ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1451/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Птах Ігоря Миколайовича, місто Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна", місто Харків
про стягнення 834 742,39 грн.
за участю представників:

позивача - адвокат Андрійко О.В. ордер АХ № 1014691 від 20.05.2020;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Птах Ігор Миколайович (позивач) звернувся до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна" (відповідача) безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 508 277,11 грн. та відсотків за користування чужими грошовими коштами (безпідставно збереженими коштами орендної плати) за період з 21.03.2016 по 12.05.2020 в сумі 326 465,28 грн.

Ухвалою суду від 01 червня 2020 року позовну заяву ФОП Птах І.М. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/1451/20 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

29 липня 2020 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна" на позовну заяву (вх. № 17359), в порядку статей 165, 178 ГПК України.

11 серпня 2020 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшла відповідь ФОП Птах І.М. на відзив ТОВ "Афаліна" у справі № 922/1451/20 (за вх. № 18502), в порядку статті 166 ГПК України.

Таким чином, під час підготовчого провадження учасники справи виклали письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у заявах по суті справи - позовній заяві, відзиві на позовну заяву та відповіді на відзив. За результатами підготовчого засідання 18.08.2020 у справі № 922/1451/20 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 31 серпня 2020 року, на підставі частини другої статті 185, частини першої статті 195 ГПК України.

В судовому засіданні 31.08.2020 судом задоволено заяву представника ТОВ "Афаліна" про відкладення розгляду справи (вх. № 19740); розгляд справи № 922/1451/20 відкладено на 21 вересня 2020 року, на підставі пункту 2 частини другої статті 202 ГПК України. Відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання від 31 серпня 2020 року.

В судовому засіданні 21.09.2020 у справі № 922/1451/20 оголошено перерву до 28 вересня 2020 року об 16:0 годині, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України. Відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання від 21 вересня 2020 року.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 28.09.2020, позовні вимоги підтримував в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 28.09.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи по суті, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/1451/20 за відсутності представника ТОВ "Афаліна".

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ФОП Птах І.М. і заперечення ТОВ "Афаліна", об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Фізичній особі-підприємцю Птах І.М. на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради 14.07.2005 (том І, арк.с. 49), належали на праві власності нежитлові приміщення, що розташовані на 1-5 поверхах, а також підвальне приміщення нежитлової будівлі літ. "А-4" з мансардою, загальною площею 836,9 квадратних метра за адресою: м. Харків, вул. Костомарівська, № 6 , у наступному порядку: нежитлові приміщення на першому - п`ятому поверхах загальною площею 667,75 квадратних метра; допоміжні площі (санвузол, сходи, тощо), нежитлові та допоміжні площі в підвальному приміщенні загальною площею 169,15 квадратних метра.

01 вересня 2014 року між ФОП Птах І.М. і ТОВ "Афаліна" було підписано Акт прийому-передачі нежитлового приміщення до Договору оренди № 1 від 01 вересня 2014 року, відповідно до якого позивач - як Орендодавець, передав, а відповідач - як Орендар, прийняв нежитлові приміщення, загальною площею 836,9 кв.м., що розташовані на 1-5 поверхах нежитлової будівлі, за адресою: м. Харків, вул. Костомарівська, 6 без будь-яких зауважень та претензій (том І, арк.с. 20).

В подальшому, у зв`язку з переходом права власності на вказані нежитлові приміщення, 21.03.2016 між сторонами був підписаний акт прийому-передачі, відповідно до якого відповідач - як Орендар передав, а позивач - як Орендодавець, прийняв нежитлові приміщення, загальною площею 836,9 кв.м., що розташовані на 1-5 поверхах нежитлової будівлі, за адресою: м. Харків, вул. Костомарівська, 6 без будь-яких зауважень та претензій (том І, арк.с. 21).

Звертаючись до суду із даним позовом ФОП Птах І.М. зазначає, що у період з 01.09.2014 по 21.03.2016 ТОВ "Афаліна" здійснювало оплату за користування вказаними приміщеннями, однак не у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 572 432,58 грн., розмір якої підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 03 травня 2018 року.

У зв`язку з порушенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача, останній звернувся до суду за захистом з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача: суму заборгованості за договором оренди № 1 від 01.09.2014 у розмірі 572 432,58 грн.: пеню у розмірі 93 294,24 грн., за період з 16.12.2017 по 16.06.2018; інфляційні суми у розмірі 251 721,14 грн. за період з 01.04.2016 по 10.07.2018; 3% річних від простроченої суми у розмірі 38 991,10 грн. за період з 01.04.2016 по 10.07.2018, а всього 956 439,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05 листопада 2019 року у справі № 922/1631/19 позовну заяву ФОП Птах І.М. задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Афаліна" на користь ФОП Птах Ігоря Миколайовича 64 155,47 грн. основного боргу, 20 098,25 грн. - інфляційних втрат, 4 372,68 грн. - 3% річних та 1 329,40 грн. судового збору. В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ФОП Птах І.М. подав апеляційну скаргу. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16 березня 2020 року, апеляційну скаргу було задоволено частково, рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2019 у справі № 922/1631/18 змінено, виклавши його мотивувальну частину щодо обґрунтування відмови в позові в редакції постанови.

