.2020 про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/500/20 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз приписів пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України дозволяє дійти висновку про те, що витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката можуть бути встановлені та розподілені судом при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості як за наявності, так і за відсутності доказів їх фактичної оплати.

Водночас у контексті наведеного вище, положення пункту 2 частини 2 статті 126 ГПК України слід розуміти як норму, яка регламентує порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо, а не власне надання професійної правничої допомоги) для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове судове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасовувати чи змінювати, проте він має право виправити деякі його недоліки, не пов`язані з його законністю і обґрунтованістю, зокрема, неповноту. Додаткове рішення за своїм змістом не може відрізнятися від основного рішення та долучається до нього.

Таким чином, якщо господарський суд не прийняв рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат чи про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи він на підставі статті ст.244 ГПК України, має право прийняти додаткове рішення зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Питання відшкодування витрат на правову допомогу було вирішено судом під час розгляду спору, що відображено в мотивувальній частині рішення у даній справі, відтак враховуючи викладені вище обставини, а також наведені норми законодавства, суд відмовляє позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.123, 124, 129, 221, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія ВІП ОЙЛ № 05/10 від 05.10.2020 про ухвалення додаткового рішення у справі №921/500/20 про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3.Копію ухвали направити сторонам у справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ч.6 ст.233, ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про те, що вони можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади у мережі Інтернет за адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.10 .2020.

Суддя Н.М. Бурда