СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. Справа № 917/1128/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Пелипенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача - адвоката Борейко Н.О. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3840 від 14.09.2018, довіреність № 586 від 27.12.2017)

відповідача-1 - не з`явився

відповідача-2 - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», м. Київ (вх. № 2314 П/3) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.08.2020 у справі № 917/1128/20 (суддя Киричук О.А.; ухвала підписана 11.08.2020), постановлену за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» м. Київ про забезпечення позову у справі № 917/1128/20

за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», м. Київ

до:

1) Фермерського господарства «Медвідь І.Р.», с. Бовбасівка, Хорольського району, Полтавської області

2) ОСОБА_1 , с. Бовбасівка, Хорольського району, Полтавської області

про стягнення 543875,53 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовом до Фермерського господарства «Медвідь І.Р.» та ОСОБА_1 про стягнення 543875,53 грн. заборгованості за Кредитним договором №271218-АЕ від 27.12.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Фермерським господарством «Медвідь І.Р.» зобов`язань з повернення кредитних коштів, та наявністю укладеного з ОСОБА_1 договору поруки № 271218-П/2 від 27.12.2018.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 7339 від 10.07.2020), обґрунтовуючи яку позивач зазначив про те, що відповідачі не виконують належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, тому є підстави вважати, що відповідачі можуть вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, в результаті чого виконання рішення суду стане значно утрудненим або неможливим; у разі задоволення позовних вимог відбудеться відновлення становище позивача як кредитора з повним обсягом прав; до вирішення судом спору по суті існує реальна можливість вільного розпорядження майном (шляхом відчуження наявного у відповідача-1 майна); розмір позовних вимог є значним. У зв`язку із цим позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача-1 - Фермерського господарства «Медвідь І.Р.», а саме на нежитлову будівлю магазину А-1, загальною площею 92,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити її відчуження.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.08.2020 у справі № 917/1128/20 у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову відмовлено.

В якості підстав для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції зазначив, що реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. За висновками суду, доводи позивача, якими мотивовано забезпечення позову, ґрунтуються лише на його припущеннях та не є безумовною умовою для забезпечення позову.

Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» із даною ухвалою не погоджується, вважає її необґрунтованою і постановленою всупереч вимог чинного законодавства та інтересів Банку, а тому просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.08.2020 у справі № 917/1128/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі заяву Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову у справі № 917/1128/20 та вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Фермерського господарства «Медвідь І.Р.», а саме: на нежитлову будівлю магазину А-1, загальною площею 92,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження. Ухвалу про забезпечення позову позивач просить оформити у відповідності до вимог статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що:

-з моменту подачі позову до суду відповідачі не звертались до позивача - АТ «Банк Кредит Дніпро» щодо врегулювання питання щодо погашення заборгованості, у зв`язку з чим заборгованість за кредитом, розмір якої є значним, лише збільшується;

-забезпечення позову є дійсно необхідним та дієвим заходом для об`єктивного розгляду справи, можливості попередити та уникнути втрати нерухомого майна, за рахунок якого, в разі задоволення позову, можливе належне виконання рішення суду;

-забезпечення позову у даній справі є таким, що перебуває у зв`язку з предметом позовної вимоги, є адекватним заявленим вимогам та співвідноситься з правом, про захист якого просить позивач;

-суд першої інстанції не врахував, що невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, чим буде позбавлено позивача ефективного способу поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся, оскільки існує ймовірність невиконання судового рішення;

-у разі добропорядності відповідачів, обраний захід не створить незручностей для власника нерухомого майна - ФГ «Медвідь І.Р.», а лише забезпечить фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №5023/5386/12);

-вжиття заявлених Банком заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача-1, а лише запровадить тимчасові обмеження для нього;

-в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не було враховано значну суму боргу відповідачів перед Банком, обставини та ризики відчуження нерухомого майна відповідачем-1, адже у разі реалізації майна, виконати рішення Господарського суду Полтавської області у даній справі буде неможливо.

Поряд із цим позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції із посиланням на ч.2 ст. 256 ГПК України, оскільки повний текст оскаржуваного судового рішення (ухвали) було отримано скаржником 19.08.2020, про що свідчить відповідна роздруківка із сайту Укрпошти, а скарга подається протягом десяти днів з дня вручення повного тексту судового рішення скаржникові.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 у справі № 917/1128/20 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.09.2020 поновлено Акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро», м. Київ строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Полтавської області від 11.08.2020 у справі № 917/1128/20; відкрито апеляційне провадження у справі № 917/1128/20; встановлено відповідачам у справі строк для подання до суду апеляційної інстанції відзивів на апеляційну скаргу - до 28.09.2020; справу № 917/1128/20 призначено до апеляційного розгляду на 06.10.2020 о 12:00 год.; участь сторін у судовому засіданні визнано необов`язковою; витребувано у Господарського суду Полтавської області (36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1) належним чином завірену копію позовної заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» з додатками.

16.09.2020 до суду надійшло клопотання (вх. № 8739), в якому Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» просило забезпечити розгляд апеляційної скарги у справі № 917/1128/20 в судовому засіданні, призначеному на 06.10.2020 о 12:00 год., в режимі відеоконференції, а відповідальним за проведення відеоконференції визначити, зокрема, Центральний апеляційний господарський суд (49000, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 65).

