ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р. Справа №914/2134/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий - суддя Желік М.Б.

судді Скрипчук О.С.

Мирутенко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Приватної агрофірми "Дністер" б/н від 17.03.2020 року (вх. № ЗАГС 01-05/1092/20 від 19.03.2020 року)

на рішення Господарського суду Львівської області від 17 лютого 2020 року (повний текст рішення складено 25.02.2020 року, м. Львів, суддя Коссак С.М.)

у справі № 914/2134/19

порушеній за позовом

позивача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до відповідача: Приватної агрофірми "Дністер", с. Верин Миколаївського району Львівської області

про стягнення штрафу в сумі 192360,00 грн.

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.02.2020 у справі №914/2134/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватної агрофірми "Дністер" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у розмірі 192 360,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 885,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження, рішення Господарського суду Львівської області від 17.02.2020 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2020 справу було передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Данко Л.С. - головуючий суддя, члени колегії - Мирутенко О.Л., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 апеляційну скаргу Приватної агрофірми "Дністер" залишено без руху. Апелянта зобов`язано протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги, а саме надати суду докази сплати судового збору в сумі 4328,10 грн., докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками на адресу Акціонерного товариства "Українська залізниця" (опис вкладення) та докази на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 26.08.2020 у зв`язку із звільненням у відставку судді Данко Л.С. (головуючого судді), справу передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.08.2020 справу №914/2134/19 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Мирутенко О.Л., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 поновлено Приватній агрофірмі «Дністер» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 17.02.2020 у справі №914/2134/19, відкрито апеляційне провадження, зупинено дію оскарженого рішення, призначено розгляд справи на 07.10.2020.

22.09.2020 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

06.10.2020 представник апелянта - адвокат Думич Н.Б. через канцелярію суду подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні в місті Києві 7-8 жовтня 2020 року та неможливістю прибути в судове засідання. Доказів на підтвердження зазначеного до клопотання не додано.

В судове засідання 07.10.2020 сторони явку повноважених представників не забезпечили, хоча були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність поважних причин для відкладення розгляду справи, оскільки обставини, наведені у клопотанні не підтверджені жодними доказами.

У відповідності до ч.11, ч.12 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, сторони належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватної агрофірми «Дністер» про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в сумі 192 360,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2019 року зі станції Миколаїв - Дністровський Львівської залізниці Приватна агрофірма «ДНІСТЕР» здійснила відправлення вагонів №65385288, №67921635 та №67876151 згідно з накладною №38233474 на станцію Кушугум Придніпровської залізниці. При проходженні вагонів через станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у зазначених вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №38233474, про що було складено комерційний акт №450003/83 від 15.04.2019. Невідповідність маси вантажу підтверджена також у пункті призначення станція Кушугум Придніпровської залізниці, де у Розділі Є комерційного акту «Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції» зазначено - «під час перевірки вантажу залізниці проти цього акта не виявлено». Позивач просить стягнути штраф за невірно вказану у накладній масу вантажу, що складає 192 360,00 грн.

Відповідач, заперечуючи позов, покликався на договір поставки №11 від 03 квітня 2019 року, укладений між ТОВ «ІНДУСТРІЯ, ЛТД» та ТОВ «ІФ-КІСМЕТ», видаткову накладну №16/1-1/04 від 16 квітня 2019 року, Акт прийому - передачі товару №2 від 16 квітня 2019 року, лист ТОВ «ІНДУСТРІЯ, ЛТД» директору ТОВ «ІФ-КІСМЕТ» про те, що жодних відхилень від заявленої в накладній ваги, не було виявлено, зазначав, що поданий позивачем комерційний акт №45003/83 від 15.04.2019 складений з порушенням вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, а тому не може вважатись допустимим доказом в підтвердження обставин виявленого позивачем неправильного зазначення відповідачем маси вантажу в накладній, про складення комерційного акту, на підставі якого в позивача виникло право вимоги до відповідача про стягнення штрафу в розмірі 192 360 грн. позивач відповідача не повідомляв, як і не пред`являв жодних вимог чи претензій про сплату зазначеного штрафу. Також відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафу в порядку ст.233 ГК України з п`ятикратного розміру плат до однократної провізної плати - 38 472, 00грн. (на 80%), покликаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №910/3726/18.

