ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.10.2020 Справа № 904/6183/19
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., за участю секретаря судового засідання Сирота М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ", Донецька область, м. Слов`янськ
до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", Дніпропетровська область, м. Жовті Води
про стягнення заборгованості у розмірі 26 010,00грн., пені у розмірі 11 641,62грн., 3% річних у розмірі 6 379,88грн. та інфляційних втрат у розмірі 26 499,77грн.судді Петренко Н.Е.
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 у справі №904/6183/19:

- позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості у розмірі 26 010,00грн., пені у розмірі 11 641,62грн., 3% річних у розмірі 6 379,88грн. та інфляційних втрат у розмірі 26 499,77грн. задоволено частково;

- стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" основну заборгованість у розмірі 26 010,00грн., 3% річних у розмірі 6 379,88грн., інфляційні втрати у розмірі 26 499,77грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 883,34грн.;

- в решті позовних вимог відмовлено;

- у задоволені клопотання відповідача про застосування строку позовної давності - відмовити.

30.09.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" надійшла заява б/н від 25.09.2020 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст заяви.

17.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" та Адвокатським об`єднанням "ВІВАТ ТРИУМФ" укладено договір №17/01/20 про надання правової допомоги.

Відповідно до акту приймання-передачі №1 від 22.09.2020 наданої правової допомоги згідно договору №17/01/20 про надання правової допомоги Адвокатським об`єднанням було надано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" було прийнято надану правову допомогу у справі №904/6183/19.

З банківської виписки з рахунку адвокатського об`єднання від 25.09.2020 вбачається, що клієнт (позивач) у повному обсязі сплатив вартість наданих та прийнятих послуг.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути на його користь суму понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14 400,00грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2020 прийнято до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у судовому засіданні на 12.10.2020.

06.11.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст клопотання.

Відповідач вважає, що сума витрат у розмірі 14 400,00грн. є неспівмірною із складністю цієї справи.

Також, позивачем не було надано до суду детальний опис робіт який передбачений ч. 3 ст. 126 ГПК України, а саме позивачем не зазначено, яку кількість було затрачено адвокатом при написанні позовної заяви.

Відповідач вказує, що позивачем не було надано доказів понесених витрат на проїзд з м. Києва до Дніпра.

12.10.2020 в судове засідання представники сторін не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи, сторони повідомленні належним чином.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Статтею 1 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес до справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В підтвердження факту понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи останнім надано наступні документи:

- договір №17/01/20 від 17.05.2019 про надання правової допомоги;

- ордер №015639 від 22.01.2020;

- додаткову угоду №1 від 17.01.2020 до додатку №1 до договору №17/01/20 про надання правової допомоги від 17.01.2020;

- акт виконаних робіт №1 за договором про надання правової допомоги №17/01/20 від 17.01.2020 до додатку №2 до договору про надання правової допомоги №17/01/20 від 17.01.2020;

- рахунок-фактуру №23/09/2020 від 23.09.2020;

- банківську виписку АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

17.02.2020 між Адвокатським об`єднанням "ВІВАТ ТРІУМФ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" укладено договір №17/01/20 про надання правової допомоги.

Згідно до договору Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту в здійсненні представництва у господарському суді Дніпропетровської області та Центральному апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді Верховного суду по справі №904/6183/19, використовувати передбачені у Господарському процесуальному кодексі України та в інших законодавчих актах засоби, способи і методи захисту, з усіма правами представника, а Клієнт зобов`язується сплатити і методи захисту, з усіма правами представника, а Клієнт зобов`язується сплатити вартість послуг Адвокатському об`єднанню за надані юридичних послуг. (пункт 1.1. Договору).

Сторони досягли згоди, що вартість послуг та порядок розрахунків за виконання робіт по цьому договору визначається за домовленістю сторін та визначається в додаткових угодах. (пункт 5.1. Договору).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У рішенні ЄСПЛ від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

За змістом вимог частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони та інше.

Згідно акту виконаних робіт №1 від 22.09.2020 Адвокатське об`єднання виконало усі свої зобов`язання за договором про надання правової допомоги №17/01/20 від 17.01.2020, а саме:

- складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором №709 від 08.09.2016 - вартість у розмірі 4 000,00грн.;

- приймання участі в судових засіданнях господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/6183/19 (22.01.2020, 19.02.2020, 27.08.2020, 21.09.2020) - вартість 6 400,00грн.;

- відшкодування витрат на оплату проїзду для приймання участі в судовому засіданні господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/6183/19 (22.01.2020, 19.02.2020, 27.08.2020, 21.09.2020) з м. Києва до м. Дніпра та з м. Дніпра до м. Київ в розмірі 4 000,00грн.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У рішенні ЄСПЛ від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на оплату проїзду для приймання участі в судовому засіданні господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/6183/19 (22.01.2020, 19.02.2020, 27.08.2020, 21.09.2020) з м. Києва до м. Дніпра та з м. Дніпра до м. Київ в розмірі 4 000,00грн.

Таким чином, господарський суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні витрат позивача в частині витрат на оплату проїзду для приймання участі в судовому засіданні господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/6183/19 (22.01.2020, 19.02.2020, 27.08.2020, 21.09.2020) з м. Києва до м. Дніпра та з м. Дніпра до м. Київ в розмірі 4 000,00грн.

Враховуючи вищевикладене, Господарський суд вирішив задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" частково та покласти на відповідача понесені позивачем витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 400,00грн.

Керуючись ст. ст. 123, 237-238, 240, 241, 244, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" (84122, м. Слов`янськ, провулок Андріївський, 18А, ) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, місто Жовті Води, вулиця Горького, будинок 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ" (84122, м. Слов`янськ, провулок Андріївський, 18А, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 400,00 грн. (десять тисяч чотириста грн. 00 коп).

В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 15.10.2020.

Суддя Н.Е. Петренко