ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" жовтня 2020 р. м. ХарківСправа № 641/4124/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши матеріали справи та клопотання позивача

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1
до Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"
про захист прав споживачів
за участю представників

позивача - ОСОБА_3

відповідача - Квашнін М.О.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (відповідача) та просив стягнути суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 7.213,82 грн. та моральну шкоду в розмірі 10.000,00 грн.

Позов було обґрунтовано тим, що 19 жовтня 2015 року через відповідний структурний підрозділ ПАТ «ПУМБ» позивачем були проведені платежі щодо сплати єдиного соціального внеску №№ 6821979, 6820818 на суму 478,17 грн та 1 113,42 грн на користь державної податкової інспекції. 27 жовтня 2015 року позивач, отримавши телефонне повідомлення від державної податкової інспекції про відсутність платежів, звернувся до відповідача щодо підтвердження проведення платежів. Відповідачем був наданий лист-підтвердження, відповідно до якого платежі були проведені. Наприкінці березня 2018 року на адресу позивача надійшли рішення Головного управління ДФС у Харківській області № та № щодо накладення на нього штрафних санкцій за несплату у 2015 році відповідних платежів до державного бюджету зі сплати єдиного соціального внеску. Сума санкцій склала 6 219,97 грн та 993,85 грн. Підставою для нарахування штрафних санкцій стало те, що платежі, які було здійснено 19 жовтня 2015 року через відділення ПАТ «ПУМБ» не надійшли на відповідні рахунки бюджету. У відповідь на звернення позивача до відповідного структурного підрозділу відповідача останній листом від 02 травня 2018 року повідомив, що грошові кошти не були зараховані до державного бюджету та залишилися у відповідача, також позивачу було запропоновано отримати ці кошти. 22 червня 2018 року грошові кошти в сумі 478,17 грн та 1 113,42 грн були отримані позивачем, що підтверджується копіями квитанцій № 6820818 та № 6821979 від 22 червня 2018 року. Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 7 213,82 грн та 10000,00 грн моральної шкоди, спричинення якої позивач обґрунтовує його суттєвими стражданнями через ситуацію, що склалася.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ПУМБ» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 7 213,82 грн та моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т.1 а.с. 132-135). Рішення Комінтернівського суду мотивоване тим, що відповідач у судовому засіданні не довів та не надав доказів того, що він уживав усіх необхідних заходів для належного інформування позивача про не проведення платежів зі сплати єдиного соціального внеску.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року скасовано, провадження у справі закрито (т.1 а.с.232-236). Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з реалізацією ОСОБА_1 установленого законом обов`язку суб`єкта підприємницької діяльності зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, а відтак відповідно до положень статті 20 Господарського процесуального кодексу України спір між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ПАТ «ПУМБ» має вирішуватися господарським судом.

Верховний Суд постановою від 28.04.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 10.04.2019 без змін з посиланням на внесені Законом № 460- ІХ зміни до ст. 255, 256, 258 ЦПК України (т.2 а.с. 42-45).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.07.2020 р. у справі № 641/4124/18 було задоволено заяву позивача про направлення справи до суду господарської юрисдикції, передано справу до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою суду від 24.07.2020 р. Господарським судом Харківської області прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 18.08.2020 р. о 09:39, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Підготовче засідання неодноразово відкладалося з метою виконання завдання підготовчого провадження та забезпечення процесуальних прав сторін.

18.09.2020 р. до суду від позивача надійшло клопотання про допит позивача у якості свідка (вх. 19055), в якому позивач просить суд допитати ОСОБА_1 у якості свідка у справі № 641/4124/18.

01.09.2020 р. позивачем за супровідним листом (вх. 19964) було надано для долучення до матеріалів справи заяву свідка гр. ОСОБА_2 .

