ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Справа № 915/1050/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Берко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОБУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС «АСТРА» (08162, Київська обл., Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 5-А; ідентифікаційний код 30050930)

до відповідача: Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» (56301, Миколаївська область, смт. Врадіївка, вул. Кооперативна, буд. 21; ідентифікаційний код 20892727)

про: стягнення 9000,00 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

03.08.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОБУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС «АСТРА» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 22/07ЮД від 22.07.2020 (з додатками), в якій просить суд: стягнути з приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОБУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС «АСТРА» 9000,00 грн боргу з оплати виконаних робіт; витрати по справі покласти на відповідача.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі Акту виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019; вимог про оплату № 12-М/ЮД від 13.03.2020, № 16-М/ЮД від 16.07.2020 з доказами їх направлення; застосування норм статей 174, 179, 181, 193, 216 Господарського кодексу України, статей 11, 207, 218, 530, 610, 611, 625, 626, 639 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що відповідно до Акту виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019 позивач виконав для відповідача роботи на суму 9000,00 грн, однак оплату відповідач не здійснив.

Ухвалою суду від 10.08.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 15 вересня 2020 року о 14:30; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті спору; задоволено клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

04.09.2020 до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 03.09.2020 (вх. № 10898/20), в якому товариство заперечує на позов, посилаючись на норми ст. 207 Цивільного кодексу Україну, ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», та мотивує тим, що послуги позивачем відповідачу не надавалися, Акт виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019 керівником не підписувався.

В судовому засіданні, проведеному 15.09.2020 за участю представників обох сторін судом було оголошено перерву та запропоновано позивачу надати суду для огляду оригінал Акту виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019, на підставі якого заявлені позовні вимоги.

21.09.2020 до суду від позивача надійшло клопотання № 16/09ЮД від 16.09.2020, з яким заявник, на вимогу суду, надав для огляду оригінал Акту виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019, з проханням після огляду повернути його позивачу.

Суд повідомляє позивача, що оригінал Акту виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019 буде повернуто йому після набрання рішенням законної сили.

28.09.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 21.09.2020 про залучення доказів (вх. № 12115/20) про залучення доказів, зокрема копій штатних розписів ПП «ВКП Каро», введених в дію з 02.1.2019 та з 03.05.2019.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

06.10.2020 учасники справи в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні підписи представників у повідомленні про дату розгляду справи від 15.09.2020.

При цьому суд відмічає, що в судовому засіданні 15.09.2020 представники позивача та відповідача усно клопотали перед судом про розгляд справи по суті без участі представників сторін.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, також беручи до уваги погіршення епідеміологічної ситуації в Миколаївській області та у м. Миколаєві, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників учасників справи.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 06.10.2020 за результатами розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши представників сторін у попередньому судовому засіданні, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача до відповідача щодо стягнення заборгованості з оплати виконаних робіт.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини порушення відповідачем грошового зобов`язання з оплати позивачу виконаних робіт.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- оригінал та копія Акту виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019;

- копії вимог про оплату № 12-М/ЮД від 13.03.2020, № 16-М/ЮД від 16.07.2020 з доказами їх направлення відповідачу.

Відповідач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- копії штатних розписів Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» (введені в дію з 02.01.2019, з 03.05.2019, з 18.05.2020)

- копія довідки Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» б/н та без дати.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонам регулюються положеннями чинного законодавства про послуги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, положення ст. 901-907 ЦК України підлягають застосуванню до відносин, предметом яких є послуги, як вони визначаються в ч. 1 ст. 901 ЦК України: споживання в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, при умові надання послуги особисто виконавцем, якщо інше не визначено договором.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Дії сторін у спірних правовідносинах (оформлення між позивачем та відповідачем Акту виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019) свідчать про виникнення між сторонами усного правочину, у зв`язку із чим між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОБУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС «АСТРА» (позивач) та Приватним підприємством «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» (відповідач) фактично було укладено договір про надання послуг у спрощений спосіб.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать про таке.

Як вбачається з наданих позивачем суду пояснень та відповідних доказів, на підставі домовленості відображеної в Акті виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОБУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС «АСТРА» виконало для Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» роботи з діагностики гідравлічної системи на суму 9000,00 грн.

З пояснень відповідача та наданих до матеріалів справи доказів вбачається таке:

Відповідач не отримував від позивача будь-яких послуг, в тому числі, зазначених позивачем у Акті виконаних робіт № 360049 від 30 травня 2019 року. Акт виконаних робіт № 360049 під 30 травня 2019 року зі сторони відповідача підписаний невідомою особою із зазначенням посади інженер. Згідно із штатним розписом ПП «ВКП «Каро» відсутня посада інженера. Також у Відповідача не працює особа зазначена в Акті виконаних робіт № 360049 від 30 травня 2019 року (прізвище нерозбірливо), що підтверджується довідкою.

За змістом ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновків про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, виходячи з такого.

На підтвердження обставин щодо надання відповідачу послуг у вигляді виконаних робіт з діагностики гідравлічної системи позивач надав суду Акт виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019 (зазначення року в акті відсутнє, але в самому тексті цього акту, в текстах письмових вимог позивача до відповідача, в позові, у відзиві та виступах сторін у судовому засіданні 15.09.2020, відсутнє спростування цього факту). Отже, повною датою оформлення Акту виконаних робіт № 36049 слід вважати 30.05.2019.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої ним у постанові від 21.02.2018 у справі №910/5226/17 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Акт виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019 на загальну суму 9000,00 грн за дослідженням суду має всі реквізити необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Водночас, суд, по-перше, звертає увагу учасників на відсутність в даному акті визначення посади особи, яка підписала документ від виконавця (позивача); по-друге, на наявність заперечень відповідача щодо відсутності на підприємстві з 02.01.2019 такої посади як інженер та прізвища особи, яка підписала документ від замовника.

