ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 року м. Дніпро Справа № 912/2601/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційні скарги

Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

та Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.01.2020 р.

( суддя Тимошевська В.В., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 24.01.2020 р.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз",

( м. Київ )

до Комунального підприємства "Теплоенергетик",

( м. Кропивницький )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України",

( м.Київ )

про повернення майна та стягнення 16 544 285,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Теплоенергетик", про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 2 475,748 тис. куб. метрів та стягнення 16 544 285,04 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 2 475,748 тис. куб. метрів, з покладенням на Відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог Позивач послався на положення ст. ст. 1212 - 1214 ЦК України та зазначив, що Відповідач шляхом самовільного відбору з газотранспортної системи безпідставно набув у власність природний газ в обсязі 2 475,748 тис. куб. метрів, який належить АТ "Укртрансгаз".

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.01.2020 р. в позові відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Комунального підприємства "Теплоенергетик" 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду повністю, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що між Відповідачем та Третьою Особою: 09.09.2016 р. був укладений договір постачання природного газу № 1531/1617-ТЕ-18; 28.10.2016 р. був укладений договір постачання природного газу № 1850/1617-БО-18; 07.09.2017 р. був укладений договір постачання природного газу № 5132/1718-ТЕ-18; 07.09.2017 р. був укладений договір постачання природного газу № 5133/1718-БО-18. У жовтні 2016 року, у зв`язку з порушенням Відповідачем умов п. 17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758, Третя Особа не здійснювала постачання природного газу. У жовтні 2017 року, в зв`язку з порушенням Відповідачем умов п. 12 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 р. № 187, Третя Особа не здійснювала постачання природного газу.

При цьому Скаржник зазначає, що НАК «Нафтогаз України» не постачав природний газ у спірний період. Матеріали справи не містять доказів зворотнього. За відсутності у газотранспортній системі природного газу, виділеного Відповідачу постачальником, Відповідачем було фактично спожито газ з обсягів, що належать AT «Укртрансгаз». Факт закупівлі природного газу AT «Укртрансгаз» для виробничо-технологічних потреб, власних потреб та послуг балансування підтверджено наданими з позовною заявою матеріалами. У Відповідача були відсутні правові підстави для набуття майна Позивача. Відсутні також і договірні відносини між сторонами спору щодо постачання газу.

Водночас, на думку Скаржника, суд, здійснивши висновки про споживання Відповідачем природного газу з ресурсу НАК «Нафтогаз України», вийшов за межі доказування у даній справі.

Скаржник наголошує на тому, що будь-яких правочинів, господарських операцій чи інших фактичних даних, які б свідчили про реальне постачання/замовлення послуг транспортування НАК "Нафтогаз України" Відповідачу будь-яких обсягів природного газу у спірний період, матеріали справи не містять.

Скаржник вважає висновки суду щодо споживання Відповідачем природного газу з ресурсу НАК «Нафтогаз України» не ґрунтуються на фактичних обставинах та доказах.

Скаржник зазначає, що обов`язковою передумовою поставки природного газу споживачу є наявність укладеного з постачальником договору, його виконання та наявність підтвердженого обсягу природного газу. НАК «Нафтогаз України» не замовляло послуг транспортування у спірний період щодо Відповідача. Тобто, в газотранспортній системі фізично був відсутній газ НАК «Нафтогаз України», який міг би спожити Відповідачу жовтні 2016, жовтні 2017 року, тому висновки суду щодо споживання газу з ресурсу НАК «Нафтогаз України» у спірний період є безпідставними.

Від Комунального підприємства "Теплоенергетик" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Підприємство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Підприємство посилається на те, що природний газ набутий КП «Теплоенергетик» у жовтні 2016 року та у жовтні 2017 року з достатніх правових підстав, в незаборонений цивільним законодавством спосіб, з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені в ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Крім того, у відзиві Підприємство посилається на те, що відносини з постачання природного газу у жовтні 2016 року та у жовтні 2017 року повинні бути врегульовані саме між Постачальником природного газу, яким є ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Теплоенергетик» ( як Споживачем природного газу ) в рамках укладених договорів на постачання природного газу, що передбачено також умовами самих договорів.