07.09.2020 р. відповідачем було подано заяву (вх. 3314) відносно подання представником позивача клопотання про допит позивача у якості свідка та стосовно долучення до матеріалів справи заяви свідка - дружини позивача. У наданій заяві відповідач заперечує проти допиту позивача у якості свідка та проти долучення до матеріалів справи заяви дружини позивача ОСОБА_2 від 31.08.2020, вважає, що матеріали судової справи містять достатньо письмових доказів на підставі яких суд може винести законне та обґрунтоване рішення по справі. Судове рішення не може ґрунтуватись на усній інформації наданій суду матеріально зацікавленими особами (позивачем та його дружиною). Відповідач зазначав, що 24.07.2020 Господарський суд Харківської області виніс ухвалу про відкриття провадження у справі №641/4124/18. Відповідно до вимог ухвали від 24.07.2020 відповідач у встановленні законом та ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.07.2020 надав позивачу та суду відзив на позовну заяву. До 01.09.2020 матеріали справи не містили такого доказу, як заява свідка від 31.08.2020. Позивач не подав заяву про неможливість подати відповідний доказ разом із позовною заявою, а подав відповідний доказ лише на друге підготовче засідання 01.09.2020 (перше підготовче засідання відбулось 18.08.2020). Заява свідка від 31.08.2020 підписана зацікавленою особою - дружиною позивача ОСОБА_2 не можна вважати показами свідка у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не була письмово попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Також, відповідачем було викладено заперечення відносно інформації наданої дружиною позивача - ОСОБА_2 та відносно допиту позивача у якості свідка.

У підготовчому засіданні 12.10.2020 представник позивача підтримав подані заяви та надав до суду заяву щодо подання заяви свідка (вх. 23773 від 12.10.2020). Представник відповідача проти поданих заяв позивача заперечував.

Розглянувши клопотання представника позивача про допит позивача у якості свідка (вх. 19055 від 18.08.2020) та заяву позивача щодо подання заяви свідка (вх. 23773 від 12.10.2020), суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов`язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" та просив стягнути суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 7.213,82 грн. та моральну шкоду в розмірі 10.000,00 грн. Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ПУМБ» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 7 213,82 грн та моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року скасовано, провадження у справі закрито. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з реалізацією ОСОБА_1 установленого законом обов`язку суб`єкта підприємницької діяльності зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, а відтак відповідно до положень статті 20 Господарського процесуального кодексу України спір між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ПАТ «ПУМБ» має вирішуватися господарським судом.

Відповідно до частини 4 статті 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Враховуючи викладене, ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.07.2020 р. у справі № 641/4124/18 було задоволено заяву позивача про направлення справи до суду господарської юрисдикції, передано справу до Господарського суду Харківської області.

Позивач вказував, що строк подання доказів, передбачений статтею 80 ГПК України не може бути застосований для позивача до розгляду справи в господарському суді Харківської області, оскільки в даному процесі має місце спеціальний порядок надходження позовної заяви до суду, зокрема після закриття провадження у справі у суді іншої юрисдикції. Також, позивач зазначав, що свідок ОСОБА_2 була допитана в судовому засіданні зі складанням присяги свідка в Комінтернівському районному суді м.Харкова, тобто, як зазначав позивач, фактично цей доказ вже знаходиться в матеріалах справи.

Надавши оцінку викладеним доводам, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду в якості доказу по справі заяву свідка ОСОБА_2 (вх. 19964 від 01.09.2020).

Згідно положень ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

З огляду на ту обставину, що позивач може надати відомості про відомі йому обставини, що мають значення для справи, та висловив таке бажання у поданому до суду клопотання, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача про допит позивача у якості свідка (вх. 19055 від 18.08.2020).

Керуючись ст. ст. 11, 14, 73, 80, 87, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду в якості доказу по справі заяву свідка ОСОБА_2 (вх. 19964 від 01.09.2020).

Задовольнити клопотання представника позивача про допит позивача у якості свідка (вх. 19055 від 18.08.2020).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її винесення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали підписано 13.10.2020.

Суддя Л.С. Лаврова