Ухвалюючи оскаржене рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що вимога позивача підставна, обставини, що лежать в основі підстави позову обґрунтовані належними, допустимими та більш вірогідними доказами, ніж докази, надані на їх спростування. Також суд відмовив у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржене рішення є незаконним, оскільки при його прийнятті було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, скаржник вважає, що суд неправильно відхилив наступні докази, подані відповідачем: видаткову накладну №16/1-1/04 від 16.04.2019, акт прийому-передачі товару №2 від 16.04.2019, лист ТзОВ «Індустрія ЛТД» №08/14 від 14.11.2019, якими підтверджується факт відповідності маси вантажу, вказаної в накладній №38233474 фактичній масі вантажу, що перевозився залізничним транспортом одержувачу вантажу - ТзОВ «Індустрія ЛТД» (власник вантажу - ТзОВ «Іф-Кісмет»), якими підтверджується факт відповідності маси вантажу, вказаної у видатковій накладній №38233474 фактичній масі вантажу, що перевозився залізничним транспортом одержувачу вантажу - ТзОВ «Індустрія ЛТД».

Відхиляючи вказані докази суд першої інстанції керувався тим, що маса вантажу, вказана відповідачем в накладній №38233474 (27 600 кг) та маса вантажу, вказана у видатковій накладній №16/1-1/04 від 16.04.2019, акт прийому передачі товару №2 від 16.04.2019 (207 т) не відповідають одна одній та специфікації до договору 1 від 03.04.2019, однак, такі висновки є неправильними і суперечать матеріалам справи. Скаржник вказує, що в накладній №38233474 відповідач як вантажовідправник вказав загальну масу вантажу 27 600 кг (276 тон), що перевозилась у 4 вагонах по 69 000 кг (69 тон), однак, в комерційному акті №45000/83 від 15.04.2020 було зафіксовано неправильне зазначення відповідачем маси вантажу в 3 вагонах, а видаткова накладна від 16.04.2019 та акт прийому-передачі товару №2 від 16.04.2019 і містять інформацію щодо партії товару, яка перевозилась позивачем у 3 вагонах масою по 69 тон в кожному, а в загальному 207 т, оскільки вантаж, що перевозився четвертим вагоном був доставлений окремо і пізніше.

Також скаржник вважає, що суд безпідставно відмовив у зменшенні розміру штрафу, пред`явленого позивачем до стягнення, оскільки жодних збитків внаслідок допущення порушення договірних зобов`язань, яке полягало в неправильному зазначенні маси вантажу в накладній на перевезення в порівнянні з масою, виявленою позивачем за фактом переважування вантажу, позивачу не було завдано, а штраф, встановлений в розмірі 500% вартості послуг позивача з перевезення вантажу в одному вагоні за договором, є надмірно великим. Відповідач належно виконував усі інші умови договору на перевезення.

Апелянт вважає неправильним та таким, що суперечить положенням ч.1 ст.216, ст.233 ГК України, висновок суду першої інстанції про те, що Статутом залізниць України не передбачено можливості зменшення такого штрафу, зазначає, що Господарський кодекс України встановлює загальний порядок застосування господарсько-правових санкцій та є актом вищої юридичної сили щодо Статуту залізниць України. Покликається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №910/1005/19 та від 03.12.2018 у справі №910/3726/18.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач на спростування аргументів скаржника зазначив, що відповідно до п.6.7. розділу VI «Заповнення перевізних документів на маршрут або групу вагонів» Правил оформлення перевізних документів, у разі, коли вантаж перевозиться групою вагонів, маса вантажу визначається не стосовно всієї відправки, а щодо окремого взятого вагону. Щодо відсутності завданих збитків позивач вказує, що п.12 Інформаційного листа ВГСУ від 02.02.2010 №01-08/71 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту» визначено, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки, аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у справі №906/434/17. Щодо зменшення розміру штрафу, позивач зазначає, що в даному випадку має місце не договірна штрафна санкція, а така, що випливає зі ст.118 Статуту залізниць України, тому підстав для зменшення розміру штрафу не має, покликається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №906/464/17, 914/2339/17. Окрім того, зменшення встановленого Статутом залізниць України розміру штрафу, на переконання позивача, буде виходом за межі повноважень суду.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вірно встановив наступні фактичні обставини.