Зокрема, щодо суті позовних вимог, апеляційний суд зазначив, що місцевий господарський суд визнав встановленою обставину укладення між сторонами договору оренди №1 від 01.09.2014 (на підставі наявної в матеріалах справи копії договору) та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі, у тому числі, і в частині стягнення 508 277,11 грн. основного боргу, 93 294,24 грн. пені, 231 622,89 грн. інфляційних втрат, 34 618,42 грн. 3% річних за період з 30.09.2014 по 30.06.2015 - у задоволенні яких було відмовлено з підстав пропуску позовної давності. Однак, колегія суддів вважає такий висновок про обґрунтованість позовних вимог передчасним. Оригінали актів прийому-передачі від 01.09.2014 та від 21.03.2016, копії яких долучено до матеріалів справи, оглянуто колегією суддів у судовому засіданні 16.03.2020 та встановлено відповідність копій оригіналам. Щодо самого договору оренди № 1 від 01.09.2014, на підставі умов якого позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу та нарахувань на неї - то, як уже зазначалося, в ході провадження в суді першої інстанції оригінал даного договору витребовувався судом у ФОП Птах І.М. з посиланням на ч. 6 ст. 91 ГПК України, однак не був наданий позивачем ні для дослідження в судовому засіданні, ні для долучення до матеріалів справи.

Колегія суддів зазначила, що наявні у справі докази, зокрема, акти прийому-передачі орендованого майна від 01.09.2014 та від 21.03.2016 (оригінали яких надавалися позивачем для огляду суду апеляційної інстанції) дійсно свідчать про існування між сторонами правовідносин оренди. Разом з тим, відсутність оригіналу договору оренди не дає можливості встановити, на яких умовах дані правовідносини відбувалися (том І, арк.с. 32, 33).

Вищенаведене, на переконання позивача, надає підстави для висновку про те, що відповідач, не оформивши відповідно до чинного законодавства право користування належним ФОП Птах І.М. нежитловим приміщенням, порушив положення статей 759, 762 ЦК України, щодо його оплатності. За таких обставин, Відповідач у справі, як фактичний користувач належного Позивачу нежитлового приміщення, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цього приміщення (Позивача) зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ним, зобов`язаний повернути ці кошти власнику приміщення (Позивачу) на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Позивач вважає, що розмір безпідставно збережених коштів орендної плати за використання приміщення, які підлягають стягненню з ТОВ "Афаліна" необхідно визначати з розміру заборгованості, яка визначена сторонами в акті звірки взаємних розрахунків від 03.05.2018 року та складає - 572 432,58 грн., але з врахуванням вже стягнутої за рішенням Господарського суду Харківської області від 05.11.2019 (у цій частині рішення оскаржено не було, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядалося) суми основної заборгованості - 64 155,47 грн. Враховуючи наведене, розмір безпідставно збережених коштів орендної плати за використання приміщення, заявлених позивачем до стягнення у даній справі складають - 508 277,11 грн.

Крім того, ФОП Птах І.М. зазначає, що TOB "Афаліна" свого обов`язку щодо своєчасної оплати орендної плати у розмірі 508 277,11 грн. не виконало, відтак відповідно до приписів частини другої статті 536, частини третьої статті 692 та частини першої статті 1048 ЦК України має сплатити позивачу, окрім визначеного вище розміру безпідставно збережених коштів орендної плати, також і відсотки за користування цими грошима на рівні облікової ставки НБУ за весь строк користування вказаною сумою боргу - за період з 21.03.2016 (дата підписання між сторонами акту прийому-передачі) по 12.05.2020 (дата подання позову), що складає 326 465,28 грн. (розрахунок надається окремо до позову).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Зокрема, за змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

При цьому, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Таким чином суд констатує, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна, що виключає можливість застосування до відповідних правовідносин положень статті 1212 ЦК України.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку визнана недійсною або була відсутня взагалі.

Визначальним у даній справі є встановлення правовідносин, які склалися між сторонами, що дає можливість суду остаточно встановити, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно, як свідчить аналіз матеріалів позовної заяви, позивач прямо підтверджує наявність між сторонами цього спору орендних правовідносин, посилаючись, зокрема, на дослідження обставин виконання такого договору господарським судом у межах справі № 922/1631/18. Більш того, обґрунтовуючи розмір коштів, які на його думку, підлягають стягненню в якості безпідставно збережених коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, позивач використовує відомості Акту звіряння до договору оренди № 1 від 01.09.2014.

Так, суд зазначає, що згідно постанови Східного апеляційного господарського суду у справі № 922/1631/18 від 16 березня 2020 року, колегія суддів зазначила, що наявні у справі докази, зокрема, акти прийому-передачі орендованого майна від 01.09.2014 та від 21.03.2016 свідчать про існування між сторонами правовідносин оренди. Отже суд апеляційної інстанції підтвердив наявність між сторонами спору орендних правовідносин, на які посилався позивач. Водночас, суд апеляційної інстанції визнав недоведеними вимоги про наявність боргу згідно акту звіряння до договору оренди № 1 від 01.09.2014, який позивач також використовує в якості правопідтверджуючого документу для стягнення коштів з відповідача у справі № 922/1451/20, при цьому змінивши правову підставу позову (яка, разом з тим, не допускає існування договірних правовідносин).

Отже, в ході розгляду справи № 922/1631/18 судом апеляційної інстанції вже встановлено, що розрахунки між сторонами мали місце за договором оренди, тобто за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству.

Правовідносини між ФОП Птах І.М. і ТОВ "Афаліна" у даному випадку регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

За таких обставин, суд приймає позицію відповідача та доходить висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку із чим позовна заява ФОП Птах І.М. про стягнення з ТОВ "Афаліна" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 508 277,11 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги ФОП Птах І.М. в частині нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 326 465,28 грн., суд зазначає, що дана вимога є похідною від вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, в задоволенні якої відмовлено, а тому дана вимога позивача також не підлягає задоволенню.

Судовий збір за подання позовної заяви у справі № 922/1451/20, відповідно приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, залишається за Фізичною особою-підприємцем Птах І.М.

Керуючись статтями статтями 1, 13, 18, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Птах Ігоря Миколайовича відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "08" жовтня 2020 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/1451/20