ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 справа № 914/84/19

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС», м. Львів,

до відповідача: Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «MAXWOOD 1», м. Рига, Латвія,

про: стягнення заборгованості в розмірі 2 177,86 євро, що еквівалентно 68 468, 87 грн.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кияк І.В.

Представники учасників справи:

позивача: Біла О.В.-представник;

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «MAXWOOD 1», м. Рига, Латвія про стягнення заборгованості в розмірі 2 177,86 євро, що еквівалентно 68 468, 87 грн.

Ухвалою суду від 21.01.2019 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС» до Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «MAXWOOD 1» про стягнення заборгованості в розмірі 2 177,86 євро, що еквівалентно 68 468, 87 грн. залишено без руху.

Судом встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

На адресу Господарського суду Львівської області від позивача надійшло клопотання від 29.01.2019 р. б/н про усунення недоліків позовної заяви, на виконання вимог ухвали суду від 21.01.2019 р.

Ухвалою суду від 04.02.2019 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю НАМОРТРАНС до Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu MAXWOOD 1 про стягнення заборгованості в розмірі 2 177,86 євро, що еквівалентно 68 468, 87 грн прийнято до розгляду. Провадження у справі №914/84/19 відкрито за правилами загального позовного провадження.

На адресу Міністерства закордонних справ Латвійської Республіки, для забезпечення належного повідомлення про розгляд справи відповідача - Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu MAXWOOD 1, Латвійська республіка в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією від 15 листопада 1965 року про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Господарським судом Львівської області надіслано документи у справі №914/84/19 для подальшого їх скерування до повноважних органів Латвійської Республіки. Провадження у справі №914/84/19 зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

02.12.2019р. на адресу Господарського суду Львівської області, на виконання судового доручення, від Ради присяжних судових виконавців Латвії надійшла відповідь на запит про вручення документів від 17.10.2019 р. №61/H16-N05, згідно якої повідомлено, що запит на вручення закордонних судових чи позасудових документів не викладено англійською мовою. Крім того, Рада присяжних судових виконавців Латвії зазначила про неотримання необхідної суму в розмірі 113,97 Євро, додаток долучений до судового доручення (платіжне доручення від 12.06.2019р.) не може бути застосовано, оскільки вищевказаний платіж використано для спроби доставки документів (лист від 21.08.2019 р.). За кожен запит про вручення іноземних документів стягується плата у розмірі 113,97 Євро (включаючи ПДВ) на рахунок вказаний на сайті: http://www.lzti.lv/service-foreign-documents. Оплата повинна здійснюватись шляхом банківського переказу, а всі банківські комісії покриваються особою, яка сплачує основну суму платежу за вручення документів.

Ухвалою суду від 03.12.2019 р. провадження у справі поновлено, зобов`язано позивача надати Господарському суду Львівської області докази оплати запиту про вручення іноземних документів у розмірі 113,97 Євро (включаючи ПДВ), оригінали для огляду в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії - до справи.

На адресу Господарського суду Львівської області, 24.12.2019р., представником позивача, на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2019 р., подано оригінал платіжного доручення, що підтверджує оплату запиту про вручення іноземних документів у розмірі 113,97 Євро.

Для забезпечення належного повідомлення про розгляд справи відповідача - Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «MAXWOOD 1», Латвійська республіка в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією від 15 листопада 1965 року про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, суд дійшов висновку про необхідність звернутись з проханням до Міністерства закордонних справ Латвійської Республіки про вручення за кордоном судових та позасудових документів у справі №914/84/19.