Підприємство також вказує на те, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/2017», яке є обов`язковим до виконання, на ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону та забезпечувати виділення таких номінацій протягом всього опалювального сезону 2016/2017 років. Аналогічний висновок про обов`язок ПАТ «ПАК «Нафтогаз України» видати номінації відповідно до вказаного вище Розпорядження також викладено у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 р. у справі № 926/680/17, від 21.03.2018 р. у справі № 911/656/17, від 04.04.2018 р. у справі № 904/5094/17, від 15.03.2018 р. у справі № 922/345/17, від 22.06.2018 р. у справі 904/5621/17. Вказані обставини свідчать про виникнення у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» законодавчо встановленого обов`язку постачати природний газ КП «Теплоенергетик», як споживачу по укладеним між ними договорами постачання природного газу. При цьому, планові обсяги постачання природного газу були визначені сторонами в укладених між ними договорах, які в силу ст. 629 ЦК України є обов`язковими до виконання.

Крім того, Підприємство зазначає про те, що можливість відбору КП «Теплоенергетик» із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача ПАТ «НАК «Нафтогаз України» номінацій є однією з гарантій безперебійного та безперешкодного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Відповідно, невидача або несвоєчасна видача номінацій унеможливлює безперешкодне отримання КП «Теплоенергетик» необхідних обсягів природного газу, оскільки у тому числі може мати наслідком обмеження або взагалі припинення надання послуг з розподілу природного газу, у зв`язку з неотриманням від ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як постачальника газу, підтверджених обсягів природного газу. ї саме на цій стадії правовідносин між сторонами спору вступає в активну правозастосовну дію Розпорядження №720-р від 04.10.2017 р., яким ПАТ «НАК «Нафтогаз України» доручено разом з операторами газотранспортних та газорозподільних мереж, одним з яких є Позивач у справі, забезпечити протягом опалювального сезону 2017/18 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії. Аналогічний висновок про обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» видати номінації відповідно до вказаного вище Розпорядження також викладено у постановах Верховного Суду від 06.09.2018 р. у справі № 904/9265/17, від 03.10.2018 р. у справі № 904/8963/17, від 22.06.2018 р. у справі № 904/5621/17, від 21.03.2018 р. у справі № 911/656/17, від 14.05.2018 р. у справі № 926/680/17, від 04.09.2018 р. у справі № 922/4187/17.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді Кузнецова І. Л., Широбокова Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "НАК"Нафтогаз України", розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 17.03.202 0р.

Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" також звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду повністю, та прийняти нове рішення, яким в позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що в порушення вимог Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГТС та за відсутності замовників послуг транспортування і фізичної передачі на вході до газотранспортної системи природного газу для його транспортування Відповідачу, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні допустив неправильне застосування положень п. 10 гл. З розділу XII Кодексу ГТС в редакції до внесення змін 28.04.2017 р. та п. 8 гл. З розділу XII в редакції після внесення змін 28.04.2017 р. щодо алокації фактичних обсягів, п. 2, п. З глави 1 розділу XIII (щодо розрахунку небалансу замовників), пункту 4 глави XIV (щодо розрахунку вартості послуг балансування) Кодексу ГТС, які за дійсних фактичних обставин справи № 912/2601/19 не підлягали застосуванню.

При цьому Скаржник зазначає, що лише наявність укладеного договору не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки належним доказом який підтверджує факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення відповідної господарської операції.

Скаржник наголошує на тому, що Відповідач набув природний газ за рахунок Позивача в жовтні 2016 та жовтні 2017 року в обсязі 2 475,748 тис. куб. м. без будь-якої правової підстави в результаті споживання майна за рахунок забезпечення Позивачем його наявності в газотранспортній системі на виконання обов`язків Оператора газотранспортної системи. Таким чином, набуте Відповідачем майно в обсязі 2 475,748 тис. куб. метрів природного газу в розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном за рахунок Позивача.

