ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" жовтня 2020 р. Справа № 914/569/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Матущака О.І.,

Якімець Г.Г.,

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс", за № 22-20 від 22.09.2020

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.09.2020 суддя: Кітаєва С.Б.

м. Львів

за позовом Національного банку України, м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс", м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.09.2020 відмовлено:

-в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи;

-в задоволенні клопотання ТзОВ «Юрок Плюс» про зупинення провадження у справі;

-в задоволенні клопотання ТзОВ «Фінансова компанія Інвестфінанс» про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;

-в задоволенні клопотання ТзОВ «Юрок Плюс» про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ «Фінансова оферта»;

Закрито підготовче провадження у справі №914/569/18 та призначено справу до судового розгляду по суті.

01.10.2020 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс", за № 22-20 від 22.09.2020 на вищезазначену ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.09.2020.

Апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.09.2020 про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та відмову в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ «Фінансова оферта» підлягає поверненню з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України у числі основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною 2 статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частиною 1 статті 255 ГПК України наведений перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, до якого не входить ухвала про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та відмову в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.

Відтак така ухвала не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

У постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №916/1461/16 зазначено, що визначений ч. 1 ст. 255 ГПК України перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, є вичерпним.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що системне тлумачення ст. 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п.43, ECHR 2000-II).

У згаданому рішенні ЄСПЛ у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

Предметом апеляційного оскарження, є ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та відмову в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, яка не передбачена переліком, наведеним у статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 912/1398/18, від 05.12.2018 у справі № 921/180/18 та від 08.02.2019 у справі № 910/7026/18.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Отже, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.09.2020 про відмову в зупиненні провадження у справі №914/569/18 та відмову в залученні до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ «Фінансова оферта» не приймається до розгляду і повертається скаржнику.

Водночас, слід зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду , включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

За змістом ч. 7 ст. 260 ГПК України, про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись статтями 234, 255, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс" апеляційну скаргу за № 22-20 від 22.09.2020 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.09.2020 в справі № 914/569/18.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному ч.5 ст. 242, ст. 285 ГПК України.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Судді: О.І. Матущак

Г.Г. Якімець