Так, відповідач стверджує:

- «Згідно із штатним розписом ПП «ВКП «Каро» відсутня посада інженера»;

- «Також у Відповідача не працює особа зазначена в Акті виконаних робіт № 360049 від 30 травня 2019 року (прізвище нерозбірливо), що підтверджується довідкою».

Штатні розписи, які надав відповідач в обґрунтування викладених заперечень щодо відсутності посади інженера у штаті Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» дійсно підтверджують дану обставину.

Разом із тим, на переконання суду факт наявності чи відсутності зазначення посади на відповідному акті не може впливати на ситуацію, оскільки сама лише відсутність цього реквізиту не дає підстави, наприклад, вважати такий Акт недійсним, або не приймати, чи не передавати результати виконаних робіт (наданих послуг).

Крім того, відповідно до змісту ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Довідка ж (б/н та без дати), підписана директором Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро», «надана в тому, що особа, зазначена в акті виконаних робіт № 36049 від 30.05. від «Замовника» як інженер (прізвище вказано нерозбірливо) на підприємстві не працює і взагалі посада інженера згідно штатного розпису ПП «ВКП «Каро» відсутня. Довідку видано за місцем вимоги».

На думку суду інформація у цьому документі, по-перше, не адресована суду у цій справі; по-друге, не свідчить про те, що особа, яка підписала акт з боку відповідача дійсно не працює та ніколи не працювала на підприємстві; а, отже не є належним доказом у розумінні ч. 1 ст. 76 ГПК України, згідно якої належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Отже, відповідачем фактично не були надані суду належні докази в підтвердження наведених заперечень.

Позивач же, навпаки, на думку суду, підтвердив належними доказами обставини, на які посилається в обґрунтування позову.

Так, по-перше, на звернення суду товариством було надано оригінал Акту виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019, який оглянуто та досліджено судом.

Відповідач жодним чином не спростував наявність печатки Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» на Акті виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019.

На переконання суду відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки та за відсутності доказів того, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, враховуючи наявність відбитку печатки відповідача на Акті виконаних робіт, суд дійшов висновку про реальність відповідної господарської операції.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17, від 05.12.2018 року у справі № 915/878/16, від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17, від 18.08.2020 у справі № 927/833/18.

При цьому, у постанові від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Таким чином, за матеріалами справи судом встановлено, що факт надання позивачем відповідачу послуг підтверджується Актом виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019, який містить підпис та печатку відповідача як юридичної особи.

Відтиск печатки/штампу на Акті виконаних робіт є свідченням участі відповідача, у здійсненні господарської операції за вказаним Актом та свідчить про висловлення згоди відповідачем на отримання відповідних послуг на відповідних умовах, вказаних у Акті.

По-друге, матеріали справи містять письмові вимоги позивача, оформлені та надіслані на юридичну адресу відповідача, відповіді на які в матеріалах справи відсутні:

1) Вимога про оплату № 12-М/ЮД від 13.03.2020, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОБУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС «АСТРА» посилається на відповідні обставини та ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України і вимагає у Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» в семиденний строк від дня отримання даної вимоги оплатити заборгованість за надані послуги по ремонту та сервісному обслуговуванню техніки в розмірі 9000,00 грн.

Ця вимога була отримана відповідачем 26.03.2020, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 538.

2) Вимога про оплату № 16-М/ЮД від 16.07.2020, в якій позивач також описуючи вказані обставини та посилаючись на ст. 530 Цивільного кодексу України вимагає у Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» негайно, проте в будь-якому випадку не пізніше ніж в семиденний строк від дня отримання даної вимоги оплатити заборгованість за надані послуги по ремонту та сервісному обслуговуванню техніки в розмірі 9000,00 грн.

За перевіркою суду (за даними з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта) ця вимога була надіслана відповідачу 17.07.2020 та вручена останньому 24.07.2020 (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 870).

Відповідач не висловив будь-яких пояснень, зауважень або заперечень на адресовані йому вимоги.

Наслідки ж таких вимог передбачені нормами ст. 530 ЦК України, згідно яких якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведених норм та обставин справи у сукупності, суд вважає, що відповідач не довів належними доказами відсутність виникнення зобов`язання між юридичними особами (позивачем та відповідачем у справі) за Актом виконаних робіт № 36049 від 30.05.2019, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За такого, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» (56301, Миколаївська область, смт. Врадіївка, вул. Кооперативна, буд. 21; ідентифікаційний код 20892727) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОБУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС «АСТРА» (08162, Київська обл., Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 5-А; ідентифікаційний код 30050930) 9000,00 грн боргу з оплати виконаних робіт, а також 2102,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОБУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС «АСТРА» (08162, Київська обл., Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 5-А; ідентифікаційний код 30050930);

Відповідач: Приватне підприємство «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» (56301, Миколаївська область, смт. Врадіївка, вул. Кооперативна, буд. 21; ідентифікаційний код 20892727).

Повне рішення складено та підписано судом 12.10.2020.

Суддя О.Г. Смородінова