Водночас, на думку Скаржника, враховуючи відсутність положень Кодексу ГТС, які б регулювали правовідносини з транспортування/балансування між Позивачем та Відповідачем, та за наявністю факту відбору природного газу Відповідача з ресурсу та за рахунок Позивача в обсязі 2 475,748 тис. м. куб у жовтні 2016 та у жовтні 2017 року, до спірних правовідносин застосовуються саме загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави та повернення в натурі безпідставно набутого майна, визначені саме ст. ст. 1212-1213 ЦК України.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до прийняття неправильного рішення, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі, достовірні документальні докази, що підтверджували б виконання Відповідачу поставки AT "НАК "Нафтогаз України" природного газу в обсязі 2 475,748 тис. м. куб у жовтні 2016 та у жовтні 2017 року.

Від Комунального підприємства "Теплоенергетик" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Підприємство не погоджується з доводами апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз", вважає її також безпідставною і необґрунтованою, оскільки природний газ набутий КП «Теплоенергетик» у жовтні 2016 року та у жовтні 2017 року з достатніх правових підстав.

Зокрема, Комунальне підприємство вважає, що Позивачем в апеляційній скарзі помилково зазначено, що набуте Відповідачем майно в обсязі 2 475,748 тис. куб. метрів природного газу в розумінні cт. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном за рахунок Позивача, оскільки згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Комунальне підприємство посилається на те, що Постачальником природного газу для КП «Теплоенергетик» у 2016-2017 роках було ПАТ «НАК «Нафтогаз України», що підтверджується укладеними між ними договорами поставки природного газу на опалювальний сезон 2016/2017: № 1531/1617-ТЕ-18 від 09.09.2016 р. № 1850/1617-БО-18 від 28.10.2016 р., № 259/16-ПР-11 від 20.12.2016 р.; та на опалювальний сезон 2017/2018: № 2013/1718-ЕЕ від 26.09.2017 р., № 5132/1718-ТЕ-18 від 07.09.2017 р., № 5133/1718-БО-18 від 07.09.2017 р., № 5159/1718-КП-18 від 25.09.2017 р., пунктом 2.1. яких визначено обсяг постачання природного газу, зокрема у жовтні 2016 року та у жовтні 2017 року. Зважаючи на викладене, Відповідач вважає, що відносини з постачання природного газу у жовтні 2016 року та у жовтні 2017 року повинні бути врегульовані саме між постачальником природного газу, яким є ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Теплоенергетик» ( як споживачем природного газу) в рамках укладених договорів на постачання природного газу, що передбачено також умовами самих договорів.

Комунальне підприємство також вказує на те, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на підставі відповідних договорів постачання природного газу та спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення № 187 від березня 2017 року, Правила постачання природного газу та розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 р. № 720-р, було зобов`язане постачати природний газ КП «Теплоенергетик», як виробнику теплової енергії для виробництва теплової енергії, у тому числі шляхом своєчасної видачі номінацій, і це є обов`язком ПАТ «НАК Нафтогаз України», а не правом.

У додаткових поясненнях Акціонерне товариство "Укртрансгаз" не погоджується з висновком суду першої інстанції із посиланням на розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року» та від 04.10.2017 р. № 720-р «Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року», оскільки такий висновок свідчать про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та не відповідність таких висновків обставинам справи. Так, фактично матеріали справи № 912/2601/19 не містять належних та допустимих доказів виконання Договорів поставки природного газу, укладених між Відповідачем з НАК «Нафтогаз України», а судом першої інстанції під час розгляду справи не досліджувались і не встановлені факти їх фактичного виконання в частині купівлі- продажу природного газу в спірний період та в спірних обсягах.

Позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що навіть за наявності укладених договорів між АТ «НАК Нафтогаз України» та Відповідачем, це не може свідчити про здійснення поставки природного газу Споживачу, оскільки доказом який підтверджує саме факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу в рамках укладеного договору поставки, який і має фіксувати проведення господарської операції.

Додатково до обставин викладених в апеляційній скарзі, Позивач посилається на судову практику - правові позиції Верховного Суду щодо застосування положень ст. 1212 ЦК України наведені в постановах від 20.12.2018 р. у справі № 920/169/18, від 03.03.2020 р. у справі № 910/6611/19 від 15.05.2019 р. у справі № 924/811/18, від 24.02.2020 р. у справі № 911/1036/19, де суд звертає увагу, що сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

В наступних поясненнях, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" зазначає про застосування до спірних правовідносин загальних положень про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави та повернення в натурі безпідставно набутого майна, визначених саме ст. ст. 1212-1213 ЦК України, враховуючи відсутність актів приймання-передачі природного газу на виконання договорів постачання природного газу, а також відсутність замовників послуг транспортування природного газу набутих Відповідачем.