Між ТзОВ «ІНДУСТРІЯ, ЛТД» (покупець) та ТзОВ «ІФ-КІСМЕТ» (продавець) укладено договір поставки №11 від 03 квітня 2019 року, згідно з яким продавець зобов`язується поставити покупцю товар згідно із специфікацією до договору, а саме: камінь вапняковий фракції 40-80 мм ДСТУ Б В 2.7.-109-2001 УКТЗЕД у кількості 816 тон. Умови поставки: СРТ (Інкотермс 2010) ст.Кушугум (462104) Придніпровська залізниця з наступними реквізитами: отримувач-ТОВ «ІНДУСТРІЯ, ЛТД», станція Кушугум Придніпровська залізниця, код станції 462104, код отримувача 8999 (п.3 специфікації).

Приватна агрофірма «ДНІСТЕР» здійснила відправлення вагонів №65385288, №67921635 та №67876151 згідно з накладною №38233474 на станцію Кушугум Придніпровської залізниці.

В накладній №38233474 у вагоні №65385288 вказана маса вантажу складає 69000 кг, у вагоні №67921635 вказана маса вантажу складає 69000 кг, у вагоні №65288979 вказана маса вантажу складає 69 000 кг, у вагоні №67876151 вказана маса вантажу складає 69000 кг.

При проходженні вагонів через станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено комерційний акт № 450003/83 від 15.04.2019. У Розділі І Комерційного акту «Опис пошкодження» зазначено що, 15.04.19 проводилось контрольне переваження вагонів №65385288, №67921635, №67876151, шо прибули за відправкою, вказаною на звороті цього акту. За документом значиться вантаж «Камінь, щебінь. Відсів вапняковий для технологічних потреб», насипом, №65385288, вага брутто - не вказана, тара - 24100кг, вага нетто - 69000кг, №67921635 вага брутто не вказана, тара- 22700кг, вага нетто-69000кг., №67876151 вага брутто не вказана, тара-21800кг. вага нетто-69000кг.

Перевіркою було виявлено: - в накладній № 38233474 у вагоні № 65385288 вказана маса вантажу складає 69000 кг., фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 68750 кг, що на 250 кг менше, ніж вказано у накладній; - в накладній № 38233474 у вагоні № 67921635 вказана маса вантажу складає 69000 кг., фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 65400 кг, що на 3600 кг менше, ніж вказано у накладній; - в накладній № 38233474 у вагоні № 67876151 вказана маса вантажу складає 69000 кг., фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 66150 кг, що на 2850 кг менше, ніж вказано у накладній.

У Розділі «Д» комерційного акту вбачається, що внаслідок переважування вагонів в статичному режимі в присутності заст. ДС Клюева, АРВ Кузьміч, прийомоздавальника Сергієнко, прийомоздавальника Рогозіної на справних 150 тн. вагоних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський №032, які пройшли держповірку 28.12.2018, виявилось: вагоні №65385288 за документом - 24 100кг., вага нетто - 68 750кг., що менше ваги, зазначеної у документі на 250кг.; вагоні №67921635 вага брутто-88 100кг., тара за документом - 22 700кг., вага нетто - 65400 кг., що менше ваги, зазначеної в документі на 3 600 кг.; вагоні №67876151вага брутто-87950кг., тара за документом - 21 800кг., вага нетто - 66 150 кг., що менше ваги, зазначеної в документі на 2 850 кг. Навантаження вантажу в трьох вагонах нерівномірне, нижче бортів на 1,0-1,2м. без поглиблень, не розрівняно. В технічному відношенні вагони справні. Вагон №67921635 без торцевих дверей, в інших вагонах торцеві двері та розвантажувальні люки в трьох вагонах з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. При повторному зважуванні вагонів вага підтвердилася. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає.

