ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.10.2020 Справа № 908/2655/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченко М.В., розглянувши заяву за вих. № 52 від 06.10.2020 Комунального підприємства Наше місто Запорізької міської ради (69095 м. Запоріжжя, вул. Українська, 29а, )

про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Савицької Олени Олексіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошової заборгованості

ВСТАНОВИВ:

15.10.2020 у Господарський суд Запорізької області надійшла письмова заява за вих. № 52 від 06.10.2020 Комунального підприємства Наше місто Запорізької міської ради про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Савицької Олени Олексіївни грошової заборгованості у загальному розмірі 2175,36 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2020 вказану заяву передано для розгляду судді Мірошниченко М.В.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Пунктами 4, 5 частини 2 ст. 150 ГПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ч. 3 ст. 150 ГПК).

Відповідно до змісту ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 4 ст. 74 ГПК України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 91 ГПК України).

Із змісту поданої КП Наше місто Запорізької міської ради заяви слідує, що заявник просить стягнути з боржника 2175,36 грн. грошової заборгованості, яка виникла за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 2198/2017/07/нж від 12.07.2017 (далі договір), а саме: заборгованість з оплати послуг, наданих Виконавцем (заявником) за період з травня 2019 по січень 2020. Також у тексті заяви заявник зазначає, що Виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг (рішення Запорізької міської ради від 15.08.2016 № 441). Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладання договору становить 227,09 грн. у т.ч. ПДВ, що також зазначено й у пункті 3 договору. Також є посилання на те, що в період з травня 2018 по травень 2020 щомісячна плата за надані послуги нарахування ведуться за новим тарифом, який встановлено рішенням Запорізької міської ради від 20.04.2018 № 175 та становить 4,005 грн., тому щомісячна плата становить 464,98 грн.

До заяви додано, зокрема, копію вищезазначеного договору та розрахунок основного боргу за цим договором станом на 01.07.2020 яким, як зазначено в тексті заяви, підтверджується виникнення заборгованості. Інших доказів на підтвердження надання Виконавцем за договором послуг у спірний період та виникнення заявленої до стягнення заборгованості у заяві не вказано та до неї не додано.

Так, у розрахунку заборгованості, доданого до заяви, зазначені нарахування за листопад та грудень 2019 по 464,98 грн. на місяць та у січні 2020 1286,62 грн. При цьому у дужках до даного місяця вказаного «коригування за 2019 р.», при цьому не зазначено та не надано будь-якого обґрунтування та доказів проведення такого коригування, коли за місяць (січень 2020) нарахована сума 1286,62 грн., тоді як щомісячна оплата, як зазначив сам заявник, складає 464,98 грн.

Згідно з п. 6 договору Виконавець надає акт здачі-приймання робіт (надання послуг). Отриманий акт здачі-прийняття робіт споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути в адресу виконавцю на протязі 7-ми робочих днів з дати отримання. У разі неотримання виконавцем акту здачі-прийняття робіт або обґрунтованих заперечень в його підписанні у встановлений термін, акт підписується з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

В заяві КП Наше місто ЗМР зазначено, що на виконання умов договору заявник щомісячно направляв боржнику акти виконаних робіт (наданих послуг), однак підписані іншою стороною акти не були повернуті, як з зауваженнями так і без зауважень. При цьому, в тексті заяви заявник вказав, що цивільне законодавство не вимагає обов`язкового оформлення акту на підтвердження надання послуг.

Відповідні акти (їх копії) до заяви не додані, зокрема з позначенням про відмову у підписанні їх (актів) споживачем, як того вимагає договір; не надано доказів надання (направлення) Споживачу (боржнику) таких актів, як зазначено в заяві, та/або письмової вимоги щодо оплати заявленої до стягнення суми заборгованості.

Суд зазначає, що сам по собі наданий заявником розрахунок основного боргу, без доказів на його обґрунтування, не є належним доказом на підтвердження виникнення заявленої до стягнення заборгованості.

Зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, якщо виникнення (наявність) та розмір заборгованості, а також викладені у заяві обставини підтверджується доданими до заяви документами.

Ненадання заявником відповідних доказів виключає можливість розгляду його вимог у порядку наказного провадження та видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, до заяви про видачу судового наказу не додано документів (їх копій), які підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення грошової заборгованості.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє Комунальному підприємству Наше місто Запорізької міської ради у видачі судового наказу про стягнення грошової заборгованості на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника на те, що зі змісту доданих до заяви про видачу судового наказу документів вбачається, що вони засвідчені від імені Комунального підприємства Наше місто Запорізької міської ради юрисконсультом Рудь Д.О., однак докази на підтвердження повноважень вказаної особи засвідчувати копії документів від імені КП Наше місто ЗМР до заяви не надані. Крім того, заявником до заяви додані документи, які взагалі ніким не засвідчені.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись 147 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству Наше місто Запорізької міської ради у видачі судового наказу за заявою (вих. № 52 від 06.10.2020) про видачу судового наказу про стягнення грошової заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала підписана 20.10.2020.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Копію даної ухвали направити стягувачу та боржнику за заявою.

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Суддя М.В. Мірошниченко