ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2058/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис - Юг", м. Київ
до Фізичної особи-підприємця Скрипченко Лариси Володимирівни, м. Харків
про стягнення 137586,46 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арис - Юг" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Скрипченко Лариси Володимирівни, в якому просить стягнути з останнього основний борг у сумі 128068,44 грн., пеню в сумі 8532,10 грн., 3% річних у сумі 976,21 грн. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором № 567/5 від 01.08.2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2020 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2058/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвала господарського суду Харківської області від 27.07.2020 року (якою відповідачу було встановлено строк - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву) була направлена на адресу відповідача, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана останнім 14.09.2020 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заяв чи клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 27.07.2020 року, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Враховуючи те, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у цій справі лише 14.09.2020 року, беручи до уваги встановлений судом 15-ти денний строк для подачі відзиву на позов, суд вважає за необхідне ухвалити рішення після спливу вказаного строку та з урахування поштового перебігу.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа №922/2058/20 розглядається судом за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив такі обставини.

01 серпня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" (позивач) та фізичною особою-підприємцем Скрипченко Ларисою Володимирівною (відповідач) укладено договір № 567/5 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги по заправці автотранспорту дизельним пальним на автозаправочних станціях розташованих поза межами території України та надавати додаткові послуги, відповідно, при пред`явленій пластикових карток, а відповідач зобов`язався проводити оплату наданих послуг.

За умовами Договору, він діє до 31.12.2014 року та може бути пролонгований на кожний наступний рік, якщо за 10 днів до закінчення строку його дії жодна із сторін на заявить про необхідність закінчення строку дії Договору.

Матеріали справи не містять доказів існування заяви жодної із сторін про закінчення строку дії Договору, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його пролонгацію на наступні роки.

На виконання умов Договору передбачених п. 2.1.1, позивач передав, а відповідач прийняв в користування пластикові картки, за якими відповідачу надавалися послуги по заправці автотранспорту, що підтверджується актами прийому-передачі магнітно-чіпових карт "ARIS" № 661 від 07.02.2014 року, № 661/2 від 24.07.2014 року, № 661/3 від 30.07.2014 року, № 661/4 від 09.03.2016 року, №661/5 від 22.06.2016 року, № 661/6 від 12.10.2016 року, № 661/7 від 13.03.2017 року, № 661/8 від 07.08.2017 року, № 661/9 від 07.12.2017 року, № 661/10 від 01.08.2016 року, № 661/11 від 13.05.2019 року, № 661/12 від 22.07.2019 року.

Факт отриманих послуг по заправці автотранспорту відповідача дизельним пальним на АЗС поза межами території України по пластиковим карткам "ARIS" підтверджується актами наданих послуг та звірки взаєморозрахунків.

Останній факт отриманих послуг по заправці відповідача поза межами території України, за який останній не розрахувався, підтверджується актом наданих послуг та звірки взаєморозрахунків № ЗкП-000195 (3) від 29 лютого 2020 року.

В даному акті перераховані рахунки фактури наданого дизельного пального та за проїзд по платних дорогах поза межами України відповідачу на суму та в кількості:

- рахунок фактура № СФ - т032372 від 12.02.2020 року послуг із заправки автотранспорту дизельним пальним по ПК на суму 14124,82 грн. в кількості 799 літрів 01 мл., строк оплати до 17.02.2020 року.

Додатком до даного рахунка фактур є реєстр заправок транспортних засобів відповідача.

Заборгованість (сальдо) на 01.03.2020 року склала 138068,44 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, який був підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Позивач зазначає, що після цього відповідач сплатив 10000 грн., внаслідок чого заборгованість відповідача, станом на момент подання позовної заяви, склала 128068,44 грн.

Відповідно до підпункту 2.3.3 Договору відповідач зобов`язався приймати від позивача і підписувати рахунки-фактури, реєстри і акти прийому-передачі наданих послуг і звіряння взаємних розрахунків, які є підтвердженням факту заправки відповідачем дизельного палива по пластикових картах "ARIS", в межах та за межами митної території України. При отриманні рахунку-фактури від позивача, відповідач зобов`язаний поставити на ньому свою печатку, підпис уповноваженої особи і впродовж 3-х днів з дати його отримання відправити його факсом або поштою позивачу на підтвердження того, що відповідач отримав вказаний рахунок-фактуру. Якщо відповідач не відправив позивачу рахунок-фактуру в установленому порядку, то такою рахунок-фактура вважається прийнятим відповідачем. При отриманні відповідачем від позивача рахунку-фактури і до нього реєстру, а також акту звіряння взаєморозрахунків і за відсутності пред`явлених заперечень відповідач письмово впродовж 7 (семи) календарних днів з моменту їх отримання, факт заправки відповідача дизельним паливом по пластиковій карті вважається підтвердженим. Відповідно, після закінчення 7 (семи) календарних днів з моменту їх отримання, вказані документи вважаються прийнятими відповідачем без претензій до і є належними доказами, що підтверджують факт заправки і узгодження усіх істотних умов (ціна, кількість, вид, якість) по відпустці дизельного палива.

Як вбачається з вище вказаного акту наданих послуг і звіряння взаємних розрахунків, рахунки-фактури отримані відповідачем своєчасно.

Таким чином, позивач свої обов`язки за Договором виконав належним чином.

Відповідно до Протоколу № 1 узгодження умов розрахунків до Договору відповідач зобов`язався сплачувати вартість послуг на умовах передоплати.

Позивач зазначає, що на неодноразові вимоги щодо виконання умов Договору з оплати за отримані послуги керівництвом відповідача до уваги не взяті.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання послуг позивачем, їх отримання відповідачем та розмір заборгованості останнього підтверджується зокрема актом № ЗкП-000195 (3) від 29 лютого 2020 року, який був підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Таким чином, відповідач свої зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг не виконав в повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість відповідача, станом на час подання позову, склала 128068,44 грн.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та відсутність доказів на підтвердження сплати відповідачем суми боргу за Договором у сумі 128068,44 грн., суд визнає вимогу позивача про стягнення з відповідача 128068,44 грн. заборгованості належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені в сумі 8532,10 грн. та 3% річних у сумі 976,21 грн., суд зазначає таке.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 4.2. Договору у разі порушення термінів розрахунків відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який вона сплачується, від суми платежу за кожний день про строчки.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, зазначає, що він містить арифметичні помилки, оскільки пеня, нарахована в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму за визначені позивачем періоди складає 8519,57 грн., а тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню саме в цьому розмірі.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд зазначає, що він є правильним, а тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 976,26 грн. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 6, 11, 525, 530, 626, ч. 3 ст. 509, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 629, ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 232 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скрипченко Лариси Володимирівни ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Арис - Юг" (02141, м. Київ, вул. О.Мишуги, 10 оф. 213, 214, ) основний борг у сумі 128068,44 грн., пеню в сумі 8519,57 грн., 3% річних у сумі 976,21 грн. та судовий збір в сумі 2101,66 грн.

2. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 22,53 грн. пені - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.10.2020 року.

Суддя О.В. Смірнова