Ухвалою суду від 28.12.2019р. суд постановив підготовче судове засідання призначити на 30.03.2020 р. о 10:00 год. (резервна дата 06.07.2020 р. на 10:00 год.); судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 31.08.2020 р. на 10:00 год. (резервна дата 28.09.2020 р. на 10:00 год.); зобов`язати позивача до 16.01.2020 р.: - надати Господарському суду Львівської області нотаріально засвідчений переклад на російську та англійську мови ухвали Господарського суду Львівської області від 28.12.2019 р. у 2 (двох) примірниках;- переклад на російську та англійську мови прохання про врученням за кордоном судових та позасудових документів у 2 (двох) примірниках;- переклад на російську та англійську мови підтвердження про вручення документа, що підлягає врученню у 2 (двох) примірниках; надіслати документи: позовну заяву у 2 (двох) примірниках; ухвалу суду про порушення провадження у справі від 04.02.2019р. у 2 (двох) примірниках; прохання про врученням за кордоном судових та позасудових документів у 2 (двох) примірниках; короткий виклад документа, що підлягає врученню у 2 (двох) примірниках; ухвалу суду від 28.12.2019р. у 2 (двох) примірниках; підтвердження про вручення документа, що підлягає врученню у 2 (двох) примірниках; платіжне доручення від 03.12.2019 р. - для подальшого їх скерування до Міністерства закордонних справ Латвійської Республіки для виконання судового доручення; провадження у справі №914/84/19 зупинити до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

На адресу Міністерства закордонних справ Латвійської Республіки, для забезпечення належного повідомлення про розгляд справи відповідача - Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu MAXWOOD 1, Латвійська республіка, Господарським судом Львівської області надіслано документи у справі №914/84/19 з перекладом на російську та англійську мови.

16.07.2020р. на адресу суду від Ради присяжних судових виконавців Латвії надійшла відповідь на запит про вручення документів відповідачу (нерезиденту) №32/HAG-NOS від 26.06.2020 р., відповідно до якого судові документи врученні не були, так як отримувач відмовився прийняти документи, оскільки вони не були перекладені або не супроводжувались перекладом латвійською мовою.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном, а рівно повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи, регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Гаага, 1965 (надалі - Конвенція), яка є чинною в Україні згідно з Законом України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000 р. №2052-ІІІ, із заявами та застереженнями. Латвія є підписантом даної Конвенції.

Згідно ст. 3 Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до ч. 2 п. b) ст. 15 Конвенції кожна договірна держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови, зокрема, з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 № 1092/5/54 (із наступними змінами) відповідно до абз. 3, 4 п. 2.3 передбачено, що документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Враховуючи що Латвійська Республіка є підписантом Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Гаага, 1965 р., суд прийшов до висновку, що судом вчинено всі дії для належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, судові документи, що підлягали врученню відповідачу згідно з дорученням Господарського суду Львівської області, надсилались в нотаріально засвідченому перекладі на російську (ст.5 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах) та англійську мови.

13.08.2020р. представником позивача надано до суду клопотання про долучення документів перекладу на українську мову відповіді на запит про вручення документів відповідачу (нерезиденту) №32/HAG-NOS від 26.06.2020 р.

Ухвалою суду від 18.08.2020р. провадження у справі №914/84/19 поновлено, закрито підготовче провадження у справі № 914/84/19, розгляд справи по суті призначено на 28.09.2020р.

У судове засідання 28.09.2020р. представник позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав.

У судове засідання 28.09.2020р. представник відповідача не з`явився. Письмового відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки відповідач суду не надав, заявлені позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Розглянувши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

29.05.2018 року між ТОВ «Намортранс» (далі- Виконавець, Позивач) та «SIA «MAXWOOD 1» (далі- Замовник, Відповідач) укладено договір №210518-2 на транспортно-експедиційні послуги (далі-Договір).

Відповідно до умов Договору, Замовник замовляє, а Виконавець надає послуги з організації та здійснення перевезень вантажів дорожнім транспортом в міжнародному сполученні

При здійсненні міжнародних перевезень за даним Договором застосовуються правила Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів, підписаної в Женеві 19 травня 1956 року та Протоколу до КДПВ 1978р., Європейської угоди про режим роботи і відпочинку водіїв (АЕТК), а також вимоги міжнародних угод про міжнародні автомобільні перевезення, а також вимоги Замовника, викладені в даному Договорі та заявки на перевезення вантажу, які підписуються Сторонами і є невід`ємною частиною даного Договору (п.1.1.-1.2. Договору).