Від Комунального підприємства "Теплоенергетик" надійшло клопотання про стягнення витрат, пов`язаних з оплатою Відповідачем послуг адвоката за надання професійної правничої допомоги щодо ведення справи № 912/2601/19 в Центральному апеляційному господарському суді від 04.03.2020 р. № 13-480/03.

Згідно уточнення, Відповідач просить апеляційний суд стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик» витрати, пов`язані з оплатою Комунальним підприємством «Теплоенергетик» послуг адвоката за надання професійної правничої допомоги щодо ведення справи № 912/2601/19 в Центральному апеляційному господарському суді у сумі по 9 000 грн. з кожного.

До вказаної заяви, Відповідачем додані: копія договору про надання правової (правничої) допомоги № 02-03-20 від 02.03.2020 р.; детальний опис наданих адвокатських послуг КП "Теплоенергетик", як Відповідачу у справі № 912/2601/19; рахунок на оплату адвокатських послуг № 02-03-20 від 02.03.2020 р.; платіжне доручення від 04.03.2020 р. № 430 в сумі 18 000,00 грн.; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Гусєвим О.М. серії КР № 000104 від 30.05.2017 р.; ордер від 02.03.2020 р. серії КР № 61528.

Від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн та тих, що заявник очікує понести на 90 відсотків, з огляду на вте, що заявлені Відповідачем до відшкодування витрати у сумі 9 000,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом та видом послуги в розумінні Закону України «Про адвокатуру» та ГПК України, затраченим ним часом на надання дійсних послуг ( підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію свого клієнта, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося ), а тому такі витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру, а тому не повинні бути задоволені судом.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2020 р. поновлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.01.2020 р. у справі № 912/2601/19, відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз". Об`єднано апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "НАК"Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.01.2020 р. року у справі № 912/2601/19 в одне провадження для сумісного розгляду у судовому засіданні 17.03.2020 р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2020 р. розгляд апеляційних скарг відкладено на 14.04.2020 р.

Судове засідання 14.04.2020 р. не відбулось через запровадження постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 р. № 215, на всій території України карантину із забороною, зокрема, проведення всіх масових заходів. Учасникам справи було повідомлено, що про дату та час судового засідання вони будуть повідомленні додатково.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.04.2020 р. розгляд скарг призначено в судове засідання на 11.06.2020 р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2020 р. розгляд апеляційної скарги було відкладено в судове засідання на 11.08.2020 р.

27.07.2020 р. від Комунального підприємства "Теплоенергетик" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому Відповідач просить провести судове засідання у справі № 912/2601/19 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2020 р. судове засідання у справі № 912/2601/19 вирішено провести 11.08.2020 р. в режимі відеоконференції. Забезпечити проведення відеоконференції за участю представника Комунального підприємства "Теплоенергетик" з Центральним апеляційним господарським судом 11.08.2020 р. доручено Господарському суду Кіровоградської області.

В судовому засіданні 11.08.2020 р. по справі оголошено перерву до 29.09.2020 р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.09.2020р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 22.10.2020 р.

Від представника Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2020 р. судове засідання у справі № 912/2601/19 вирішено провести 22.10.2020 р. в режимі відеоконференції, із забезпеченням її проведення для Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/)

09.10.2020 р. від представника Комунального підприємства "Теплоенергетик" надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Доручити забезпечення розгляду справи № 912/2601/19 в режимі відеоконференції заявник просить Господарському суду Кіровоградської області.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2020 р. судове засідання у справі № 912/2601/19 вирішено провести 22.10.2020 р. в режимі відеоконференції. Забезпечити проведення відеоконференції за участю представника Комунального підприємства "Теплоенергетик" з Центральним апеляційним господарським судом 22.10.2020 р. доручено Господарському суду Кіровоградської області.