Комерційний акт складений та підписаний заст.ДС ОСОБА_3, пр.-давальником ОСОБА_1 та АРВ ОСОБА_2

Зазначені особи уповноважені підписувати комерційний акт. Про це свідчить; посадова інструкція заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол (позакласна) ОСОБА_3; наказ начальника станції від 03.01.2019 №8, де зазначено, що з причин відсутності по штатному розкладу станції начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи на підписання комерційних актів, замість вищевказаних осіб уповноважено прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_1 Доказом підтвердження того, що до трудових обов`язків агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_2 входить обов`язок здійснювати зважування вагонів та складання комерційних актів є п. 2 ч. І та п. 15 ч. II її робочої інструкції.

Справність вагонних електронно-тензометричних ваг станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський №032, які пройшли держповірку 28.12.2018, підтверджується технічним паспортом засобу вимірювальної техніки (звіт) №14.

Маса вантажу, яка вказана за наслідками переважування вагонів, підтверджена у Розділі Є «Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув за актом попутної станції» Комерційного акту від 15.04.2019 на кінцевій станції Кушугум Придніпровської залізниці зазначенням «під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено».

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ч. 5 ст. 307 ГК України).

Відповідно до положень ст. 2, 3 Статуту залізниць України цим Статутом визначаються обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту залізниць України унормовано, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (ст. 105 Статуту залізниць України).

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 118 зазначеного Статуту).

За змістом ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Правила складання актів (ст. 129 Статуту) затверджені наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 року за №567/6855. Згідно з пунктом 10 цих правил комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, у пункті 10 цих правил визначено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) і начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Наявний у матеріалах справи Комерційний акт №450003/83/1від 15 квітня 2019 року., складений та підписаний заст. ДС ОСОБА_3, пр.-здавальником ОСОБА_1 та АГВ ОСОБА_2 на проміжній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придн. відповідає встановленим вимогам та підписаний уповноваженими особами, про що свідчить, як зазначено вище посадова інструкція заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол (позакласна) ОСОБА_3; наказ начальника станції від 03.01.2019 року №8, де зазначено, що з причин відсутності по штатному розкладу станції начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи на підписання комерційних актів, замість вищевказаних осіб уповноважено прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_1 та п.2 ч.1 та п.15 робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_2 , до трудових обов`язків якої належить здійснювати зважування вагонів та складання комерційних актів.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.05.2018 у справі №916/2001/17.

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 24.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138), зареєстровані в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24 листопада 2000, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 «Найменування вантажу» вноситься відмітка «навалом», «насипом» або «наливом». Якщо за однією накладною перевозяться тарно-штучні вантажі різних найменувань і в різній упаковці, то в ній зазначаються маса вантажу кожного найменування окремо, кожного виду упаковки та загальна маса вантажів.

Так, у накладній у графі 20 внесено відмітку «насипом», у графі 24: Маса вантажу, визначена відправником Заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом) Відправником Зазначено масу вантажу 27 600 кг.

Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що за виключенням випадків, коли вагони завантажуються залізницею графа 19 заповнюється відправником. З графи 28 «Ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)» накладної №38233474 вбачається, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником, що свідчить про заповнення графи 19 представником саме ПАФ «Дністер». Пункт 2 Правил складання актів встановлено, що дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Відповідно до п.2 Правил складання актів (стаття 129 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Оскільки, внесена відправником у накладній №338233474 тара вагону №65385288 становить 24 100кг, тара вагону №67921635 становить 22 700кг, тара вагону №67876151 становить 21 800кг, то на підставі п. 2 правил складання актів саме її і було вписано у комерційний акт. При цьому, законодавством не передбачений обов`язок залізниці зважувати окремо тару (рухомий склад) вантажу на попутній станції.