Виконавець за Договором зобов`язується, серед іншого, у разі досягнення згоди Сторін щодо умов конкретного перевезення вантажів, направляти Замовнику підтверджену штампом Виконавця "Заявку на перевезення вантажу" із зазначенням даних водія і державного номера (-ів) автомобіля (-ів).

Замовник виходить з того, що за відсутності негативної відповіді від Виконавця протягом трьох календарних днів після отримання Заявки на перевезення вантажу, дана Заявка вважається прийнятою Виконавцем.

Доставити і здати вантаж вантажоодержувачу, вказаному в СМR (п. 2.2.1., 2.2.8 Договору).

Натомість, позивач, серед іншого, зобов`язується своєчасно проводити розрахунки з Виконавцем за надані транспортні послуги (п. 2.1.7. Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору, Розрахунки за цим Договором здійснюються в безготівковій формі шляхом переказу коштів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Виконавця не пізніше 5-ти календарних днів після вивантаження, якщо в "Заявці на перевезення вантажу" не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення.

Пунктом 7.1. Договору визначено, що всі суперечки, які можуть виникнути при укладанні, виконанні, розірванні Договору, передаються на розгляд господарського суду за місцем Позивача.

В матеріалах справи міститься Договір-заявка №318-002147 від 30 травня 2018 р. про надання транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до п. 1, 2 Заявки, дана заявка при відсутності довготермінового договору між Замовником та Експедитором має силу договору на разове перевезення.

Оплата по даній заявці здійснюється протягом 14 банківських днів, по отриманню оригіналів документів. Документи, які Експедитор надсилає на адресу Замовника після закінчення перевезення: ТТН (CMR) з відміткою вантажоодержувача, два примірника акту виконаних робіт, рахунок.

За несвоєчасну оплату наданих послуг Замовник сплачує Експедитору пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яких нараховується пеня, за кожен день затримки оплати. Замовник за користування коштами Експедитора додатково сплачує 0, 2% від простроченої суми за кожен день прострочення (п.9 Заявки).

У Заявці визначено місце завантаження- м. Львів, вул. Шевченка 317, розвантаження- 56031, Bientina, Pisa, Via del Monte Ovest 104, вартість перевезення 1630, 00 євро.

Відповідно до CMR №301605, відправником є ТзОВ «Статум груп», одержувачем SIA «Firma Minimaх», розвантаження товару здійснено 07.06.2018 року.

Відповідно до акту надання послуг №318-002147 від 07.06.2018р., що підписаний сторонами без зауважень, сторонами визначено, що на підставі договору-заявки №318-002147 від 30.05.2018р. експедитором виконані наступні роботи (надані такі послуги): 1. Послуги перевезення по маршруту: Льів, Україна-Bientina (pisa), Італія. Відправник: ТОВ «Статум- Груп», CMR №301605, 2. Транспортне експедирування вантажу замовника. Загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ 1 630, 00 євро. Замовник отримав всі оригінали документів згідно договору.

Згідно повідомлення про вручення, що долучено позивачем до позовної заяви, 03.07.2018 року відповідачем отримано оригінал документів для здійснення платежу.

Відтак, згідно п. 2 Заявки, оплата по заявці мала бути здійснена до 23.07.2018р. включно.

Докази здійснення оплати Відповідачем наданих позивачем транспортно-експедиційних послуг у сумі 1 630, 00 євро в матеріалах справи відсутні.

Невиконання Замовником умов Договору в частині оплати наданих Виконавцем транспортно-експедиційних послуг у сумі 1 630, 00 євро за Договором-Заявкою №318-002147 від 30 травня 2018 р. стало підставою для звернення позивачем з позовом у даній справі до суду.

На підставі п. 9 Договору-Заявки, позивачем за несплату відповідачем наданих послуг нараховано 181, 31 євро пені та 366, 55 євро відсотків за користування коштами.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з п., п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» приватноправові відносини - це відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли приватноправові відносини з іноземним елементом.