В останніх поясненнях, які надійшли від АТ «Укртрансгаз», Позивач зазначає, що позовні вимоги у справі № 912/1558/18 складалися у тому числі і з вартості послуг балансування обсягів природного газу, спожитих КП «Теплоенергетик» у жовтні 2016 року в обсязі 1 572,677 тис. м. куб та в жовтні 2017 року в обсязі 903,071 тис. м. куб. Відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2020 р. Позивачу відмовлено в стягненні з ВАТ «Кіровоградгаз» вартості послуг балансування 903,071 тис. м. куб. природного газу, спожитих КП «Теплоенергетик» у жовтні 2017 року. Підставою позовних вимог АТ «Укртрансгаз» у справі № 912/1558/18 було зазначено заборгованість ВАТ «Кіровоградгаз» за послуги балансування, яка виникла на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 р. та Кодексу Газотранспортної системи. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2020 р. у справі № 912/1558/18, відмовлено в задоволенні позовної заяви в частині віднесення Позивачем на ВАТ «Кіровоградгаз» обсягів негативного небалансу по споживачу КП "Теплоенергетик" за період жовтня 2017 року.

Враховуючи відсутність актів приймання-передачі природного газу на виконання договорів постачання природного газу, а також відсутність замовників послуг транспортування природного газу набутих Відповідачем, з урахуванням доводів апеляційної скарги АТ «Укртрансгаз», наданих Позивачем пояснень у справі № 912/2601/19 та висновку суду у справі № 912/1558/18, Скаржник вважає, що спірний обсяг 903,071 тис. м. куб. природного газу спожитий КП «Теплоенергетик» у жовтні 2017 року, набуто без правових підстав, за межами правовідносин, врегульованих Кодексом ГТС та за відсутності договірних відносин із Позивачем щодо передачі цього майна.

У судовому засіданні 22.10.2020 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у поданому позові АТ "Укртрансгаз" посилається на те, що у жовтні 2016 р. та у жовтні 2017 р. КП "Теплоенергетик" безпідставно набуло з газотранспортної системи 2 475,74.8 тис. куб. м. природного газу, власником якого є АТ "Укртрансгаз". Так, для відбору Відповідачем в жовтні 2016 р. та в жовтні 2017 р. природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є Відкрите акціонерне товариство "Кіровоградгаз", Відповідач повинен був мати Постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності Відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен буй самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено абз. 2 п. 3 глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2493, та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. № 2496.

Однак, як вказує Позивач, Відповідач, незважаючи на відсутність у нього Постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з Позивачем здійснив відбір 2 475,748 тис. куб. м. природного газу.

Виходячи з викладеного та оскільки Відповідачу в жовтні 2016 року та в жовтні 2017 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то, за висновком Позивача, відбір 2 475,748 тис куб. м. природного газу був здійснений Відповідачем з обсягів природного газу АТ "Укртрансгаз", що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель, за відсутності будь-яких правових підстав.

На підставі наведеного, Позивач вказує про наявність правових підстав для застосування положень ст. ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України та зобов`язання КП "Теплоенергетик" повернути безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 2 475,748 тис. куб. метрів та сплатити його вартість в загальному розмірі 16 544 285,04 грн.

Судом також встановлено, що матеріалами справи підтверджено укладення КП "Теплоенергетик" з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" договорів на постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями і населенням та період дії яких охоплюється спірним періодом жовтень 2016р. і жовтень 2017 р. Вказані обставини визнаються всіма учасниками справи. Разом з цим, як пояснено АТ "НАК "Нафтогаз України", зв`язку з порушенням КП "Теплоенергетик" умов п.17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758, АТ "НАК "Нафтогаз України" не здійснювало постачання природного газу відповідно до договорів у жовтні 2016 р. та у жовтні 2017 р. На підтвердження своїх доводів третьою особою до матеріалів справи надано листи АТ "НАК "Нафтогаз України" від 22.11.2016 р. і від 20.11.2017 р. про повернення КП "Теплоенергетик" без підписання актів приймання-передачі природного газу за жовтень 2016 р. та за жовтень 2017 р. із зазначенням причин повернення - наявність заборгованості.