Ухвалою суду від 17.09.2020 задоволено клопотання Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», м. Київ про участь представника у судовому засіданні 06.10.2020 о 12:00 год. у справі № 917/1128/20 в режимі відеоконференції. Доручено Центральному апеляційному господарському суду забезпечити її проведення.

22.09.2020 витребувані від суду першої інстанції копії матеріалів справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідачі не скористалися своїм правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України, та відзивів на апеляційну скаргу не надали.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 06.10.2020 представники відповідачів не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать долучені до матеріалів справи рекомендовані повідомлення (№270, № 261).

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників даного апеляційного провадження про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал від 14.09.2020 про відкриття апеляційного провадження у справі та призначення справи до розгляду, зважаючи на те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також з огляду на положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні 06.10.2020 без участі представників відповідачів.

У судовому засіданні 06.10.2020 представник позивача надав усні пояснення у справі, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Згідно із статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів апеляційної інстанції, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище та вбачається із матеріалів оскарження, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовом до Фермерського господарства «Медвідь І.Р.» та ОСОБА_1 про стягнення 543875,53 грн. заборгованості за Кредитним договором №271218-АЕ від 27.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» зазначило, що відповідачем-1 не виконано свого обов`язку щодо своєчасного повернення кредитних коштів за користування кредитом за договором №271218-АЕ від 27.12.2018, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» і ФГ «Медвідь І.Р.», та не виконано відповідачем-2 свого обов`язку щодо своєчасного повернення кредиту згідно з договором поруки № 271218-П/2 від 27.12.2018, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 .

Одночасно із позовною заявою, АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулось до Господарського суду Полтавської області із заявою № 7339 від 10.07.2020 про забезпечення позову, відповідно до якої просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача-1 - Фермерського господарства «Медвідь І.Р.», а саме на нежитлову будівлю магазину А-1, загальною площею 92,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити її відчуження.

Згідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Банк Кредит Дніпро» суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається, а покладені в основу заяви про забезпечення позову доводи позивача, ґрунтуються лише на припущеннях останнього та не є безумовною умовою для забезпечення позову, у зв`язку із чим правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

З висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується, враховуючи наступне.

За приписами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що позивачем не надано суду усіх належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність обставин, передбачених статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, необхідних для забезпечення позову, а саме, яким чином невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивачем у заяві не наведено жодних обставин на підтвердження вчинення відповідачем-1 конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, в тому числі і дій, спрямованих на реалізацію належного йому майна. Докази того, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, станом на час розгляду справи є об`єктом купівлі-продажу, міни, тощо, до заяви про забезпечення позову не надані і в матеріалах оскарження ухвали суду першої інстанції відсутні.

Посилання Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» у заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачами певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення чи зменшення майна, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Водночас, значна ціна позову не може слугувати самостійною та достатньою підставою для вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову.

В силу приписів частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді даної справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду враховує правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 10.10.2019 у справі № 904/1478/19, згідно якої, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що нерухоме майно відповідача-1, стосовно якого заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, не є предметом позову у даній справі.

Таким чином, оскільки предметом позовних вимог у даній справі є стягнення грошових коштів, то зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позову у даній справі відсутній. Вимоги заявника, що наведені у заяві про забезпечення позову про необхідність накладення арешту на майно відповідача-1, не є співмірними із позовними вимогами АТ «Банк Кредит Дніпро».

Враховуючи те, що заявником не доведено підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а також з огляду на невідповідність запропонованих позивачем заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що місцевий господарський правильно відмовив у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №5023/5386/12 є безпідставним, оскільки предмет спору та обставини вказаної справи є відмінними від тих, що переглядаються у даній справі №917/1128/20, що виключає підстави для її врахування апеляційним господарським судом. Так, предметом судового розгляду у справі №5023/5386/12 була заява ТОВ «Кей-Колект», зокрема про визнання недійсними результатів аукціону від 29.03.2013 з реалізації спірного нерухомого майна банкрута, визнання недійсним Договору купівлі-продажу об`єкта аукціону житлового будинку від 24.10.2013 та зобов`язання ОСОБА_2 повернути придбане з аукціону від 29.03.2013 нерухоме майно боржнику з метою його використання для задоволення вимог заставного кредитора - ТОВ «Кей-Колект». В межах цієї справи судом розглянуто питання щодо забезпечення вимог ТОВ «Кей-Колект» шляхом встановлення заборони вчинення певний дій щодо нерухомого майна до вирішення по суті заяви ТОВ «Кей-Колект» про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу об`єкта аукціону.

Отже у справі №5023/5386/12 судом вирішувалося питання щодо забезпечення заяви заставного кредитора у справі шляхом арешту майна боржника, яке безпосередньо пов`язане з предметом вказаної заяви.

Підсумовуючи вищезазначене, позивач, звертаючись з апеляційною скаргою, не спростував висновки суду першої інстанцій щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», м. Київ без задоволення, а оскаржуваної ухвали Господарського суду Полтавської області від 11.08.2020 у справі № 917/1128/20 - без змін.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2102,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», м. Київ на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.08.2020 у справі № 917/1128/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.08.2020 у справі № 917/1128/20 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», м. Київ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови підписано 08.10.2020.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Н.М. Пелипенко