Статтею 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що право, яке підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом (ч., ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Пунктом 7.1. Договору визначено, що всі суперечки, які можуть виникнути при укладанні, виконанні, розірванні Договору, передаються на розгляд господарського суду за місцем Позивача.

Отже, Господарський суд Львівської області є компетентним у розгляді даної справи, а спір підлягає вирішенню відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правовідносини між сторонами виникли з Договору № 210518-2 на транспортно-експедиційні послуги від 29.05.2018 року.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Сторони у п.1.2. Договору погодили, що при здійсненні міжнародних перевезень за даним Договором застосовуються правила Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів, підписаної в Женеві 19 травня 1956 року та Протоколу до КДПВ 1978р., Європейської угоди про режим роботи і відпочинку водіїв (АЕТК), а також вимоги міжнародних угод про міжнародні автомобільні перевезення, а також вимоги Замовника, викладені в даному Договорі та заявки на перевезення вантажу, які підписуються Сторонами і є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п.1 статті 32 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, договірні відносини визначаються законодавством тієї

Договірної Сторони, на території якої був укладений договір, якщо

учасники цього договору не підкоряються обраному законодавству.

З огляду на те, що Договір сторонами укладено у м. Львові, суд вважає за доцільне застосовувати до спірних правовідносин законодавство України.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Згідно ч. 1 ст. 53 вказаного Закону, організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

Одним з таких міжнародних договорів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19.05.1956 (надалі - Конвенція).

Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14- 612/1-1559 «Щодо набуття чинності міжнародними договорами», ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

Стаття 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Згідно ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до статті 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Як встановлено судом, згідно Договору-заявки №318-002147 від 30 травня 2018 р. про надання транспортно-експедиційних послуг, позивачем надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу, місце завантаження- м. Львів, вул. Шевченка 317, розвантаження- 56031, Bientina, Pisa, Via del Monte Ovest 104, вартість перевезення 1630, 00 євро.

Відповідно до CMR №301605, розвантаження товару здійснено 07.06.2018 року.

Згідно п. 2 Заявки, оплата по заявці мала бути здійснена до 23.07.2018р. включно.

Згідно зі до ст., ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п., п.1, 7 ст.193 ГК України.

Обставини справи свідчать, що предмет спору у даній справі становить заборгованість відповідача з оплати наданих позивачем транспортно-експедиційних послуг в розмірі 1 630,00 євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів погашення заборгованості за Договором-заявкою №318-002147 від 30 травня 2018 р. (частково або в повному обсязі) до суду не надав, відповідні докази в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи зазначене, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання на суму 1 630, 00 євро, а, відтак, позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).

На підставі п. 9 Договору-Заявки, позивачем за несплату відповідачем наданих послуг нараховано 181, 31 євро пені та 366, 55 євро за користування коштами.

Згідно з частиною другою статті 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Частина третя статті 533 ЦК України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пунктом 3.2. Договору сторони погодили, що валютою Договору є євро.

Відповідно до положень статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Сторонами у п.9 Заявки погоджено, що за несвоєчасну оплату наданих послуг Замовник сплачує Експедитору пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яких нараховується пеня, за кожен день затримки оплати. Замовник за користування коштами Експедитора додатково сплачує 0, 2% від простроченої суми за кожен день прострочення.

З огляду на те, що сторонами визначено у Договорі - Заявці розмір одержання процентів, що становить 0, 2 % від простроченої суми (1 630, 00 євро), періодом прострочення позивачем вірно визначено 25.07.2018р .- 15.11.2018р., вимога позивача про стягнення з відповідача 366, 55 євро за користування коштами є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення пені суд зазначає наступне.

З умов Договру-Заявки вбачається, що обчислення пені визначено у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яких нараховується пеня, за кожен день затримки оплати.

За змістом статті 1 Закону України від 20 травня 1999 року№ 679-XIV «Про Національний банк України» (далі - Закон № 679-XIV) облікова ставка НБУ - один із монетарних інструментів, за допомогою якого НБУ встановлює для банків та інших суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.

