ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2020 р. Справа № 911/609/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого»

до Малого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Агроавтопослуги»

про витребування майна з чужого незаконного володіння

за участю представників сторін:

позивач: Мельник О.М. - предст., довіреність № 1-141 від 15.05.2020;

відповідач: Дядинюк В.Д. - керівник.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого» (далі - позивач, УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого) про витребування від Малого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Агроавтопослуги» (далі - відповідач, МП ТОВ «Агроавтопослуги») державного нерухомого майна - навіс для зберігання техніки площею 144 кв. м, що розташований за адресою: вул. Інженерна, 5, смт Дослідницьке, Васильківський район, Київська область, шляхом звільнення від техніки і особистих речей та передачі до Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором оренди майна № 13-12-06 від 01.04.2012, зокрема, після закінчення строку дії договору в повному обсязі не повернув орендоване майно, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом за захистом порушеного права.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 13.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.03.2020 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання призначене на 13.04.2020 не відбудеться у зв`язку із запровадженням на всій території України карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Про дату, час і місце розгляду справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні учасників вирішено справи повідомити ухвалою суду.

Ухвалою суду від 29.04.2020 підготовче засідання призначено на 18.05.2020.

На підставі ухвали суду від 18.05.2020 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 15.06.2020.

Через канцелярію суду 10.06.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечуються, що мотивовано наступним.

Так, посилаючись на обставини, встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2363/19, відповідач стверджує, що дія укладеного між сторонами договору оренди майна № 13-12-06 від 01.04.2012 була продовжена до 31.12.2019, тому відповідач вважає, що припинення спірного договору оренди після 31.12.2019 могло бути здійснено в порядку, встановленому ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269, тобто позивач, як орендодавець, мав направити відповідачу, як орендарю, заяву протягом одного місяця після 31.12.2019. Проте, за словами відповідача, такої заяви у вказаний строк позивачем направлено не було.

Також відповідач зауважив, що серед доданих до позовної заяви відсутні докази повідомлення позивачем МП ТОВ «Агроавтопослуги» про намір використовувати спірне майно для власних потреб у строк не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну дії договору.

У підготовчому засіданні 15.06.2020 судом оголошено перерву до 20.07.2020.

Через канцелярію суду 01.07.2020 від УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого надійшли заперечення на відзив за № 1-220 від 18.06.2020, у яких, зокрема, зазначається, що позивачем, як це передбачено ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», на адресу відповідача 15.01.2020 направлено протокол засідання орендної комісії від 19.12.2020 та лист № 1-1-3-18 щодо звільнення орендованого майна і повернення його позивачу.

Також позивач вважає, що відповідач був ознайомлений з намірами позивача стосовно спірного майна ще під час розгляду справи № 911/2363/19.

Через канцелярію суду 20.07.2020 МП ТОВ «Агроавтопослуги» подано заперечення на відповідь на відзив.

На підставі ухвали Господарського суду Київської області від 20.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.08.2020.

У судовому засіданні 10.08.2020 судом оголошувалась перерва до 07.09.2020.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів. Представники сторін виступили з заключним словом, посилаючись на обставини і докази досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, 07.09.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державною науковою установою «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого» (орендодавець) та Малим підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Агроавтопослуги» (орендар) 01.04.2012 укладено договір оренди майна № 13-12-06, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування державне нерухоме майно - навіс для зберігання нової техніки, площею 144 кв. м (надалі - майно), розміщене за адресою: вул. Інженерна, 5, смт Дослідницьке, Васильківського району, Київської області, п.і. 08654, що знаходиться на балансі Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого» (УкрНДІПВТ ім. Л. Погорілого).

Згідно з п. п. 1.2., 1.3. договору майно передається в оренду з метою використання його для зберігання техніки. Стан майна, що орендується, на момент передачі в орендне користування зазначається в акті приймання-передачі (додаток № 1).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.5. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі оренди, але не раніше дати підписання акта приймання-передачі майна між орендодавцем та орендарем. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 30.04.2013 включно. Умови договору зберігають силу протягом всього терміну дії договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення, законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань (п. п. 8.1., 8.2. договору).

Пунктом 8.5. договору передбачено, що чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

На підставі акта приймання-передачі від 01.04.2012, підписаного та скріпленого печатками обох сторін договору, позивач передав відповідачу в користування навіс для зберігання нової техніки, площею 144 кв. м, у задовільному стані та придатному для подальшого використання орендарем.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2363/19 за позовом УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого до МП ТОВ «Агроавтопослуги» про витребування майна з чужого незаконного володіння, яке набрало законної сили 16.12.2019, встановлено, що термін договору оренди майна № 13-12-06 від 01.04.2012 неодноразово продовжувався шляхом укладення сторонами додаткових угод.

Судовим рішенням у справі № 911/2363/19 також встановлено, що оскільки позивач протягом 1 місяця після закінчення терміну дії договору про оренду державного нерухомого майна № 13-12-06 від 01.04.2012, з 31.12.2018 (з урахуванням його продовження на підставі ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна») до 01.02.2019 не повідомив відповідача про припинення договору оренди, договір оренди державного нерухомого майна № 13-12-06 від 01.04.2012 в силу ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» було продовжено до 31.12.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що до позовної заяви долучено копію листа 1-3-523 від 05.12.2019, адресованого директору МП ТОВ «Агроавтопослуги» Дядинюку В.Д., в якому повідомляється про необхідність звільнення спірного майна в термін до 01.12.2020.

Листом № 1-3-542 від 16.12.2019 позивач запросив директора МП ТОВ «Агроавтопослуги» Дядинюка В.Д. взяти участь у засіданні орендної комісії УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого 19.12.2019.

На засіданні орендної комісії УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого прийнято рішення, оформлене протоколом від 19.12.2019, у пункті 2 якого зазначено: «Директору МП ТОВ «Агроавтопослуги» Дядинюку В.Д. до 1 січня 2020 року звільнити орендовані приміщення. В іншому випадку, якщо не буде виконане рішення орендної комісії, матеріали будуть подані до Господарського суду Київської області.».

До позовної заяви долучено копію листа УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого за № 1-3-18 від 15.01.2020, адресованого директору МП ТОВ «Агроавтопослуги» Дядинюку В.Д., в якому позивач зазначив, що термін дії договору № 13-12-06 від 01.04.2012 закінчився 31.12.2019, у зв`язку з чим просив негайно до 20.01.2020 звільнити орендоване приміщення.

Вважаючи, що термін дії договору № 13-12-06 від 01.04.2012 закінчився 31.12.2019, відповідач в добровільному порядку майно, яке є предметом договору, не повернув, УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого звернулось до господарського суду з позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Судом встановлено, що орендоване майно є державним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (тут і далі в редакції станом 31.12.2019), у частині 1 ст. 2 якого наведено аналогічне визначення оренди.

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Норми статті 17 Закону мають диспозитивний характер, оскільки не вказують на те, що відповідна вимога про припинення чи зміну договору оренди має називатися виключно заявою. Така заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною. Такої ж правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 12.06.2018 у справі № 910/15387/17.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, відповідач після 31.12.2019 орендоване майно не звільнив та орендодавцю не передав, отже продовжує користуватися цим майном по теперішній час.

Однак господарський суд виходить з того, що факт закінчення строку дії договору не свідчить про припинення фактичних орендних правовідносин та зобов`язань за вказаним правочином.

З огляду на зміст статті 17 вказаного Закону умовою припинення договору оренди є заява однієї із сторін, яка оформляється протягом одного місяця після закінчення строку дії договору.

Оскільки термін дії договору оренди був продовжений до 31.12.2019, що встановлено судовим рішенням у справі № 911/2363/19, то заперечення щодо пролонгації договору повинні бути висловлені стороною договору у строк з 01.01.2020 по 31.01.2020, як це передбачено ст. 284 Господарського кодексу України, ст. 764 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Позивач стверджує, що листом від 15.01.2020 № 1-3-18, який оформлено протягом місяця після закінчення терміну дії договору, повідомляв відповідача про те, що термін дії договору № 13-12-06 від 01.04.2012 закінчився 31.12.2019 та просив звільнити орендоване майно.

Зі свого боку відповідач стверджує не отримував від позивача, у встановлений законом строк, заяви про припинення договору.

У якості доказів направлення відповідачеві листа від 15.01.2020 № 1-3-18, позивач посилається на додані до матеріалів справи копії звіту-реєстру поштових відправлень від 16.01.2020 та фіскального чеку від 16.01.2020.

Однак суд зазначає, що за змістом вказаних звіту-реєстру поштових відправлень та фіскального чеку не вбачається факту направлення відповідачеві листа від 15.01.2020 № 1-3-18, отже суд вважає, що позивачем не було надано до суду належних доказів направлення вказаного листа на адресу позивача або отримання його відповідачем у будь-який інший спосіб.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази письмового попередження орендодавцем орендаря про намір використовувати зазначене майно для власних потреб та, що було б направлене у визначений частиною третьою ст. 17 Закону строк (не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору).

Враховуючи викладене, а також приписи ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», суд дійшов висновку, що договір оренди майна № 13-12-06 від 12.04.2012 є продовженим на тих же умовах та на той же строк, тобто з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Що стосується обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як на правову підставу позову УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого посилається на норми статті 387 Цивільного кодексу України та, відповідно, заявив вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння МП ТОВ «Агроавтопослуги».

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом положень ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 Цивільного кодексу України).

Застосовуючи положення ст. 387 Цивільного кодексу України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору (правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 381/3165/17.

Враховуючи існування між сторонами договірних відносин виключає застосування до виниклих правовідносин положень ст. 387, 388 Цивільного кодексу України.

Беручи до уваги викладене вище в сукупності, наявність передбачених законом підстав для задоволення позову не була доведена суду у встановленому порядку, відтак суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 08.10.2020.

Суддя О.В. Щоткін