В основу оскаржуваного рішення про відмову в задоволені позовних вимог покладено висновок місцевого господарського суду про те, що законодавство в означеному випадку передбачає захист майнових інтересів Позивача, як оператора газотранспортної системи, в межах правовідносин балансування, врегульованих Кодексом ГТС. Діюча редакція Кодексу ГТС також містить відповідні положення щодо послуг балансування, визначене поняття якого є незмінним. В даному конкретному випадку при наявності обставин відбору Відповідачем природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є Позивач, та за відсутності правових підстав для відбору, підлягають застосуванню відповідні положення Кодексу ГТС щодо визначених правил балансування. Правові підстави для застосування положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України відсутні.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Позивач та Третя особа ( АТ "НАК"Нафтогаз України" ) подали апеляційні скаргу, в яких просять оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволені позову з огляду на таке.

Між КП "Теплоенергетик" та АТ "НАК "Нафтогаз України" укладено договори постачання природного газу: від 09.09.2016 р. на постачання природного газу зі строком дії з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. на постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями та населенням; від 07.09.2017 р. зі строком дії з 01.10.2017 р. до 31.03.2018 р. на постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається як не бюджетними, так і бюджетними установами, а також населенням та для власного споживаня Споживачем.

Разом з цим, як зазначає АТ "НАК Нафтогаз України", у зв`язку з наявністю заборгованості зазначеного Споживача та низьким рівнем розрахунків за укладеними договорами, АТ "НАК "Нафтогаз України" не видавало номінацій та не здійснювало постачання природного газу КП "Теплоенергетик".

АТ «Укртрансгаз», як оператором газотранспортної системи, за результатами здійсненої в період жовтень 2016 року та жовтень 2017 року алокації з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи, оператором якої є ВАТ "Кіровоградгаз", виявлено негативний місячний небаланс, який було віднесено Позивачем на ВАТ "Кіровоградгаз" по КП "Теплоенергетик" в наступних обсягах жовтень 2016 - 1 572,677 тис. куб. м., жовтень 2017 - 903,071 тис. куб. м.

Вказані обсяги негативних місячних небалансів підтверджено, як інформацією АТ "Укртрансгаз" про надходження на точках входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу, віднесених оператором газорозподільних мереж, так і даними звітів ВАТ "Кіровоградгаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу.

Таким чином, незважаючи на наявність укладених з АТ "НАК "Нафтогаз України" договорів постачання природного газу з КП "Теплоенергетик", за відсутності підтвердженої номінації ( підтвердженого обсягу природного газу ) на відповідний розрахунковий період, таким Споживачем у період жовтень 2016, здійснено несанкціонований відбір природного газу.

При цьому, відповідно до вимог п. 10 глави 3 Розділу XII Кодексу ГТС (в редакції з 30.09.2015 по 06.05.2017), п. 8 глави 3 Розділу XII Кодексу ГТС (в редакції з 07.05.2017 по 31.07.2018) у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, тобто на відповідача.

У наступному такі обсяги несанкціоновано відібраного природного газу з газорозподільної системи ВАТ "Кіровоградгаз" склали відповідні обсяги негативних небалансів ВАТ "Кіровоградгаз" , оскільки ВАТ "Кіровоградгаз" такі обсяги на точці входу до газотранспортної системи не подавались, однак фактично були ним відібрані з точки виходу, як це передбачено п. 8 глави 3 Розділу XII Кодексу ГТС.

КП "Теплоенергетик" у період жовтня 2017 року хоча і здійснювало несанкціонований відбір природного газу, однак не шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу, або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

З огляду на викладене, є підтвердженим наявність правових підстав для віднесення АТ "Укртрансгаз" негативного небалансу на ВАТ "Кіровоградгаз" за жовтень 2016 1 572,677 тис. куб. м, КП "Теплоенергетик".

ВАТ "Кіровоградгаз" заходи щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, не здійснено, з підстав чого такі заходи були здійснені АТ "Укртрансгаз" та, відповідно, оформлено документи надання послуг і виставлено рахунки для оплати послуг балансування.

