ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.03.2020 Справа №905/39/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області

до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області

про стягнення 7008,00грн штрафу.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення 7008,00грн штрафу.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилається на те, що є одержувачем вантажу за залізничною накладною №40841371 від 19.07.2019, доставку якого відповідач здійснив із простроченням терміну, передбаченого Правилами обчислення термінів доставки вантажу (затв. Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000), з огляду на що відповідач має сплатити 7008,00грн штрафу на підставі ст.116 Статуту залізниць України.

Після відкриття провадження у справі сторони надали суду:

- відповідач - заяву №2022/71 від 13.02.2020 про зменшення розміру штрафу (з додатками, вх.№3413/20 від 17.02.2020; а.с.45-58), в якій не заперечує, що з його боку мало місце порушення термінів доставки; просить зменшити розмір штрафу, посилаючись на те, що порушення виникло з поважних та незалежних від АТ «Укрзалізниця» причин (проведення АТО), а також на відсутність вини та фінансовий стан перевізника;

- позивач - відповідь №11/10/187 від 20.02.2020 на відзив (з додатками, вх.№4366/20 від 27.02.2020; а.с.60-65), в якій зазначив, що відповідач не довів належними засобами доказування факт відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання та існування підстав для звільнення від відповідальності; зауважив, що предметом розгляду у спорі не є відшкодування заподіяного позивачу збитку, але це не може бути підставою стверджувати, що збиток відсутній; не лише філія відповідача, а й позивач здійснює свою діяльність за форс-мажорних обставин.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.2, 7, 13, 14, 74 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд ВСТАНОВИВ:

За залізничною накладною №40841371 від 19.07.2019 (далі - Накладна, а.с.7) Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснило перевезення вугілля кам`яного зі станції Чорноморськ-Порт-експорт Одеської залізниці до станції Авдіївка Донецької залізниці на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод». Вантаж прибув на станцію призначення 03.08.2019 (графа 51 Накладної).

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.307 Господарського кодексу (далі - ГК) України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Згідно зі ст.41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. Аналогічні приписи щодо порядку обчислення терміну доставки містяться в п.2.1, п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу (затв. Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000; далі - Правила).

Пункт 1.1 Правил визначає, що у разі перевезення вантажною швидкістю терміни доставки вантажу за маршрутними відправками обчислюються, виходячи з однієї доби на кожні повні та неповні 320км. Відповідно до п.1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пункт 2.4 Правил передбачає, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Згідно з відомостями граф 7, 29 та 30 Накладної вантаж перевозився вантажною швидкістю за груповою/маршрутною відправкою на тарифну відстань 937км.

Отже, нормативний термін доставки за Накладною складає 6 діб.

Відповідно до п.2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки має бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Стаття 116 Статуту встановлює, що за несвоєчасну доставку вантажів залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10% провізної плати - за прострочення на дві доби; 20% провізної плати - за прострочення на три доби; 30% провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановивши за Накладною дату прийняття вантажу до перевезення (19.07.2019), дату прибуття вантажу (03.08.2019), відстань перевезення (937км), нормативний термін доставки вантажу (6 діб), фактичний термін доставки вантажу (14 діб), відсутність затримки видачі вантажу (04.08.2019), кількість вагонів у відправці (2), розмір провізної плати за один вагон (11680грн) та відсутність відміток про об`єктивні обставини, які спричинили порушення термінів доставки вантажу, суд дійшов висновку, що відповідач доставив позивачеві вантаж з порушенням встановлених Правилами термінів доставки більше, ніж на 4 доби. Отже, на порушення приписів ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України свої зобов`язання щодо своєчасної доставки ввіреного йому вантажу у встановлені Правилами строки відповідач не виконав, що є підставою для застосування до нього як перевізника відповідальності у вигляді штрафу згідно зі ст.116 Статуту в розмірі 30% провізної плати.

Перевіривши розрахунок штрафу (а.с.5), суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним. Отже, стягненню на користь позивача підлягає 7008,00грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу.

Згідно з ч.1 ст.233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру неустойки є правом суду, при використанні якого мають враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи подану заяву (а.с.45-47), відповідач посилається на: здійснення його філією «Донецька залізниця», яка безпосередньо обслуговує позивача, господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції (далі - АТО); розташування в зоні проведення АТО практично всієї залізничної мережі філії «Донецька залізниця», що значно ускладнило транспортне сполучення у межах вказаної філії та забезпечення виконання Статуту залізниць України і Правил перевезення вантажів, затверджених до початку АТО; суттєвий вплив на фінансове становище регіональної філії відповідача «Донецька залізниця» бойових дій у Донецькій та Луганській областях. Посилаючись також на відсутність вини перевізника, вважає, що розмір штрафу має бути суттєво зменшений.

Позивач проти задоволення заяви про зменшення штрафу заперечив, надавши суду відповідь на відзив (№11/10/187 від 20.02.2020, а.с.60). Підстави заперечень викладені в описовій частині цього рішення та враховані судом під час розгляду заяви.

На підставі п.5 ч.4 ст.238 ГПК України посилання відповідача на відсутність своєї вини суд визнає неприйнятними з огляду на те, що відповідно до Статуту і усталеної судової практики штраф за несвоєчасну доставку вантажу стягується за сам факт допущення перевізником порушення, без необхідності дослідження наявності вини перевізника та/або факту завдання таким порушенням збитків іншим особам; посилання на здійснення діяльності філії відповідача «Донецька залізниця» у районі проведення АТО суд визнає явно необґрунтованими, оскільки перевезення за Накладною здійснювалось кількома філіями відповідача, лише одна з яких працює в районі проведення АТО, а передбачені п.2.9 Правил відмітки про тривалість та причини затримки вантажу, які дають залізниці право на збільшення терміну доставки, у Накладній відсутні й іншими засобами доказування не доведені.

Під час вирішення питання щодо зменшення штрафу суд бере до уваги таке: не лише регіональна філія відповідача «Донецька залізниця», а й позивач, місцезнаходженням якого є м.Авдіївка Донецької області, здійснює свою діяльність за форс-мажорних обставин; докази, які свідчили б про неспіврозмірність розміру штрафу з допущеним порушенням, у матеріалах справи відсутні; майнові інтереси обох сторін, одна з яких (позивач) здійснює господарську діяльність лише в районі проведення АТО, інша (відповідач) - на всій території України. Крім того, у заяві відповідач не визначив ані у грошовому, ані у відсотковому виразі розмір, на який він просить зменшити штраф.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заява відповідача №2022/71 від 13.02.2020 про зменшення розміру штрафу не підлягає задоволенню.

Судовий збір в сумі 1921,00грн покладається на відповідача відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.2, 7, 11, 13, 14, 33, 42, 74, 75 (ч.3), 76-78, 80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення 7008,00грн штрафу - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська (Єжи Ґедройця), 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22; ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1; ідентифікаційний код 00191075) 7008,00грн штрафу, 1921,00грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів підп.17.5 п.17 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений 23.03.2020.

Суддя О.М. Шилова

надр.4 прим.: 1 - до справи,

2 - сторонам (відповідачу - на адресу філії)