Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/933/20

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Рівненського міського центру зайнятості

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: Бурма І.П. (довіреність № 07-19/178 від 03.02.2020 року);

від відповідача : не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рівненський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області в якому просить, посилаючись на Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", стягнути 32 394,50 грн., виплачених гр. ОСОБА_1 як допомога по безробіттю.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що гр. ОСОБА_1 був звільнений з УМВС України в Рівненській області у зв`язку із скороченням штату і йому з 31.05.2019р по 24.05.2020р. виплачувалась допомога по безробіттю. Разом з тим, рішеннями у адміністративній справі № 460/1190/19 Рівненського окружного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Рівненській області в частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено останнього на посаді з 21.10.2019р. За твердженням позивача, фактично виплачена гр. ОСОБА_1 допомога по безробіттю за період з 31.05.2019р. по 20.10.2019р. в розмірі 32 394,50 грн підлягає відшкодуванню роботодавцем (відповідачем у справі) на підставі частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", як сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

06.10.2020 року через канцелярію суду від відповідача до Господарського суду Рівненської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки зазначені виплати призведуть до значних матеріальних збитків УМВС України в Рівненській області, яке змушене не тільки поновити працівника й оплатити йому вимушений прогул, але й компенсувати допомогу по безробіттю, яку отримував працівник від центру зайнятості.

Відповідач вважає, що в його діях не вбачається наявності складу цивільного правопорушення, а тому відсутні підстави для стягнення з УМВС України в Рівненській області заявлених позивачем до стягнення грошових коштів та судового збору. Розгляд справи відповідач просить суд здійснити без участі його представника, за наявними у справі доказами та з урахуванням відзиву.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "06" жовтня 2020 року.

Представник Позивача в судовому засіданні 07.10.2020 року підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 07.10.2020 року не з`явився, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 138, яке наявне в матеріалах справи.

Крім того, відповідач у своєму відзиві, який надійшов до суду 06.10.2020 року, просить суд розглянути справу без участі представника УМВС України в Рівненській області, на підставі наявних у справі доказів та з урахуванням позиції, викладеної у відзиві.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

24 травня 2019 року до Рівненського міського центру зайнятості звернувся гр. ОСОБА_1 за сприянням у працевлаштуванні, у зв`язку із звільненням із Управління МВС України в Рівненській області, відповідно до підпункту г пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку з скороченням штату (органи внутрішніх справ: сер., старш. і вищ. нач.склад).

Згідно із ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" гр. ОСОБА_2 було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю терміном до 360 календарних днів з 31.05.2019р. по 24.05.2020р.

За весь час перебування на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості в статусі безробітного (за період з 31.05.2019р. по 24.05.2020р.) гр. ОСОБА_1 отримав матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю, відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" в сумі 70 465,24грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №460/1190/19 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2020 року) визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області від 23.04.2019р. № 2 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді з 24.04.2019р. Зобов`язано УМВС України в Рівненській області нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №460/1190/19, наказом УМВС України в Рівненській області від 21.10.2019р. № 5 о/с громадянин ОСОБА_1 був поновлений на посаді.

Контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного страхування на випадок безробіття покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політнику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, який здійснює свої повноваження безпосередньо або через територіальні органи.

Згідно частини 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", з роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як вбачається з залучених до матеріалів справи доказів (а.с. 29), з дня призначення гр. ОСОБА_1 допомоги по безробіттю - 31.05.2019р. по день фактичного поновлення останнього на посаді - 21.10.2019р. позивачем виплачено гр. ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 32 394 грн. 50 коп.

В порядку досудового врегулювання спору Позивач звернувся до Управління МВС України в Рівненській області з повідомленням від 08.07.2020 №07-17/1048 про відшкодування виплаченої гр. ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в розмірі 32 394 грн. 50 коп.

Доказів надання відповіді на зазначене повідомлення чи перерахування коштів, суду не подано.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Частиною 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в разі поновлення працівника на роботі за рішенням суду.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно тверджень відповідача, що в разі задоволення позову у даній справі буде мати місце подвійне стягнення за один і той же період, то воно є безпідставним, з огляду на те, що сума соціальної допомоги по безробіттю, виплачена позивачем ОСОБА_1 та стягнення якої є предметом даного позову, підлягає відшкодуванню в порядку, встановленому ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а виплати, що були присуджені ОСОБА_1 на підставі рішення суду в порядку ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю - як середній заробіток за час вимушеного прогулу, є різні за своєю правовою природою.

Тобто, юридична відповідальність відповідача перед позивачем та відповідача перед ОСОБА_1 , є різними, що не суперечить приписам ст. 61 Конституції України.

Аналогічна позиція щодо стягнення виплаченої допомоги по безробіттю з роботодавця міститься в постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №910/12913/17 та від 12.07.2018 у справі №914/586/17.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні судом, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову та стягнення з відповідача на користь позивача 32 394,50 грн коштів, виплачених гр. ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Хвильового, 2, ) на користь Рівненського міського центру зайнятості (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 4, ) 32 394,50 грн (тридцять дві тисячі триста дев`яносто чотири гривні 50 копійок), виплачених гр. ОСОБА_1 як допомога по безробіттю та 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Рівненський міський центр зайнятості (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 4, )

Відповідач (боржник): Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Хвильового, 2, )

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.10.2020р.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Романюк Р.В.