07.10.2020Справа № 910/8402/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Ваховської К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича
про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат
у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 496 919,96 грн.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Дирул Ю.В.
Фізична особа-підприємець Дубовий Володимир Дмитрович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" про стягнення заборгованості у розмірі 496 919,96 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №7414Р від 09.01.2020, а саме в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар (дрова твердих порід, тріска для розпалу), у відповідача виникла заборгованість у розмірі 484 430,00 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення 3% річних у розмірі 1716,08 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 453,29 грн та неустойку у розмірі 9320,59 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/8402/20 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича задоволено у повному обсязі, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" пеню у розмірі 12 656 грн 01 коп.; 3% річних у розмірі 2 549 грн 93 коп.; інфляційні втрати у розмірі 2 422 грн 15 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн 00 коп. та повернути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича судовий збір у розмірі 5 429 грн 00 коп.

28.09.2020 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" на користь Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 суд прийняв до розгляду заяву Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрати у справі №910/8402/20 та призначив до розгляду на 07.10.2020.

05.10.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" про зменшення судових витрат, відповідно до якого відповідач зазначає, що предмет спору у даній справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, відтак заявлена сума витрат на правову допомогу є необґрунтованою та непропорційною до предмета спору.

06.10.2020 до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про розгляд заяви щодо ухвалення додаткового рішення за відсутності представника позивача.

У судове засідання 07.10.2020 з`явився представник відповідача, який заперечував щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу, з підстав викладених у клопотанні про зменшення судових витрат.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, Фізична особа-підприємець Дубовий Володимир Дмитрович зазначає, що заявник поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначені умовами договору №30/Г від 11.05.2020 року, додатком №1 до нього від 11.05.2020 року; детальний їх опис визначений розрахунком витрат на правничу допомогу від 11.06.2020 року, від 24.09.2020 року; факт їх надання позивачу та понесення витрат підтверджується актом про надання правничої допомоги від 11.06.2020 року, від 24.09.2020 року та квитанціями про оплату від 12.06.2020 року, від 01.07.2020 року, від 25.09.2020 року.

Положенням статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом встановлено, що 28.09.2020 після постановлення рішення у справі та до закінчення строку на виконання рішення, позивачем було подано заяву про стягнення з відповідача на корись позивача судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2020 до господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" про зменшення судових витрат, у якому останній зауважує, що розмір заявлених витрат не є спів мірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (надання послуг), обсягом та описом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Як встановлено судом, розмір витрат на професійну правничу допомогу визначені умовами договору №30/Г від 11.05.2020 року, додатком №1 до нього від 11.05.2020 року та підтверджується розрахунком витрат на правничу допомогу від 11.06.2020 року, від 24.09.2020 року; актом про надання правничої допомоги від 11.06.2020 року, від 24.09.2020 року та квитанціями про оплату від 12.06.2020 року, від 01.07.2020 року, від 25.09.2020 року.

З розрахунків витрат на правничу допомогу від 11.06.2020 року, від 24.09.2020 року вбачається, що на:

- вивчення та аналіз документів, пов`язаних з невиконанням ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» умов договору поставки №7414Р від 09.01.2020 року, зокрема договору поставки №7414Р від

року на 31 арк., бухгалтерської документації щодо поставки 6 партій товару на 24 арк. було витрачено 2 год. на загальну суму - 2000,00 грн. (1000,00 грн. за годину).

- вивчення чинного законодавства України, судової практики щодо існуючого спору, обрання тактики та стратегії захисту прав і законних інтересів Клієнта було витрачено 0.5 год. на загальну суму - 500.00 грн. (1000,00 гри. за годину).

- підготовку та складання претензії до ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» з вимогою погашення заборгованості за поставку товару згідно договору поставки №7414Р від 09.01.2020 року було витрачено 1,5 год. на загальну суму - 1500,00 грн. (1000,00 грн. за годину).

- підготовку та складання розрахунку річних, інфляційних, неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань по договору поставки №7414Р від 09.01.2020 року було витрачено 2 год. на загальну суму - 2000.00 грн. (1000.00 гри. за годину).

- підготовку та складання позовної заяви до Господарського суду міста Києва про стягнення з ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» заборгованості за договором поставки №7414Р від

року було витрачено 3 год. на загальну суму - 3000,00 грн. (1000,00 грн. за годину).

- підготовку та складання розрахунку річних, інфляційних, неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань по договору поставки №7414Р від 09.01.2020 року за період з 12.06.2020 року по 02.07.2020 року було витрачено 1,5 год. на загальну суму - 1500,00 грн. (1000,00 грн. за годину).

- підготовку та складання заяви до Господарського суду міста Києва про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення неустойки, річних та інфляційних у справі №910/8402/20 було витрачено 1,0 год. на загальну суму - 1000,00 грн.

- підготовку та складання заяви до Господарського суду міста Києва про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором поставки у справі №910/8402/20 було витрачено 1,0 год. на загальну суму - 1000,00 грн.

- участь адвоката у 3 (трьох) судових засіданнях Господарського суду міста Києва у справі №910/8402/20 з врахуванням проїзду з м.Біла Церква (робоче місце адвоката) до м.Києва (місцезнаходження суду) і назад - 7500,00 грн. (по 2500,00 грн. за один судодень).

Таким чином, за доводами позивача, витрати на правничу допомогу у справі №910/8402/20 склали 20 000,00 грн.

Оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат та врахувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн, стосовно якої подано заяву про винесення додаткового рішення, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Враховуючи вищезазначене, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича, з покладанням на Товариство з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (02090, м. Київ, вул. Бутлерова, 1, ідентифікаційний код 40720198) на користь Фізичної особи-підприємця Дубового Володимира Дмитровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

3. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.10.2020

Суддя Л. Г. Пукшин