ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" жовтня 2020 р. Справа№ 910/3552/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Гаврилюка О.М.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року (повний текст складено 03.06.2020 року)

у справі № 910/3552/20 (суддя: Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 5226,78 грн

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 5226,78 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 5 226,78 грн задоволено повністю. Стягнуто з акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 5 226,78 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, 2102,00 грн судового збору та 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року у даній справі в частині стягнення 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким зменшити витрати на професійну правничу допомогу.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року у справі № 910/3552/20 залишити без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року у справі №910/3552/20 залишено без змін своєю постановою від 10.09.2020 року.

17.09.2020 року представник позивача звернувся до Північного апеляційного господарського суду із клопотанням про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. До заяви заявником долучено акт виконаних робі (наданих послуг) №01-02/95 від 14.09.2020 року, рахунок на оплату юридичних послуг №01-02/95 віл 14.09.2020 року та платіжне доручення №58 від 14.09.2020 року.

У вказаній заяві відповідач зазначає, про понесення судових витрат позивачем у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Північний апеляційний господарський суд заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення судових витрат прийняв до розгляду. Призначив розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення судових витрат без виклику (повідомлення) учасників справи своєю ухвалою від 22.09.2020 року.

05.10.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, відповідно до якого останній просив відмовити позивачу у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат від 14.09.2020 року або зменшити його до 500,00 грн.

Крім того, представник відповідача у запереченні, зокрема, зазначив, що фактично рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року по вказаній справі було оскаржено лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а не по суті спору. Таким чином, враховуючи, що ані позивач, ані відповідач не подали до суду апеляційної інстанції заяв по суті спору, а відтак не може ставитися питання про розподіл судових витрат.

Розглянувши заяву представника позивача про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено порядок розподілу судових витрат, а згідно з частиною 4 цієї норми інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 233 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок ухвалення судових рішень і передбачено, що суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 зазначеної норми суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Загальні положення щодо розгляду справи по суті наведено у параграфі 1 глави 6 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України, зокрема у ст.194 передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Як зазначалось вище, в апеляційному порядку переглядалось рішення Господарського суду міста Києва лише в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Тобто, предметом апеляційного перегляду був розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється під час винесення судового рішення по суті, відтак суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за розгляд апеляційної скарги на рішення лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу не проводиться.

Отже, виходячи із положень Господарського процесуального кодексу України, а саме, ст. 233, згідно з якою обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Крім того, зміст ст.ст. 221, 244 Господарського процесуального кодексу України також свідчить про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі, зокрема про судові витрати саме після ухвалення судового рішення по суті позовних вимог (після розгляду по суті) якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати (ч. 1 ст. 244 цього Кодексу).

Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.10.2019 року у справі №914/201/19.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 244, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Справу №910/3552/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

О.М. Гаврилюк