ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р. Справа№ 911/1423/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Михайлюченко О.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області, скаржник)

на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.03.2020

у справі № 911/1423/19 (суддя Наріжний С.Ю.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудгруп

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Любарці» (далі - СВК «Любарці», боржник)

про банкрутство

сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.07.2019, серед іншого, відкрито провадження у справі; визнано безспірні грошові вимоги ТОВ «Центрбудгруп» у сумі 129 4031 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Шевченко Ю.І.

Постановою господарського суду Київської області від 08.10.2019 визнано банкрутом СВК «Любарці» та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Шевченка В.Є.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.03.2020, серед іншого, затверджено звіт ліквідатора, ліквідовано СВК «Любарці», закрито провадження у справі.

В силу положень ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КзПБ) та ст. 255 ГПК України ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, відноситься до переліку процесуальних документів, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції зазначає про наявність колізії між п. 17 ч. 1, ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 273 ГПК України в частині застосування при оскарженні в апеляційному порядку судових рішень у справах про банкрутство (неплатоспроможності) Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) та частинами 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень КзПБ.

Відповідно до названих частин положень КзПБ Закон про банкрутство втрачає силу з моменту введення в дію КзПБ. КзПБ набрав чинності з 21.10.2019.

У зв`язку з чим, апеляційний господарський суд усуває колізію шляхом застосування при оскарженні в апеляційному порядку судових рішень у справах про банкрутство (неплатоспроможності) нового акту - КзПБ.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, 16.07.2020 ГУ ДПС у Київській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 10.03.2020.

Ключовими аргументами скарги є:

- на момент затвердження звіту ліквідатора у боржника були наявні відкритті банківські рахунки;

- наявне штучне створення заборгованості боржника задля ліквідації останнього.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 справа № 911/1423/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Дикунська С.Я., Верховець А.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишено без руху на підставі ст. 260 ГПК України, у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору в розмірі 2 102 грн та направлення копії апеляційної скарги іншим сторонам у справі.

Розпорядженнями керівника апарату від 31.08.2020 у зв`язку з перебуванням судді Верховця А.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 справа № 911/1423/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Дикунська С.Я., Пантелієнко В.О. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі № 911/1423/19, справу призначено до розгляду.

Учасники справи не скористалися правом, визначеним ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 65 КзПБ передбачено, що після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс.

Стаття 65 КзПБ кореспондується зі ст. 46 Закону про банкрутство, яка була чинна на час відкриття ліквідаційної процедури.

Нормами ст. ст. 61, 65 КзПБ визначені повноваження ліквідатора у ліквідаційній процедурі та вимоги до звіту ліквідатора.

За змістом наведених норм закону правильне завершення ліквідаційної процедури є основним завданням ліквідатора, який, з урахуванням покладених на нього КзПБ повноважень, повинен наполегливо та добросовісно працювати упродовж всієї процедури ліквідації.

Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, продажу майна боржника, проведення розрахунків з кредиторами за результатами такої діяльності суд приймає ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

Отже, законодавцем передбачено певну сукупність дій, які необхідно вчинити в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом з зазначеним звітом та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів).

Подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за результатом проведених дієвих заходів, які передбачені у ліквідаційній процедурі.

Відповідно до судової практики, яка зазначена в постановах Верховного Суду у справі №927/1191/14 від 14.02.2018, у справі №904/5948/16 від 08.05.2018, у справі №905/2727/16 від 23.05.2018, у справі №904/4863/13 від 06.06.2018, дії ліквідатора мають бути направленні на формування ліквідаційної маси та задоволення вимог кредиторів й ліквідатор зобов`язаний вжити всіх заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

Суть принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі полягає в тому, що обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення та повернення в ліквідаційну (конкурсну) масу всього майна (майнові права, законні очікування) боржника.

До складу майна боржника слід віднести також майнові права, які виникають:

- у зв`язку з визнанням угод недійсними в порядку ст. 42 КзПБ;

- зобов`язання осіб, які відповідають за зобов`язаннями боржника відповідно до закону або установчих документів боржника, які входять до ліквідаційної маси (ст. 213 ГК України).

До законних очікувань слід віднести:

- субсидіарну відповідальності третіх осіб, засновників, керівників боржника, та інших осіб за доведення боржника до банкрутства або у разі банкрутства з вини цих осіб (ч. 2 ст. 61 КзПБ).

