ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 справа № 914/1327/20

місто Львів

За позовом: Приватного акціонерного підприємства «Західний торгово-промисловий дім», м.Дубно Рівненської області

до відповідача: ОСОБА_1 , м.Золочів Львівської області

про стягнення заборгованості в розмірі 158511,46грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі: Горбань М.Ю.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд» не здійснювалось.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Приватне акціонерне підприємство «Західний торгово-промисловий дім» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Іващишина Степана Володимировича про стягнення заборгованості в сумі 158511,46грн., з яких 142400,00грн. основного боргу, 12236,28грн. пені, 1739,18грн. сума відсотків за користування грошовими коштами та 2136,00грн. інфляційних збитків.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Щигельській О.І.

05.06.2020 до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області направлено запит №914/1327/20/1/20 за підписом судді Щигельської О.І. щодо доступу до персональних даних про ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05.06.2020 позовну заяву ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім» залишено без руху.

19.06.2020 в системі документообігу суду за вх.№20101/20 зареєстровано інформацію Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області щодо місця проживання та реєстрації Іващишина С.В.

19.06.2020 за вх.№20077/20 від ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім» надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що 24.02.2020 відповідачем припинено підприємницьку діяльність на підставі власного рішення, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис за №2004651.

За змістом ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 202-208 ГК України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. А спори, що виникли з таких правовідносин, попри суб`єктний склад сторін справи, підвідомчі господарському суду.

Ухвалою суду від 24.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні 13.07.2020.

У зв`язку з неявкою відповідача та у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений Кабінетом Міністрів України, та встановлені Урядом обмеження пасажирських перевезень та кількості учасників масових заходів, а також, листа Ради суддів України від 16.03.2020 року №9/рс-186/20, розгляд справи неодноразово відкладався.

Зокрема, судове засідання 13.07.2020 відкладено на 10.08.2020.

10.08.2020 в системі діловодства суду зареєстровано заяву ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім» про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження часткового погашення відповідачем заборгованості.

В судовому засіданні 10.08.2020 оголошено перерву до 19.08.2020.

В судовому засіданні 19.08.2020 ухвалено подальший розгляд справи №914/1327/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 16.09.2020.

16.09.2020 в системі документообігу суду за вх.№27035/20 зареєстровано поданий позивачем уточнений розрахунок пені, індексу інфляції та 3% річних

Ухвалою суду від 16.09.2020 такий уточнений розрахунок повернуто заявнику без розгляду, закрито підготовче провадження у справі №914/1327/20 та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні, призначеному на 05.10.2020.

Сторони явки повноважних представників в судове засідання 05.10.2020 не забезпечили, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання їх повідомлено належним чином. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, поважності причин неявки суду не повідомлено.

Згідно п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу та має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, а неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача.

На обґрунтування позовних вимог ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім» зазначає, що в березні 2019 року сторонами укладено договір оренди, на виконання умов якого позивачем передано, а відповідачем прийнято в тимчасове володіння та користування об`єкт нерухомості, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі. Однак, відповідачем зобов`язання із оплати виконано лише частково. Зазначене зумовило звернення ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім» до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 158511,46грн. Після цього, відповідачем проведено платіж та частково погашено заборгованість на суму 9500,00грн.

Аргументи відповідача.

Відповідач заперечень та/або відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.03.2019 між Приватним акціонерним товариством «Західний торгово-промисловий дім» (орендодавець за договором, позивач по справі) та Фізичною особою-підприємцем Іващишиним Степаном Володимировичем (орендар за договором, відповідач по справі) укладено договір оренди №2/2019-ОЗ, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове володіння та користування об`єкт нерухомості: гараж цеху механізації, площею 715,8 кв.м., місце розташування: Львівська обл., Золочівський р-н, с.Ясенівці вул.Заводська, буд.1 (п.1.1). Зазначене також підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі об`єкта оренди від 01.03.2019.

У відповідності до п.п. 5.1, 5.2 Договору, розмір орендної плати складає (з урахуванням ПДВ): 20000,00грн. в місяць. Орендна плата сплачується орендарем до 15 кожного місяця, що передує місяцю оренди, у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті України на банківський рахунок орендодавця, вказаний у даному Договорі або на інший банківський рахунок окремо зазначений орендодавцем. За домовленістю сторін можлива сплата орендної плати шляхом видачі векселя або в іншій формі розрахунку, визначеного сторонами, про що складається додаткова угода до даного Договору.

Згідно з п.7.1 Договору, орендар зобов`язався своєчасно здійснювати орендну плату.

31.12.2019 сторонами підписано додаткову угоду, у відповідності до якої сторони домовились достроково розірвати Договір оренди нерухомого майна від 01.03.2019 за взаємною згодою із 31.12.2019 (п.1), а також акт прийому-передачі (повернення) об`єкта оренди, за яким орендар передав, а орендодавець прийняв у фактичне володіння та користування об`єкт оренди вищезазначене нерухоме майно.

Загальний розмір орендної плати за 10 місяців користування нерухомим майном згідно Договору склав 200000,00грн.

