ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

вступна та резолютивна частини

"01" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/797/20

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Бондаренко О.М., розглянувши матеріали справи № 911/797/20

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 - Д,

адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50

до 1. Фізичної особи - підприємця Хахлюка Василя Сергійовича

АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1

2. ОСОБА_3

АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2

про стягнення заборгованості

за участі представників сторін:

позивача: Олейнік Н.О., паспорт серія НОМЕР_3 від 28.12.2013; довіреність № 6813-К-О від 04.11.2019;

відповідача-1: Романюк Д.М., паспорт серія НОМЕР_4 від 23.07.2015; довіреність № 1908 від 31.07.2020;

відповідача-2: не з`явився.

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 810/20 від 01.04.2020) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи - підприємця Хахлюка Василя Сергійовича та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.09.2020 у задоволені позову (вх. № 810/20 від 01.04.2020) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи - підприємця Хахлюка Василя Сергійовича та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача-1 надійшла заява (вх. № 20223/20 від 23.09.2020) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, у якій заявляються судові витрати відповідача-1 у розмірі 60300,00 грн., що складаються з витрат, пов`язаних з наданням консультації та підготовкою процесуальних документів у розмірі 11000,00 грн. (за договором про надання юридичних послуг), витрат, пов`язаних з представництвом у судових засіданнях у розмірі 4000,00 грн. (за договором про надання юридичних послуг), винагороди представника у розмірі 45000,00 грн. (за договором про надання юридичних послуг), витрат на оформлення довіреності на представника у розмірі 300,00 грн. (за квитанцією).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.09.2020 заяву призначено до розгляду у судовому засіданні 01.10.2020.

У судове засідання 01.10.2020 з`явився представник позивача, який заперечував проти задоволення заяви та представник відповідача-1, який підтримав заяву, представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розгляд справи № 911/797/20 здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, до судового засідання 15.09.2020, у якому розглянуто справу по суті та проголошено скорочене рішення, через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачем-1 подані додаткові письмові пояснення (вх.№19569/20 від 15.09.2020), у яких заявлено, в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України орієнтовний розмір судових витрат - 60000,00 грн. та вказано, що докази на їх підтвердження будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Відповідно до відбитку календарного штемпелю поштового відділення ПАТ "Укрпошта", заяву (вх. № 20223/20 від 23.09.2020) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відправлено 21.09.2020, відтак, з урахуванням частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, відповідачем-1 дотриманий порядок, встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами розгляду заяви відповідача-1 у судовому засіданні, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 221, статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

15.09.2020 на адресу Господарського суду Київської області від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення, які містять попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у розмірі 60000,00 грн.

На підтвердження понесення судових витрат відповідачем долучено: договір про надання юридичної допомоги № 31/07 від 31.07.2020, що укладений між фізичною особою-підприємцем Романюком Д.М. та Хахлюком В.С., акт приймання - передачі надання послуг від 15.09.2020, акт приймання - передачі надання послуг від 20.09.2020, прибутковий касовий ордер № 128 від 15.09.2020 на суму 15000,00 грн., прибутковий касовий ордер № 130 від 16.09.2020 на суму 15000,00 грн., прибутковий касовий ордер № 131 від 17.09.2020 на суму 15000,00 грн., прибутковий касовий ордер № 132 від 18.09.2020 на суму 15000,00 грн., довідку про вчинення нотаріальної дії на суму 300,00 грн., диплом спеціаліста ХА № 21615448 від 30.06.2003, виданий Романюку Д.М.

Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Види судових витрат, пов`язаних з розглядом справи встановлені частиною 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем-1 у заяві не зазначено судові витрати якого виду ним заявляються, відтак, судом здійснювався їх аналіз за переліком вказаної норми, з рахуванням того, що метод, який лежить в основі відшкодування судових витрат є методом владних приписів, відтак, стаття 123 Господарського процесуального кодексу України містить за своїм характером лише імперативні положення щодо розподілу судових витрат, зважаючи на те, що такі правовідносини знаходяться у межах публічних правовідносин, які виникають між сторонами процесу та господарським судом, оскільки цій процедурі властива така ознака судових витрат як відшкодування в залежності від рішення господарського суду, а підставою розподілу є імперативні норми, які закріплені у Господарському процесуальному кодексі України.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Представник відповідача-1 Романюк Д.М., який був присутній у судовому засіданні при розгляді заяви про розподіл судових витрат, підтвердив, що судові витрати, які заявлені щодо надання консультації та підготовки процесуальних документів, представництва у судових засіданнях та винагороди представника - це витрати з виплат, що здійсненні стороною саме йому за професійні послуги юриста у справі та зазначив, що він не являється адвокатом.