НБУ є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України (стаття 2 Закону № 679-XIV).

Пунктом 1 частини першої статті 15 цього Закону передбачено, що правління НБУ приймає рішення, зокрема про встановлення та зміну облікової та інших процентних ставок Національного банку.

Відповідно до статті 27 Закону № 679-XIV НБУ встановлює порядок визначення облікової ставки та інших процентних ставок за своїми операціями.

Частиною другою статті 46 вказаного Закону НБУ здійснює дисконтну валютну політику, змінюючи облікову ставку НБУ для регулювання руху капіталу та балансування платіжних зобов`язань, а також коригування курсу грошової одиниці України до іноземних валют.

Пунктом 1.1 Положення про процентну політику НБУ, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 серпня 2004 року № 389 (далі - Положення № 389; чинне на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що облікова ставка НБУ - один з монетарних інструментів, за допомогою якого НБУ установлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів на відповідний період, і є основною процентною ставкою, яка залежить від процесів, що відбуваються в макроекономічній, бюджетній сферах та на грошово-кредитному ринку.

Пунктами 3.1, 3.2 цього Положення визначено, що НБУ визначає розмір облікової ставки, дотримуючись таких основних принципів: облікова ставка використовується НБУ одночасно як засіб реалізації грошово-кредитної політики та орієнтир ціни на гроші; облікова ставка є одним із чинників, що характеризують основні напрями змін грошово-кредитного регулювання; облікова ставка має підтримуватися на позитивному рівні щодо прогнозного рівня інфляції, який визначається схваленими Кабінетом Міністрів України основними прогнозними макроекономічними показниками на відповідний рік та враховується під час складання державного бюджету з наступними змінами; облікова ставка є найнижчою серед процентних ставок, за якими НБУ може підтримати ліквідність банків. Визначення рівня та характеру змін облікової ставки НБУ залежить від тенденцій загального економічного розвитку, макроекономічних та бюджетних процесів, стану грошово-кредитного ринку. Національний банк під час визначення облікової ставки враховує й інші фактори, які можуть вплинути на вартість коштів у національній валюті, - інфляційні або девальваційні очікування, процентні ставки рефінансування, які використовуються центральними банками країн, що мають тісні торговельно-економічні зв`язки з Україною тощо.

Можна зробити висновок, що облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні.

Крім того, висновок, що чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти міститься у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16.

Такої ж позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема у Постанові від 16 січня 2019 року, справа № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про доцільність обчислення пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яких нараховується пеня, за кожен день затримки оплати наданих транспортно-експедиційних послуг у гривневому еквіваленті суми боргу.

Судом встановлено, що сума боргу 1 630, 00 євро у гривневому грошовому еквіваленті, за курсом євро 31, 12 (офіційний курс Національного банку України станом на момент виникнення заборгованості 25.07.2018р.), становить 50 725, 60 грн.

Відтак, пеня за період прострочення виконання зобов`язань за Договором, на суму боргу еквіваленту 50 725, 60 грн. за період прострочення 25.07.2018 р.-15.11.2018р. становить 5 642, 35 грн., що відображено у здійсненому судом розрахунку.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
50725.625.07.2018 - 06.09.20184417.5000 %0.096 %*2140.20
50725.607.09.2018 - 25.10.20184918.0000 %0.099 %*2451.51
50725.626.10.2018 - 15.11.20182118.0000 %0.099 %*1050.65

Зважаючи на наведене, позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «MAXWOOD 1» (Vienotais registracijas numurs : 1, Pulkveza Brieza iela, 6-1. Riga, Latvija. LV 1010) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС» (79024, Львівська обл., місто Львів, вулиця Промислова, будинок 50/52, офіс 624, ) 1 630, 00 євро основного боргу, 5 642, 35 грн. пені та 366, 55 євро відсотків за користування коштами , 1 921, 00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписано 15.10.2020р. у зв`язку з перебуванням судді Синчука М.М. на самоізоляції.

Суддя М.М. Синчук