Відповідачем взяті на себе за Договором зобов`язання виконано частково та сплачено на користь позивача за користування майном за період з березня по грудень 2019 року 57600,00грн., що підтверджується меморіальними ордерами №J0711R5Z8W від 11.07.2019, №10052938 від 26.07.2019, №10000963 від 13.09.2019, №10032360 від 25.09.2019 та платіжними дорученням №7 від 13.08.2019, №8 від 15.08.2019, №11 від 21.10.2019 та №14 від 04.11.2019.

24.02.2020 відповідачем припинено підприємницьку діяльність, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Оскільки, у відповідності до норм чинного законодавства, його зобов`язання, що виникли за результатами господарської діяльності, не припиняються, а залишаються за ним як фізичною особою, ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім» звернулось до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 142400,00грн. основного боргу, 12236,28грн. пені, 1739,18грн. сума відсотків за користування грошовими коштами та 2136,00грн. інфляційних збитків. Загальна ціна позову 158511,46грн.

Після відкриття провадження по справі, ОСОБА_1 проведено оплату за оренду на суму 9500,00грн., що підтверджується меморіальним ордером №5093943SB від 13.07.2020.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений сторонами 01.03.2019 договір оренди №2/2019-ОЗ є договором найму (оренди) майна.

Як визначено ст.759, ч.1 ст.760 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Статтею 238 ГК України визначено особливості оренди майна у сфері господарювання, зокрема встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч.1). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.6).

Так, у відповідності до ч.ч. 1-3 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.286 ГК України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі.

У ч.5 ст.762 ЦК України зазначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Так, за ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

До матеріалів справи долучено докази на підтвердження часткового виконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань, а саме сплати на користь позивача орендної плати в розмірі 57600,00грн. протягом липня-листопада 2019 року. Після відкриття судом провадження по справі за позовом ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім», ОСОБА_1 в липні 2020 року частково погашено заборгованість на суму 9500,00грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором.

Відтак, позовна вимога про стягнення 132900,00грн. заборгованості є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Водночас, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 9500,00грн. основного боргу слід закрити у відповідності до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України зважаючи на відсутність предмета спору.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Водночас, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч.2 ст.218 ГК України).

Згідно із ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано, і такі підстави судом не встановлено.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з порушенням Фізичною особою-підприємцем Іващишиним С.В. грошового зобов`язання, відповідно до ст.625 ЦК України, позивачем нараховано та заявлено до стягнення відсотки за користування грошовими коштами та інфляційні збитки.

Перевіривши підстави, строки та правильність нарахування процентів річних за визначений позивачем період з 31.12.2019 по 27.05.2020 та інфляційних нарахувань з використанням індексів за період з січня по квітень 2020 року, суд дійшов висновку, що проведений позивачем розрахунок є правильним, а тому вимога ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім» про стягнення з відповідача 2136,00грн. інфляційних втрат та 1739,18грн. 3% річних є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На відміну від індексу інфляції та процентів річних, нарахування яких на суму невиконаного грошового зобов`язання відбувається на основі закону, незалежно від того чи містить укладений між сторонами договір відповідні положення, то пеня є договірною санкцією. Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Таким чином, договірні санкції можуть застосовуватися тільки в період з моменту виникнення заборгованості до моменту розірвання договору, з урахуванням правила, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

Зважаючи на те, що нарахування пені проведено позивачем за період з 31.12.2019 по 27.05.2020, тобто з моменту розірвання Договору та припинення визначених ним зобов`язань, суд, за відсутності встановленого спеціальним законом обов`язку та умов сплати пені за порушення відповідного зобов`язання, відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 12236,28грн. пені.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім» до ОСОБА_1 про стягнення 132900,00грн. основного боргу, 2136,00грн. інфляційних втрат та 1739,18грн. 3% річних обґрунтовані та підлягають задоволенню. Водночас, в частині позовних вимог про стягнення 9500,00грн. провадження по справі слід припини за відсутності предмета позову, а у задоволенні вимог про стягнення 12236,28грн. пені відмовити за їх безпідставністю.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір в розмірі 2194,13грн. покладається на відповідача в порядку п.2 ч.1 ст.129 ГПК України.

Водночас, суд звертає увагу на те, що за звернення до господарського суду з позовом ПрАТ «Західний торгово-промисловий дім» сплачено судовий збір в розмірі 4204,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №983 від 18.12.2019 та №461 від 23.04.2020. Водночас, у відповідності до ставок, встановлених пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», до сплати підлягав судовий збір в розмірі 2377,67грн.

Суд роз`яснює, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.7 вказаного Закону, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 130, 231, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного підприємства «Західний торгово-промисловий дім» (35600, Рівненська обл., м. Дубно, пров. Центральний, буд. 1; ідентифікаційний код 32665494) 132900,00грн. основного боргу, 2136,00грн. інфляційних втрат, 1739,18грн. 3% річних та 2194,13грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

4. Закрити провадження у справі 914/1327/20 в частині позовних вимог про стягнення 9500,00грн. основного боргу.

5. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 12236,28грн. пені відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано суддею 15.10.2020

Суддя О.І. Щигельська