РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.10.2020Справа № 910/11072/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейвол»

до Закритого акціонерного товариства «Укркомунсервіс»

про розірвання договору та стягнення 63 432, 50 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейвол» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства «Укркомунсервіс» про розірвання договору № 245 від 12.12.2018 та стягнення 63 432, 50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором № 245 від 12.12.2018.

До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд:

- накласти арешт у межах ціни позову на грошові кошти у сумі 63 432, 50 грн., що знаходяться на розрахункових рахунках Закритого акціонерного товариства «Укркомунсервіс» (ідентифікаційний код 31025842, розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Радабанк») або інших рахунках, якими користується Закрите акціонерне товариство «Укркомунсервіс».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва позивачем було подано 11.08.2020 клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/11072/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 14.09.2020 представник позивача подав документи для долучення до матеріалів справи.

У відповідності до статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 17.08.2020 направлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення № 812 за адресою відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 12.12.2018 укладено договір про надання професійних послуг № 245, за яким відповідач зобов`язався надати позивачу інформаційно-консультаційні послуги технічного супроводу з отримання будівельної ліцензії, а позивач - прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно пунктів 1.3, 2.1 договору № 245 від 12.12.2018 вид послуг, умови, строк надання, їх кількість та вартість визначаються сторонами в кожному випадку шляхом укладення додаткової угоди.

Додатковою угодою № 1 до договору № 245 від 12.12.2018 сторони погодили надання послуг технічного супроводу з отримання позивачем будівельної ліцензії та визначили їх вартість у розмірі 42 000, 00 грн.

Відповідно до пункту 2.3 договору № 245 від 12.12.2018 рахунки-фактури виставляються відповідачем та підлягають оплаті позивачем протягом 5 робочих днів після їх одержання. За результатами наданих послуг сторони підписують акти прийому-передачі.

На підставі рахунку-фактури № 0000107 від 12.12.2018 позивач здійснив оплату у розмірі 42 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 271 від 13.12.2018.

Згідно пункту 3.1 договору № 245 від 12.12.2018 відповідач зобов`язався належним чином і своєчасно надати позивачу, визначені цим договором послуги.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.1 додаткової угоди № 1 до договору № 245 від 12.12.2018 встановлено, що строки надання послуг відповідачем позивачу починаються з дня підписання цієї додаткової угоди і закінчуються підписанням акту здачі-приймання виконаних робіт, але не пізніше 15.01.2019.

Судом встановлено, що строк надання послуг за договором № 245 від 12.12.2018 є таким, що настав.

Доказів, що підтверджують надання відповідачем визначених додатковою угодою № 1 до договору № 245 від 12.12.2018 послуг (акту виконаних робіт тощо) суду не надано.

Враховуючи, що відповідач не надав позивачу послуги за договором № 245 від 12.12.2018 позивач просить суд розірвати договір № 245 від 12.12.2018.

Згідно статті 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на невиконання відповідачем своїх зобов`язань з надання послуг за договором № 245 від 12.12.2018 та додатковою угодою № 1 у встановлений строк, що є істотним порушенням, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога в частині розірвання договору № 245 від 12.12.2018 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 42 000, 00 грн., сплачених за договором № 245 від 12.12.2018.

Відповідно до частини другої статті 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 245 від 12.12.2018, правова підстава для зберігання сплачених за спірним договором грошових коштів у сумі 42 000, 00 грн. у відповідача відпала з моменту розірвання цього договору.

Доказів повернення відповідачем заборгованості у сумі 42 000, 00 грн. суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 42 000, 00 грн. є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 17 533, 01 грн. - пені, 1 847, 00 грн. - 3% річних та 2 052, 49 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період 26.01.2019 - 14.07.2020.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.3 договору № 245 від 12.12.2018 встановлено, що у випадку, якщо відповідач затримує здійснення виконання послуг на період, що перевищує 10 днів встановленого строку, позивач має право вимагати сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від сплачених сум за кожен день затримки.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, пеня підлягає нарахуванню тільки протягом шести місяців з дня прострочення зобов`язання.

Заявлений позивачем період часу нарахування пені з 26.01.2019 по 14.07.2020 знаходиться поза межами шестимісячного строку, встановленого статтею 232 Господарського кодексу України.

Правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 385, 11 грн. - пені, нарахованої за період з 26.01.2019 - 26.07.2019, оскільки договором № 245 від 12.12.2018 не встановлено інший строк нарахування пені ніж передбачений приписами частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки сторонами не було передбачено строк повернення суми оплати за договором № 245 від 12.12.2018 у розмірі 42 000, 00 грн., то виконання грошового зобов`язання обчислюється у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази пред`явлення позивачем до відповідача вимоги повернути сплачені кошти за договором № 245 від 12.12.2018, суд позбавлений можливості встановити період прострочення грошового зобов`язання з повернення 42 000, 00 грн.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 1 847, 00 грн. - 3% річних та 2 052, 49 грн. - інфляційних втрат, нарахованих на суму основного боргу у розмірі 42 000, 00 грн. за період 26.01.2019 - 14.07.2020.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 4 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивач та адвокат Новак А.М. 06.07.2020 уклали договір про надання правової допомоги № 06/07/01/20, згідно з яким адвокат зобов`язався надавати позивачу правову допомогу, а позивач - оплатити надані послуги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано акт прийому-передачі наданих послуг № 1 на суму 4 000, 00 грн. та платіжне доручення № 255 на суму 4 000, 00 грн.

Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000, 00 грн. є обґрунтованими і підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір про надання професійних послуг № 245 від 12.12.2018, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейвол» та Закритим акціонерним товариством «Укркомунсервіс».

3. Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Укркомунсервіс» (01042, місто Київ, вулиця Саперне поле, будинок 5, ідентифікаційний код 31025842) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейвол» (50065, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Віталія Матусевича, будинок 41, ідентифікаційний код 41652412) 42 000 (сорок дві тисячі) грн. 00 коп. - основного боргу, 7 385 (сім тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 11 коп. - пені, 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу та 3 738 (три тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 41 коп. - судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк