РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/755/20

Господарський суд Чернігівської області у складі

судді Федоренко Ю.В.

секретаря судового засідання Сиворакша Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінаста»

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Чернігівторгбуд»

про стягнення 39 127,87 грн

за участю представників:

позивача: : не з`явився.

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні, відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача 26 123,42 грн боргу за договором про відкриття/обслуговування рахунків у цінних паперах власників №Д-140 від 18.03.2015 (далі за текстом Договір) 2 612,34 грн штрафу, 2217,28 грн пені. 5694,90 грн інфляційних, 2479,93грн. три відсотки річних. Позовні вимоги обгрунтовані не належним виконанням відповідачем умов Договору щодо своєчасності проведення розрахунків за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №927/755/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.09.2020 до суду надійшло клопотання відповідача №5 про долучення документів до матеріалів справи.

11.09.2020 до суду надійшло клопотання відповідача про застосування позовної давності по господарській справі №927/755/20 і відмові позивачу у задоволенні позову.

11.09.2020 до суду від відповідача надійшли клопотання №1, №2 та №3 про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.09.2020 суд, відповідно до ч.5 ст.252 ГПК України, враховуючи подане клопотання відповідача про витребування доказів, за власною ініціативою вирішив провести розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, задовольнити клопотання відповідача про витребування доказів. Судове засідання у справі призначено на 05.10.2020.

Вказаною ухвалою витребувано у позивача: розгорнутий розрахунок заборгованості за Договором № Д-140 із зазначенням періоду нарахування боргу, місячної суми боргу (із наданням суду належних доказів обгрунтування цієї місячної суми; докази надання відповідних послуг; оригінал претензійного листа із доказами його направлення (вручення) відповідачу та належним чином засвідчені їх копії; оригінал відповіді на претензію (лист № 18 від 13 травня 2020 року) та належним чином засвідчену його копію; всі рахунки на оплату за спірний період з доказами про їх направлення на адресу відповідача або вручення останньому, належним чином засвідчені копії цих документів.

25.09.2020 від відповідача надійшло клопотання №0150 від 21.09.2020 про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

25.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову відповідач посилається на не надання позивачем доказів на підтвердження встановлення сторонами місячної вартості послуг у розмірі 505,80 грн, зазначає, що рахунки на оплату послуг, акти виконаних робіт, претензійного листа позивач йому не направляв. Вважає, що позивачем не доведено розміру заявленого до стягнення боргу.

01.10.2020 до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог у якій позивач просить стягнути з відповідача 17703 грн боргу, 606,96 грн штрафу, 4154,80 грн пені, 1567,03 грн 3% річних, 3841,55 грн інфляційних нарахувань.

Пункт 2 ч.2 ст.46 ГПК України надає право позивачу збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява про зменшення позовних вимог подана до першого судового засідання, яке призначене на 05.10.2020, не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін, і приймається судом до розгляду. Спір вирішується з врахуванням вказаної заяви. Предметом спору після зменшення позовних вимог є стягнення заборгованості у сумі 27873,34 грн.

На виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області позивачем до заяви від 05.10.2020 надано додаткові документи з доказами їх направлення відповідачу, які судом долучені до матеріалів справи ( а.с.105-225).

В судове засідання 05.10.2020 з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Ухвала господарського суду від 14.09.2020 про призначення судового засідання на 05.10.2020 отримана відповідачем, що підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні 05.10.2020 оголошено перерву до 20.10.2020 об 11:30.

Ухвалою від 05.10.2020 суд повідомив відповідача про оголошення перерви на 20.10.2020 об 11:30. Вказана ухвала направлена на електронну адресу відповідача.

05.10.2020 представником позивача подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

Ухвалою від 06.10.2020 у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні 20 жовтня 2020 року об 11:30 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

08.10.2020 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на 20.10.2020.

12.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заначив, що позивач в межах трьох річного строку позовної давності з дати останнього платежу, частково простивши заборгованість, яка була заявлена поза межами строку позовної давності, здійснив докладний розрахунок заборгованості відповідача із відповідними штрафними санкціями, індексом інфляції, 3% річних, остаточний розрахунок зроблений в заяві про зменшення позовних вимог від 28 вересня 2020 року, що оскільки відповідач частково оплачував послуги позивача (останній платіж, проведено банком 06 червня 2017 року), то цим відповідач як визнав борг і тарифи на депозитарні послуги, які потрібно оплачувати, так і визнав, що позивач надавав йому відповідні послуги за вказаним договором, а відповідач їх отримував, що не підписання відповідачем актів, та не оплата рахунків не звільняють його від сплати заборгованості, яка у виникла за Договором № Д-140, що відповідач не пред`являв позивачу жодних претензій стосовно надання вказаних послуг

12.10.2020 від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

12.10.2020 від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судове засідання 20.10.2020 представники сторін не з`явилися.

Суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, оскільки це є правом сторони і не порушує нічиї охоронювані законом права та інтереси.

Суд не задовольнив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його необгрунтованістю.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами п.2 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив.

Предметом спору у справі є стягнення з відповідача 27873,34грн., в т.ч. 17703 грн боргу, 606,96 грн штрафу, 4154,80 грн пені, 1567,03 грн 3% річних, 3841,55 грн інфляційних нарахувань.

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення відповідно до укладеного між сторонами Договору розміру тарифу на депозитарні послуги, наявності чи відсутності підстав для сплати відповідачем послуг позивача, стягнення штрафних санкцій та річних і інфляційних нарахувань.

Як встановлено ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

18.03.2015 між ТОВ «Фінаста» (депозитарна установа) та ПАТ «Чернігівторгбуд» (емітент) укладено договір відкриття/обслуговування рахунків у цінних паперах власників №Д-140.

Відповідно до п.1.1 Договору депозитарна установа (позивач) зобов`язався у порядку, передбаченому законодавством, внутрішніми документами депозитарної установи та цим Договором, прийняти від емітента (відповідача) реєстр власників іменних цінних паперів (далі-Реєстр) та інші документи, визначені законодавством, відкрити рахунки у цінних паперах власникам цінних паперів емітента, зазначеним у переданому їй реєстрі, зарахувати на вказані рахунки права на цінні папери емітента, а також забезпечити депозитарний облік цінних паперів емітента на відповідних рахунках власників, а емітент зобов`язався оплатити послуги депозитарної установи.

Відповідно до п. 6.1 договору він укладений на невизначений строк і набуває чинності з моменту його підписання.

В пункті 2.1.1.-2.1.3 Договору сторони зазначили, що Депозитарна установа зобов`язана прийняти від Емітента Реєстр та інші документи, визначені законодавством, на підставі акту приймання передачі, який підписується керівниками або уповноваженими представниками та засвідчується печатками Емітента і Депозитарної установи; Відкрити у відповідності до законодавства кожному Власнику рахунок у цінних паперах на підставі цього Договору, відповідної заяви Емітента на відкриття рахунків у цінних паперах власникам, оформленої у відповідності до вимог внутрішніх документів Депозитарної установи, та переданого Депозитарній установі Реєстру протягом 30 днів після дати передачі Депозитарній установі Реєстру; Зарахувати на підставі цього Договору, розпорядження Емітента на зарахування прав на іменні цінні папери у бездокументарній формі на рахунки, Реєстру та документів про обтяження цінних паперів зобов`язаннями (за наявності), а також у відповідності до законодавства права на цінні папери та рахунки Власників протягом 30 днів після дня відкриття рахунків у цінних паперах Власникам.

Протоколом засідання наглядової ради Відповідача від 16 березня 2015 року Позивача було обрано Депозитарною установою, яку уповноважено на обслуговування рахунків у цінних паперах акціонерів Відповідача.

Згідно акту приймання передачі Реєстру власників іменних цінних паперів від 24 березня 2015 року емітент передав, а депозитарна установа прийняла такі документи емітента: реєстр власників іменних цінних паперів ПАТ «Чернігівторгбуд» у паперовій формі, складений на дату припинення діяльності попереднього зберігача ПАТ Банк «Демарк» 30.01.2015 на 14 аркушах; реєстр власників іменних цінних паперів ПАТ «Чернігівторгбуд» у електронній формі, складений на дату припинення діяльності попереднього зберігача ПАТ Банк «Демарк» 30.01.2015р, в електронній формі 1 диск.

Копія реєстру власників іменних цінних паперів ПАТ «Чернігівторгбуд» додана до матеріалів справи (а.с.119-133).

Згідно п.3.1.1 Договору емітент зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги депозитарної установи відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору Емітент оплачує послуги депозитарної установи згідно з цим договором та відповідно до тарифів, встановлених депозитарною установою. Тарифи депозитарної установи, встановлені на дату укладення договору є додатком до договору (Додаток 1).

Сторонами підписано Додаток №1 до договору Тарифи на депозитарні послуги, в якому визначили тарифи за зберігання цінних паперів на рахунках власників 2000грн. + 0,005% від номінальної вартості ЦП, які обслуговуються за договором з емітентом.

Згідно п.2.2.5 Договору депозитарна установа має право вносити зміни до внутрішніх документів депозитарної установи та тарифів депозитарної установи.

Відповідно до п.4.3 Договору тарифи депозитарної установи на депозитарні послуги можуть бути змінені депозитарною установою, про що депозитарна установа зобов`язана повідомити емітента засобами поштового зв`язку не пізніше ніж 30 робочих днів після прийняття відповідного рішення про зміну тарифів.

Укладений між сторонами Договір відповідає Вимогам до договору про обслуговування рахунку в цінних паперах, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку 06.08.2013 №1412, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.09.2013 за №1502/24034, зокрема, і пункту 6 розділу якими установлено, що Договір має містити перелік та вартість послуг депозитарної установи або вказівку на те, що депонент погоджується з тарифами, встановленими депозитарною установою на дату укладення Договору. Договір повинен містити строки та спосіб повідомлення депонента депозитарною установою про зміни до тарифів на послуги депозитарної установи.

Листом №20/10/2015-34 від 20.10.2015 позивач повідомив ПАТ «Чернігівторгбуд» (директор Митькевич В.І., вул.Ушинського,109км, м.Чернігів) про зміну тарифу за зберігання цінних паперів на рахунках власників, зазначивши, що новий тариф буде введено в дію з 01.12.2015. До вказаного листа додано Додаток №2 від 01.12.2015 Тарифи на депозитарні послуги, в якому визначено тарифи на зберігання цінних паперів на рахунках власників 500грн. + 0,005% від номінальної вартості ЦП, які обслуговуються за договором з емітентом (в якості доказу направлення відповідачу позивачем додано до матеріалів справи копію квитанцію від 23.10.2015).

Відповідно до ч.1 ст.188 Господарського кодексу України яка кореспондується з ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що позивач, згідно п.4.3 договору змінив тарифи на депозитарні послуги і належним чином повідомив про це відповідача, що відповідає чинному законодавству та умовам п.2.2.5, 4,3 Договору між сторонами. Не підписання відповідачем додатку №2 до Договору не підтверджує заперечень позову, оскільки тарифи позивача на депозитарні послуги були змінені у відповідності до п.2.2.5, 4,3 Договору. Отже, заперечення відповідача в цій частині судом не прийняті до уваги.

Довідкою №28/09/2020-4 від 28.09.2020 позивач повідомив, що згідно з договором про відкриття/обслуговування рахунків у цінних паперах власників №Д-140 від 18.03.2015 , укладеного з ПАТ «Чернігівторгбуд», ТОВ «Фінаста» здійснює адміністративні, інформації, облікові операції з обслуговування рахунків в цінних паперах та здійснює інші послуги, що передбачені Положенням провадження депозитарної діяльності, затвердженого Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку 23.04.2013 №735. На виконання наведених функцій ТОВ «Фінаста» прийняла від ПАТ «Чернігівторгбуд» реєстр власників іменних цінних паперів та інші необхідні документи, визначені законодавством; відкрила рахунки у цінних паперах кожному власнику відповідно до вказаного реєстру; зарахувала права на цінні папери на рахунки власників у відповідності до укладеного договору; здійснює депозитарні операції та депозитарний облік цінних паперів ПАТ «Чернігівторгбуд» (емітента) на відповідних рахунках в цінних паперах власників; надає виписки з рахунків в цінних паперах; зберігає цінні папери на рахунках власників; здійснює обслуговування рахунків в цінних паперах; проводить безумовні операції з управління рахунками у цінних паперах. Будь-яких претензій від емітента стосовно виконання вказаних функцій з боку ТОВ «Фінаста» за спірний період не надходило.

Позивачем складені Акти виконаних робіт та виписані Рахунки-фактури на оплату згідно договору відкриття/обслуговування рахунків у цінних паперах власників №Д-140 від 18.03.2015 (а.с.146-225). Доказів направлення на адресу відповідачу вказаних документів суду не надано.

Згідно п. 4.2 Договору оплата послуг зберігача здійснюється емітентом щомісячно до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому надавались послуги згідно акту-рахунку, який надсилається депозитарною установою емітенту засобами поштового зв`язку не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем у якому надавались послуги.

Відповідач згідно платіжного доручення №6568218SB від 03.06.2017 перерахував на рахунок позивача 10000грн. з призначенням платежу за зберігання цінних паперів, таким чином підтвердивши отримання від позивача послуг згідно укладеного між сторонами договору.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором виконував не належним чином, позивачем було направлено відповідачу претензію №13/09/2019-2 від 13.09.2019, в якій зазначив, що відповідно до п.4.1, 4.2 договору ТОВ «Фінаста» щомісяця направляє рахунки на оплату наданих депозитарних послуг, які відповідачем не оплачуються, що станом на 01.09.2019 заборгованість відповідача становить 20559,62грн. Вказана претензія направлена відповідачу 13.09.2019, що підтверджується копією поштової квитанції, яка додана до матеріалів справи.

Враховуючи, що відповідач фактично отримував надані послуги за Договором і частково їх оплачував; з письмовим повідомленням про розірвання Договору не звертався; умовами Договору сторонами було погоджено строк оплати наданих послуг - щомісячно до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому надавались послуги; відповідачу була направлена претензія з вимогою оплатити надані послуги на яку не було надано відповіді; з урахуванням загальних засад цивільного законодавства якими є справедливість та розумність (п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України), суд приходить до висновку про доведеність позивачем розміру заборгованості в сумі 17703,00грн за період з 01.09.2017 по 13.08.2020.

Згідно із ст. 610, 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за період з 01.09.2017 по 13.08.2020 становить 17703,00грн. Розрахунок проведено в межах трьох річного строку позовної давності, а тому у суду немає підстав для застосування позовної давності в частині стягнення заборгованості.

У погоджений Договором строк відповідач надані послуги не оплатив. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 17703,00грн. обгрунтовані і підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивач просить стягнути з відповідача 4154,80грн. пені за період з 13.08.2019 по 13.08.2020 та 606,96грн. штрафу за період з 13.08.2019 по 13.08.2020.

Відповідно до п. 5.5. Договору прострочення емітентом платежу за надані депозитарною установою депозитарні послуги більше як на шістдесят календарних днів вважається відмовою від виконання умов договору, у зв`язку з чим емітент, крім основної суми заборгованості перед депозитарною установою, повинен сплатити депозитарній установі штраф у розмірі 10% від основної суми заборгованості та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день прострочення, за період прострочення.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок штрафу, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині обгрунтовані і підлягають задоволенню повністю в сумі 606,96грн.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України).

Про порушення свого права на отримання оплати за надані послуги позивач дізнався 26 числа місяця, наступному за місяцем, у якому надавались послуги. Пеню позивачем розраховано з 13.08.2019 на суму 17703 грн, тобто на загальну суму боргу, яка виникла станом на липень 2020, що не відповідає умовам договору між сторонами.

Позовну заяву до суду позивач подав 17.08.2020 в зв`язку з чим позовна давність переривається відповідно до ч.2 ст.264 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, у позові про стягнення пені за період з 13.08.2019 по 16.08.2020 суд відмовляє в зв`язку з закінченням строку позовної давності.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що при здійсненні нарахування пені позивачем не враховані приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та не вірно визначено суму боргу за конкретний місяць нарахування пені, а тому суд здійснив перерахунок пені самостійно.

Таким чином, пеня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 474,71 грн.

В решті позову про стягнення пені судом відмовлено за необгрунтованістю.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3841,55грн інфляційних нарахувань за період вересень 2017 року липень 2020 року, 1567,03грн три проценти річних за період з 01.09.2017 по 13.08.2020.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, обов`язок оплатити основний борг, а також обов`язок оплатити нараховані на основний борг три відсотки річних та інфляційні втрати, є похідними один від одного зобов`язаннями, хоча і є взаємопов`язаними між собою; крім того, норми цивільного законодавства не ставлять в залежність одночасність вимог кредитора на стягнення з боржника основної заборгованості від одночасності права вимоги на стягнення трьох відсотків річних, інфляційних у зв`язку з простроченням основного грошового зобов`язання.

При застосуванні індексу інфляції, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтуються на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про правомірність нарахування інфляційних та 3% річних. Проте, перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру відсотків річних та інфляційних нарахувань, суд доходить висновку, що позивачем не вірно проведені нарахування вказаних сум, а тому суд здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних самостійно, враховуючи суму боргу за кожний конкретний місяць заборгованості.

За перерахунком суду, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань підлягають задоволенню в сумі 1565,45грн., в частині стягнення 3% річних в сумі 797,79грн.

В решті вимог про стягнення 3% річних та інфляційних судом відмовлено за необгрунтованістю.

За нормами ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст.525, 526 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконав, суд з урахуванням вищезазначеного, доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу в сумі 17703,00грн., в частині стягнення пені в сумі 474,71грн., в частині стягнення штрафу в сумі 606,96грн., в частині стягнення інфляційних в сумі 1565,45грн., в частині стягнення 3% річних в сумі 797,79грн.

В решті позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1594,82 грн. судового збору.

Керуючись ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково і стягнути з Приватного акціонерного товариства «Чернігівторгбуд», вул. Ушинського, 109 км, м. Чернігів, , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінаста», вул. Глибочицька, 28, м. Київ, , 17 703 грн боргу, 606,96 грн штрафу, 474,71 грн пені, 797,79 грн 3% річних, 1565,45 грн інфляційних нарахувань та 1594,82 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 26.10.2020

Суддя Ю.В. Федоренко