Вищенаведені обставини встановлені постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2020 р. у справі № 912/1558/18 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору: на стороні Позивача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; на стороні Відповідача - Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії", Комунального підприємства "Теплоенергетик", Міської ради міста Кропивницького про стягнення 335 893 520 грн.06 коп.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, обставини встановлені постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2020 р. у справі № 912/1558/18 не повинні доказуватися при розгляді цієї справи, у якій беруть участь особи, стосовно яких встановлено ці обставини.

Вказаною постановою, Центральний апеляційний господарський суд залишив без задоволення апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2019 у справі № 912/1558/18 задовольнив частково. Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2019 р. у справі № 912/1558/18 скасував, прийняв нове рішення у справі, яким позовні вимоги задовольнив частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 85 219 677 грн. 20 коп. заборгованості по оплаті вартості послуг балансування обсягів природного газу, 12 898 256 грн. 00 коп. пені, 2 004 916 грн. 32 коп. три проценти річних та 7 973 641 грн. 03 коп. інфляційних втрат. В решті позовних вимог в задоволенні позову відмовлено.

Відтак, як вбачається з постанови Центрального апеляційного господарського суду у справі № 912/1558/18, судом вже стягнуто з ВАТ "Кіровоградгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" вартість спожитого КП "Теплоенергетик" за жовтень 2016 природного газу в об`ємі 1 572,677 тис. куб. м., що є окремою підставою для відмови Позивачу в задоволені позовних вимог по цій справі пов`язаних із зобов`язанням КП "Теплоенергетик" повернути безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 1 572,677 тис. куб. м. та стягнення його вартісті.

Щодо періоду жовтень 2017 року колегія суддів зазначає наступне.

Ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу (в редакції на момент спірних правовідносин: січень лютий 2017 року), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 р., підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи (Кодекс ГТС).

Номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (п.5 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).

Протягом усього спірного періоду: січень лютий 2017 несанкціонований відбір природного газу це відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу (пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Отже, умовою правомірного відбирання природного газу є, окрім укладеного договору, наявність підтверджених обсягів природного газу (номінація).

Матеріалами справи підтверджено укладення Відповідачем з Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України договорів на постачання природного газу у спірний період.

Умовами укладених Відповідачем з Акціонерним товариством НАК Нафтогаз України договорів передбачено, що Відповідач мав отримати природний газ у спірний період. При цьому постачальником природного газу для Відповідача є Акціонерне товариства НАК Нафтогаз України.

П. 3.4 вказаних договорів визначено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

Водночас, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 742-р від 05.10.2016 р. Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року, для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, на Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (опалювальний сезон) покладений обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 357 Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 1); операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій (пункт 2).

Таким чином, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на підставі спеціального підзаконного нормативного акту, яким є розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року, було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам.

Отже, враховуючи наявність у спірний період укладених між Відповідачем (Споживачем) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" ( Постачальником ) договорів про постачання природного газу для виробництва теплової енергії для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам, а також існування спеціально покладеного на Постачальника обов`язку видати номінації відповідно до вказаного договору, споживання Відповідачем у жовтні 2017 року природного газу в обсязі 903,071 тис. куб. м. не можна вважати несанкціонованим відбором.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 925/1472/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" до Кам`янського комунального підприємства теплових мереж, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; 2) Акціонерне товариство "Укртрансгаз" про стягнення 808 731,78 грн. компенсації за несанкціонований відбір природного газу, вже було викладено висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, які виникли у даній справі.

Так, Верховним Судом зазначено, що виникнення у оператора ГРМ неврегульованого небалансу обсягів природного газу за березень 2017 року відбулося внаслідок саме дій Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу на цей період. Проте, вказана обставина не звільняє Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від обов`язку постачати природний газ відповідачу, як споживачу за укладеними між ними договорами про постачання природного газу. При цьому планові обсяги постачання природного газу були визначені сторонами в договорі і перевищення таких обсягів відповідачем не допущено, а отже, дії Кам`янського комунального підприємства теплових мереж не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу.

Крім того, аналогічний висновок Верховного Суду викладено у постанові від 12.11.2019 р. у справі № 909/953/18. Верховний Суд зазначив, що відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/2017 року" на НАК "Нафтогаз України" покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям, ще на початку опалювального сезону.

