ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.10.2020 Справа № 905/367/20 Позивач: Публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ (84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, буд.1; код ЄДРЮОФОПГФ 03361075)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Івестиційно-виробничий комплекс Рециклінг (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Гранітна, будинок 191, офіс 325; код ЄДРЮОФОПГФ 40193925)

про стягнення безпідставно (помилково) отриманих грошових коштів у сумі 25 500 000, 00 грн.

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Гайдар М.А.

Представники:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

Публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Івестиційно-виробничий комплекс Рециклінг безпідставно (помилково) отриманих відповідачем грошових коштів у сумі 25 500 000,00грн.

Ухвалою від 25.02.2020 позовну заяву у зв`язку із неподанням попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, залишено без руху.

Для усунення виявлених недоліків встановлено строк у десять календарних днів, починаючи з наступного дня після отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

06.03.2020 на адресу господарського суду надійшла заява позивача, в якій виявлені судом недоліки були усунуті.

Ухвалою від 11.03.2020 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.04.2020 року о 12:00 год.

Відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі запропоновано надати (надіслати):

· суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

· позивачеві - копію відзиву та доданих до нього документів.

Із урахуванням вимог ст.ст.166, 167 ГПК України встановлено:

позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5-ти календарних днів з дня отримання відзиву;

відповідачу строк для подання заперечення на відповідь - протягом 5-ти календарних днів з дня отримання відповіді;

Явка у перше засідання представників сторін (позивача, відповідача) визнана обов`язковою.

Враховуючи факт встановлення на всій території України карантину, а також відсутність (обмеження) міжобласного і міжміського автобусного та залізничного пасажирських сполучень ухвалою від 09.04.2020 учасників справи повідомлено про те, що призначений розгляд справи не відбудеться, про дату та час наступного судового засідання вони будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою від 07.08.2020 підготовче судове засідання призначено на 31.08.2020 об. 11:20 год. Явка представників сторін визнана обов`язковою.

Ухвалою від 31.08.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, до 07.10.2020 включно. Відкладено розгляд справи на 21.09.2020 року о 12:00 год.

В підготовче засідання, яке відбулось 21.09.2020, з`явився тільки представник позивача та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 25.08.2020 закрито підготовче провадження у справі і справу призначено до судового розгляду по суті. Розгляд справи призначено на 08.10.2020 року об 11:30 год. Явка представників сторін у судове засідання визнана не обов`язковою.

В обґрунтування позову позивач послався на відсутність договірних стосунків між сторонами, наслідком чого є отримання (набуття) відповідачем коштів без достатньої правової підстави.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не заперечив проти позовних вимог, не скористався своїм правом на участь у підготовчому і судовому засіданні, відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин не надав, у зв`язку з чим господарським судом справа на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» платіжними дорученнями

№ 22239 від 25.10.2017 на суму 3 500 000,00грн.,

№ 22240 від 26.10.2017 на суму 3 000 000,00грн.,

№ 22241 від 01.11.2017 на суму 3 000 000,00грн.,

№ 22242 від 06.11.2017 на суму 3 000 000,00грн.,

№ 22243 від 08.11.2017 на суму 3 000 000,00грн.,

№ 22244 від 13.11.2017 на суму 2 900 000,00грн.,

№ 22261 від 28.11.2017 на суму 3 000 000,00грн.,

№ 22262 від 29.11.2017 на суму 2 100 000,00грн.,

№ 22263 від 30.11.2017 на суму 2 000 000,00грн.

перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю Івестиційно-виробничий комплекс Рециклінг (код ЄДРЮОФОПГФ 40193925) як передоплату за природний газ згідно договору №25/10-17-1 від 25.10.2017 грошові кошти у загальній сумі 25 500 000,00грн.

Позивач зазначає, що договір, передоплату згідно якого він перерахував відповідачу, не був укладений, з огляду на те, що сторони не визначили його предмет та істотні умови.

Приписами ч.2 ст.180 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ч.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

П.1 ч.1 ст.208 Цивільного кодексу України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як зазначає позивач, договір №25/10-17-1 від 25.10.2017 між сторонами не укладався, як і не існувало між сторонами на момент здійснення платежів жодних правовідносин, на підставі яких у позивача існував би обов`язок по перерахуванню відповідачу грошових коштів. Зазначене твердження позивача належними та допустимими доказами відповідачем спростоване не було.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача 16.09.2019 була надіслана претензія №15/1-2232 з вимогою повернути у семиденний термін з дня отримання претензії грошові кошти у сумі 25 500 000,00грн.

Оскільки, як зазначає позивач, відповідачем вказана вимога залишена без відповіді та задоволення, він змушений був звернутись з даним позовом до суду за захистом свох порушених прав і вимагати стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 25 500 000,00грн., набутих останнім без достатньої правової підстави, посилаючись на ст.1212 Цивільного кодексу України.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу статті 1212 Цивільного кодексу України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов`язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Необхідною умовою для встановлення того факту, чи мало місце зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, є обов`язкова відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Тобто, позивач повинен довести, що мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження спірного майна відповідачем, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним і не підпадає під регулювання ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За змістом ч.1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно (кошти).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.09.2016 у справі № 6-122цс14.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

Матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами договору №25/10-17-1 від 25.10.2017. Судом також не встановлено, що перерахування коштів з відповідним призначенням платежу було здійснено на виконання будь-яких договірних стосунків між сторонами.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що спірні грошові кошти у розмірі 25 500 000,00грн. є отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з огляду на доведеність позивачем безпідставності отримання відповідачем грошових коштів, а також враховуючи те, що відповідач доводів позивача не спростував, доказів наявності укладеного між сторонами договору №25/10-17-1 від 25.10.2017 не надав, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 25 500 000,00грн. безпідставно перерахованих коштів.

Судові витрати в межах встановлених законодавством, відповідно до ст.129 Господарського кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України і керуючись ст.ст.210, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ (84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, буд.1; код ЄДРЮОФОПГФ 03361075) до Товариства з обмеженою відповідальністю Івестиційно-виробничий комплекс Рециклінг (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гранітна, буд. 191; код ЄДРЮОФОПГФ 40193925) про стягнення безпідставно (помилково) отриманих грошових коштів у сумі 25 500 000,00 грн., задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Івестиційно-виробничий комплекс Рециклінг (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Гранітна, будинок 191, офіс 325; код ЄДРЮОФОПГФ 40193925) на користь Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ (84300, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Південна, будинок 1; код ЄДРЮОФОПГФ 03361075) 25 500 000,00 грн. грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, 382 500,00грн. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст судового рішення складено 12.10.2020.

Суддя В.І. Матюхін