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання юридичних послуг № 31/07 від 31.07.2020 (далі - Договір), що укладений між Фізичною особою-підприємцем Романюком Д.М. як виконавцем та відповідачем-1 Хахлюком В.С. як замовником, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з підготовки процесуальних документів до Господарського суду Київської області у справі № 911/797/20 щодо стягнення заборгованості з Хахлюка В.С.

Згідно з пунктом 4.1 Договору загальна вартість послуг узгоджується шляхом складання та направлення виконавцем замовнику акту приймання наданих послуг та їх підписання замовником.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що у випадку досягнення позитивного результату при розгляді справи (відмова в задоволенні позовних вимог) замовник зобов`язується сплатити виконавцю винагороду в розмірі 45000,00 грн.

Відповідно до пункту 5.1 Договору замовник здійснює оплату за цим договором в безготівковій формі дорученням на поточний рахунок виконавця або іншим визначеним сторонами способом в тому числі шляхом здійснення готівкового платежу.

На виконання пункту 4.1 Договору між сторонами підписано акт приймання - передачі наданих послуг від 15.09.2020 на суму 15000,00 грн. та акт приймання-передачі наданих послуг на суму 45000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат заявником надано: прибутковий касовий ордер № 128 від 15.09.2020 на суму 15000,00 грн., прибутковий касовий ордер № 130 від 16.09.2020 на суму 15000,00 грн., прибутковий касовий ордер № 131 від 17.09.2020 на суму 15000,00 грн., прибутковий касовий ордер № 132 від 18.09.2020 на суму 15000,00 грн. та довідку приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевського В.С. від 31.07.2020 на суму 300,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 10 Закону України «Про судоустрій і статут суддів» для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом.

Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Отже, за змістом наведеної норми можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні положень статей 1, 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 910/2170/18.

При цьому, судом взято до уваги, що ухвалою Господарського суду Київської області від 04.05.2020 визнано справу № 911/797/20 малозначною в розумінні пункту 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, відтак, Романюк Д.М. мав право бути представником сторони у справі відповідно до частини 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України, однак, як зазначено судом вище, до судових витрат за пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України відносяться виключно витрати на правничу допомогу адвоката, що підтверджується відповідною практикою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

У заяві про розподіл судових витрат, що розглядається, відповідач-1 вказує про необхідність врахування судом правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 27.03.2019 у справі № 161/11180/13-ц про те, що не є підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу відсутність ухвали суду про допуск особи, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, відповідно до частини 2 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України.

З урахуванням вказаних тверджень, судом враховано, що у визначеній відповідачем-1 справі йдеться зовсім про інше процесуальне питання, пов`язане з нормами, що містив Цивільний процесуальний кодекс України 2004 року про таке.

Згідно зі статтею 56 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутніми у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» встановлено, що особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, яка надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що посилання у касаційній скарзі на те, що відповідач не заявляв клопотання про допуск адвоката у справі в якості особи, яка їй надає правову допомогу, а тому такі витрати не підлягають стягненню з відповідача, й суд не постановив ухвалу про допуск такої особи до участі у справі, неспроможні, оскільки правова допомога надавалась адвокатом на підставі договору про надання правової допомоги, є докази сплати таких витрат, що відповідає приписам статей 56, 84 Цивільного процесуального кодексу України України 2004 року.

При цьому, посилання на статтю 56 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року безпідставні, оскільки зазначена норма міститься у параграфі 2 Глави 4 Розділу І Цивільного процесуального кодексу України 2004 року, яка регулює участь у справі інших учасників цивільного процесу, тоді як представник - адвокат діяв як її представник згідно зі статтею 38 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року і відноситься до кола осіб, які беруть участь у справі.

Отже, у вказаній справі, по-перше, йдеться про адвоката, а, по-друге, розглядається інше питання - необхідність наявності ухвали суду про допуск особи як представника - правової конструкції Цивільного процесуального кодексу України 2004 року, що не є спірним при розгляді питання судових витрат у даній справі, оскільки, включення спірних витрат до судових у справі не розглядається у залежності від наявності або відсутності ухвали суду про допуск до участі у справі Романюка Д.М. як представника сторони.

Не являється представник відповідача-1 Романюк Д.М. у справі експертом в галузі права, в розумінні статтей 108-109 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на те, що у справі не порушувались питання, визначені пунктами 1, 2 частини 1 статті 108 Господарського процесуального кодексу України та не надавалось відповідного висновку чи спеціалістом, в розумінні частини 1 статті 71 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не йшлось про застосування технічних засобів.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Проте, судові витрати на вчинення процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, відповідачем-1 не заявляються.