Пунктом 1.1. розділу 4 Правила оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 24.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту залізниць України) передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Загальна маса вантажу згідно ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правила приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником. Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правила оформлення перевізних документів своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. Згідно з п. 28 згаданих вище Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірні вагони є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Так, по прибутті вагонів на станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що і було складено комерційний акт №450003/83 від 15.04.2019. А саме, перевіркою було виявлено: - в накладній №38233474 у вагоні №65385288 вказана маса вантажу складає 69000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 68750 кг, що на 250 кг менше, ніж вказано у накладній; - в накладній №38233474 у вагоні №67921635 вказана маса вантажу складає 69000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 65400 кг, що на 3600 кг менше, ніж вказано у накладній; - в накладній №38233474 у вагоні №67876151 вказана маса вантажу складає 69000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 66150 кг, що на 2850 кг менше, ніж вказано у накладній.

Отже, маса вантажу, що встановлена у комерційному акті є меншою на 6 700 кг. ніж зазначено у накладній.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Статтею 122 цього Статуту встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст.122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, він підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Необхідність з`ясування наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення у даному випадку відсутня, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення штрафу за неправильну зазначену масу вантажу, а не про стягнення збитків.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №926/3327/16 та від 12.02.2018 у справі №906/434/17.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції, стягуючи штраф, не взяв до уваги, що допущене відповідачем порушення не мало наслідком завдання позивачу збитків.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт» нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Колегія суддів відхиляє за безпідставністю доводи апелянта про те, що місцевий господарський суд повинен був взяти до уваги докази - Акт прийому-передачі товару №2 від 16.04.2019 та лист ТОВ «ІНДУСТРІЯ, ЛТД» до ТОВ «ІФ-КІСМЕТ» №08/14 від 14.11.2019 про відсутність претензій до маси вантажу, надані відповідачем на підтвердження факту відповідності маси вантажу, вказаної у видатковій накладній №38233474 фактичній масі вантажу, що перевозився залізничним транспортом одержувачу вантажу - ТзОВ «Індустрія ЛТД».

Так, вказані докази не спростовують інформації правильності зазначення маси товару, вказаної у комерційному акті залізниці, оскільки, як зазначає сам апелянт в них вказана загальна маса вантажу, що перевозився у чотирьох вагонах, натомість комерційний акт складено про перевищення маси вантажу у кожному вагоні окремо. Відповідно до п.6.7. розділу VI. «Заповнення перевізних документів на маршрут або групу вагонів» Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 24.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, номери вагонів, їх рід, число осей, маса тари, вантажопідйомність, маса вантажу, пломби (запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП)), сума платежів для кожного вагона зазначаються у відомості вагонів (додаток 2), яка додається до накладної та є її невід`ємною частиною.

У відомості вагонів до накладної №38233474 зазначено масу вантажу, а також тари у кожному з вагонів, якими здійснювалось перевезення.

З огляду на приписи статей 24, 118, 122 та 129 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, підтверджене комерційним актом неправильне зазначення вантажовідправником у накладній маси вантажу є підставою для стягнення з нього штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо доводів апелянта про наявність підстав для задоволення клопотання про зменшення розміру штрафу колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №914/2339/17 від 05.02.2019.

Зважаючи на наведене необґрунтованими є доводи скаржника про недотримання судом першої інстанції норм ст.233 ГК України, яка передбачає можливість зменшення розміру штрафних санкцій у разі, якщо такі надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

У постановах Верховного суду від 21.10.2019 у справі №910/1005/19 та від 03.12.2018 у справі №910/3726/18, на застосування яких покликається скаржник, викладено правові висновки щодо зменшення розміру неустойки за несвоєчасну доставку вантажу та щодо зменшення пені за невиконання умов державного контракту, відтак, зазначені постанови є нерелевантними до спірних правовідносин.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, у відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог Приватної агрофірми "Дністер" б/н від 17.03.2020 року (вх. № ЗАГС 01-05/1092/20 від 19.03.2020 року) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду І Львівської області від 17 лютого 2020 року у справі № 914/2134/19 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 19.10.2020.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Скрипчук О.С.

суддя Мирутенко О.Л.