При цьому колегія суддів зазначає, що розгляд питання про застосування субсидіарної відповідальності є дуже важливим на завершальній стадії ліквідаційної процедури, а саме - коли ліквідатор учинив дії в усій їх повноті й остання є безсумнівною для кредиторів. Звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності є частиною принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі (постанова ВС від 28.08.2018 у справі №927/1099/13). Тобто нез`ясування обставин можливості покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника в разі недостатності його майна є нездійснення ліквідатором усієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника (постанова ВС від 12.09.2019 у справі №914/3812/15). Крім того, вимоги до третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність, є частиною аналізу фінансового становища банкрута та вжиття заходів, спрямованих на виявлення активів боржника (постанова ВС від 17.07.2019 у справі №903/636/17). Отже, без розгляду питання про субсидіарну відповідальність осіб, винних у доведенні до банкрутства, суд позбавлений можливості з дотриманням принципу повноти дій ліквідатора розглянути його звіт і ліквідаційний баланс.

З набранням законної сили 21.10.2019 КзПБ, Закон про банкрутство втратив чинність, а дія норм Кодексу розповсюджується у тому числі на правовідносини, які виникли в межах справи про банкрутство.

Колегія зазначає, що норми ст. 20 Закону про банкрутство кореспондуюся зі ст. 42 КзПБ, а ч. 5 ст. 41 Закону про банкрутство аналогічна ч.2 ст. 61 КзПБ. Крім того, обов`язок ліквідатора у здійсненні всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника прямо передбачений у ст. 65 КзПБ.

Таким чином, до обов`язку ліквідатора входить здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення та повернення всіх активів боржника (шляхом застосування віндикаційного позову, визнання збиткових та заінтересованих угод недійсними, застосування субсидіарної відповідальністі до третіх осіб). При цьому ні в кого не повинен виникати обґрунтований сумнів щодо їх належного здійснення - принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі.

Проте, у даній справі ліквідатором не було зроблено нічого для пришвидшення задоволення вимог кредиторів. Жодного додаткового майнового активу боржника знайдено не було. У своєму звіті ліквідатор не зазначив, які заходи він здійснив для пошуку майна банкрута, що підтвердить здійснення ним всієї повноти дій при ліквідаційній процедурі.

Як зазначає у своїй скарзі скаржник, та підтверджується наданою ним копією виписки із інформаційних баз даних ДПС про відкриті рахунки (див. додатки до апел. скарги) на момент затвердження звіту ліквідатора у СВК «Любарці» були відкритті банківські рахунки, що в свою чергу суперечить принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 № 905/2727/16).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012 господарський суд, розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, перевіряє у судовому засіданні обґрунтованість, правомірність та безсумнівну повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, повноту реалізації ліквідатором активів боржника а також достовірність змісту ліквідаційного балансу.

Виходячи з вимог Закону про банкрутство / КзПБ, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав під час розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів за наслідками ліквідації боржника), висновки суду про встановлені обставини та їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується з аргументами апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві, що ліквідатором не вжито всіх заходів з пошуку майна боржника.

Підсумовуючи наведене, у ліквідаційній процедурі завданням ліквідатора є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Тому ліквідатор у звіті має довести, що його дії мали саме мету пошуку та виявлення майна, майнових прав, законних очікувань банкрута під час ліквідаційної процедури. При цьому, кількість запитів до відповідних органів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси, шляхом реалізації ліквідатором принципу повноти дій.

За таких обставин, беручи до уваги, що арбітражний керуючий Шевченко В.Є. активних дій по пошуку майна боржника не здійснював, хоча саме на нього законом покладено цей обов`язок, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції передчасно ухвалено рішення про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу СВК «Любарці» та ліквідовано банкрута.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку, що справу №911/1423/19 треба передати на розгляд до Господарського суду Київської області на стадію ліквідаційної процедури.

Крім того, колегія звертає увагу, що в порушення ч. 4 ст. 46 Закону про банкрутство судом першої інстанції, не було замінено ліквідатора, хоча останнім не було виявлено та повернуто майнових активів боржника в повному обсязі.

Тому при продовженні розгляду справи, суду першої інстанції слід замінити ліквідатора боржника, керуючись нормами ст. 28 КзПБ, оскільки ліквідатор Шевченко В.Є. не виявив активів боржника в повному обсязі (майнового права, законного очікування) (ч. 4 ст. 65 КзПБ).

Це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, на яку суд першої інстанції уваги не звернув.

Крім того, колегія суддів наголошує, що дана постанова відповідає судовій практиці, яка склалася в Північному апеляційному господарському суді з вирішення питання про закриття провадження у справах про банкрутство (постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2020 справа № 910/21929/17 та від 22.01.2020 справа № 49/448-б).

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Київській області підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі № 911/1423/19 скасуванню з передачею справи на розгляд до Господарського суду Київської області на стадію ліквідаційної процедури.

Керуючись ст.ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, ст. 275, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі № 911/1423/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі № 911/1423/19 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду Київської області на стадію ліквідаційної процедури.

3. Справу №911/1423/19 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді В.О. Пантелієнко

С.Я. Дикунська

повний текст складено 08.10.2020