У постанові суд вказав, що видача номінацій теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними і ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, є не правом, а обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (аналогічна правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 926/680/17, від 21.03.2018 у справі №911/656/17 та від 04.08.2018 у справі № 922/4187/17).

Враховуючи встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Компанією своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача Компанією номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Водночас, вказівка у розпорядженні на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону (наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17 та від 05.03.2019 у справі № 923/351/18).

Саме на ці правові позиції посилався й Верховний Суд, закриваючи касаційне провадження у справах: № 911/2667/19 від 02.09.2020; № 911/2386/19 від 02.09.2020; № 916/2430/19 від 03.09.2020; № 924/926/19 від 22.09.2020; № 911/2315/19 від 24.09.2020; № 911/2302/19 від 24.09.2020; № 911/2298/19 від 29.09.2020.

Враховуючи викладене та те, що господарський суд прийняв судове рішення у даній справі відповідно до вказаних висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах, підстави для відступлення від цих висновків у межах цієї справи відсутні, а тому колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість доводів апеляційних скарг.

Посилання Скаржника на відсутність в матеріалах справи актів приймання-передачі природного газу, підписаних обома сторонами на виконання вищенаведених договорів постачання природного газу, як на обставину несанкціонованого відбору газу, є довільним тлумаченням Кодексу газотранспортної системи, оскільки положенням пункту 5 глави 1 розділу І цього Кодексу надано визначення поняття несанкціонованого відбору природного газу, яке не ґрунтується на наявності чи відсутності у споживача актів приймання-передачі природного газу.

Крім того, відсутність актів приймання-передачі природного газу за наявності договорів на його поставку не може свідчити про невиконання Позивачем обов`язку поставки цього газу Відповідачу у жовтні 2017 року, оскільки видача номінацій теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, і поставка природного газу виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам є обов`язком Акціонерного товариства НАК Нафтогаз України, а не його правом.

Згідно з частиною 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: набуття або збереження майна, це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути з її володіння; мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Надавши оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам, встановивши, що Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, зокрема факту безпідставного набуття Відповідачем спірного газу, наявності у Відповідача такого газу в натурі станом на дату розгляду справи, що є власністю Позивача, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набутий природний газ і стягнення вартості безпідставно набутого майна у визначеній сумі.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними у відзивах на апеляційні скарги, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржників.

Щодо клопотання Відповідача про покладення на скаржників витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі по 9 000,00 грн. з кожного суд зазначає наступне.

Нормами ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, у тому числі, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно визначень, наведених у вказаному Законі, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копія договору про надання правової (правничої) допомоги № 02-03-20 від 02.03.2020 р.; детальний опис наданих адвокатських послуг КП "Теплоенергетик", як Відповідачу у справі № 912/2601/19; рахунок на оплату адвокатських послуг № 02-03-20 від 02.03.2020 р.; платіжне доручення від 04.03.2020 р. № 430 в сумі 18 000,00 грн.; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Гусєвим О.М. серії КР № 000104 від 30.05.2017 р.; ордер від 02.03.2020 р. серії КР № 61528.

Суд зазначає, що надані Відповідачем докази, про які зазначено вище, є належними та достатніми на підтвердження понесених витрат на надання професійної правничої допомоги, тоді як клопотання Позивача про їх зменшення є необґрунтованим, що слідує з наступного.

Перелік зазначених в договорі послуг охоплюється поняттям правової допомоги та вказані послуги пов`язані з розглядом апеляційних скарг в апеляційному суді справи № 912/2601/19.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що зазначена Відповідачем сума витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 9 000,00 грн з кожного скаржника є реальною, неминучою та, виходячи з обставин даної конкретної справи, відповідає критеріям розумності. Натомість Позивачем не доведено неспівмірність заявлених Відповідачем витрат.

З підстав викладеного та відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд покладає на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерне товариство "Укртрансгаз" витрати Відповідача на надання професійної правничої допомоги в розмірі по 9 000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.01.2020 р. у справі № 912/2601/19 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржників.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Комунального підприємства "Теплоенергетик" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. 00 коп., про що видати наказ.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Комунального підприємства "Теплоенергетик" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. 00 коп., про що видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27.10.2020 р.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Л. П. Широбокова