Крім того, судом враховано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

За змістом підпункту 11 пункту 3 постанови правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, електронні розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Бланк прибуткового касового ордера (форма № КО-1, далі - ПКО) затверджено «Положенням про ведення касових операцій в Україні (далі - положення) і є первинним документом, який використовується для оформлення надходжень грошових коштів у касу підприємства.

Даний документ має дві частини: «корінець» ПКО і відривна квитанція до ПКО. Обидві частини цього документа обов`язково підписуються касиром підприємства або особою, що здійснює його функції і головним бухгалтером підприємства. Після чого документ скріплюється печаткою підприємства.

Після отримання готівки до каси підприємства відривна квитанція видається особі, яка здійснила це внесення. «Корінець» ПКО залишається в касі підприємства і обов`язково реєструється в журналі прибуткових і видаткових касових документів.

Обов`язковими реквізитами при заповненні «корінця» і відривної квитанції цього бланка є: назва підприємства, податковий код підприємства, порядковий номер документа, дата складання документа, кореспондуючий рахунок бухгалтерського обліку, що використовується при проведенні даної операції, сума, яка вноситься до каси підприємства (проставляється цифрами), найменування організації або прізвище, ім`я та по батькові того, від чийого імені вноситься готівка в касу підприємства, сума прописом (дублюється отримана сума прописом), назва документа, на підставі якого вноситься готівка, підписи уповноважених на це осіб (касира підприємства або особи, що здійснює його функції і головного бухгалтера підприємства).

Посилання представника відповідача- 1 - Фізичної особи-підприємця Романюка Д.М. на прибуткові касові ордери № 128 від 15.09.2020, № 130 від 16.09.2020, № 131 від 17.09.2020, № 132 від 18.09.2020 як на письмові докази сплати послуг за договором пpo надання правової допомоги, судом не беруться до уваги, оскільки зазначені бухгалтерські документи не містять всіх обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, зокрема, кореспондуючого рахунку бухгалтерського обліку, що використовується при проведенні даної операції, суми, яка вноситься до каси підприємства, яка проставлена цифрами.

З урахуванням вимог статтей 1, 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статтей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України і того, що прибуткові касові ордери № 128 від 15.09.2020, № 130 від 16.09.2020, № 131 від 17.09.2020, № 132 від 18.09.2020 не є первинним документами в розумінні підпункту 10 пункту 3 постанови правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», з огляду на відсутність всіх обов`язкових реквізитів, передбачених положенням, зокрема, кореспондуючого рахунку бухгалтерського обліку, що використовується при проведенні даної операції, зазначення цифрами суми, яка вноситься до каси підприємства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для включення заявлених 60000,00 грн. до судових витрат у справі, оскільки, професійна правнича допомога надана Фізичною особою-підприємцем Романюком Д.М., який не є адвокатом та відсутністю у матеріалах справи доказів фактично понесених витрат.

Відносно аргументів заявника про стягнення витрат у розмірі 300 грн. за нотаріальне посвідчення довіреності, суд зазначає таке.

На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи долучено довідку приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевського В.С. від 31.07.2020, згідно з якою Хахлюком В.С. сплачено 300 грн. за вчинення нотаріальної дії, а саме: посвідчено довіреність.

Відповідно до статті 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за вчинення нотаріальних дій державні нотаріуси справляють державне мито у розмірах, встановлених законодавством.

За надання державними нотаріусами додаткових послуг правового характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, а також послуг технічного характеру справляється окрема плата. Перелік таких послуг та розмір плати за них установлюються Головними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між приватним нотаріусом та фізичною або юридичною особою.

За змістом підпунктів 11, 18 пункту 3 постанови правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, електронні розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Оприбуткування готівки - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/книзі обліку доходів/фіскальному звітному чеку/електронному фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції.

Відповідно до пункту 23 постанови правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.

Отже, з урахуванням визначених постановою правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» понять первинного бухгалтерського документу, який підтверджує проведення фінансової операції та порядку проведення касових операцій, суд дійшов висновку, що довідка приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевського В.С. від 31.07.2020, не є первинним бухгалтерським документом та не підтверджує понесення заявником судових витрат у розмірі 300,00 грн. та їх пов`язаність з розглядом даної справи.

Відповідно до частини 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Враховуючи вищенаведені висновки суду про те, що заявлені відповідачем-1 витрати не підлягають включенню до судових витрат у справі, у розумінні статті 123 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви (вх. № 20223/20 від 23.09.2020) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі № 911/797/20.

Керуючись статями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви (вх. № 20223/20 від 23.09.2020) Фізичної особи - підприємця Хахлюка Василя Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі № 911/797/20 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук