ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Черкаси справа № 925/978/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: Пилипенко А.В. за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" ( м. Київ) до фермерського господарства "Джерело-Г" (с. Лісове, Тальнівський район, Черкаська область) про стягнення 1 226 045,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 226 045,86 грн., з яких: 1 078 327,36 грн. основного боргу, 57 697,80 грн. пені, 9 349,10 грн. інфляції, 74 381,60 грн. як 25 % річних, 6 290,00 грн. штрафу на підставі договору фінансового лізингу № 23-18-153 ств-фл/318 від 23.10.2018, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не направив свого представника у жодне судове засідання, заперечень проти позову суду не надіслав.

Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, явка якого не визнавалася обов`язковою, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 28.09.2020 в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У відповідності до ст. ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в їх сукупності, заслухавши доводи і пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з такого:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2018 між державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (далі - Лізингодавець, позивач по справі) та фермерським господарством "Джерело-Г" ( далі Лізингоодержувач, відповідач по справі) укладено договір фінансового лізингу № 23-18-153 ств-фл/318 (а.с. 15-23) у відповідності до якого Лізингодавець зобов`язується набути у власність у Постачальника Предмет лізингу відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати його (предмет лізингу) за плату (лізингові платежі) у користування Лізингоодержувачу на визначений у цьому договорі строк не менше одного року ( п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору сторони погоджуються з тим, що Специфікацією та умовами Предмета лізингу є найменування, кількість, тип, модель, марка, інші технічні характеристики, вартість Предмета лізингу, а також найменування виробника (постачальника) Предмета лізингу, що визначені у додатках до цього Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу".

Лізингодавець на письмове замовлення Лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника Предмет лізингу ( п. 2.1. договору).

Строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між Сторонами (далі - Акт), що укладається у 5 (п`яти) автентичних примірниках ( п. 2.2. договору).

Постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк передачі і адреси місця передачі Предмета лізингу, строк лізингу встановлюються додатками до цього Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу". Місцем поставки (передачі) Предмета лізингу є: м. Вінниця, вул. Житомирське шосе, 6 ( п. 2.3. договору).

Витрати з доставки предмета лізингу до Лізингоодержувача несе Лізингоодержувач ( п. 2.4. договору).

Доказів нікчемності, визнання недійсним чи розірвання договору фінансового лізингу № 23-18-153 ств-фл/318 від 23.10.2018, яким обґрунтовано позовні вимоги, сторонами у справу не подано.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини 1 статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні положення містяться у ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 Цивільного кодексу відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України).

Приписами частини 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено обов`язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

На виконання умов договору фінансового лізингу № 23-18-153 ств-фл/318 від 23.10.2018 між сторонами у справі було підписано акт № 1 приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 26.10.2018 ( а.с. 26) за яким Позивач передав Відповідачу у платне користування на умовах договору фінансового лізингу № 23-18-153 ств-фл/318 від 23.10.2018 Предмет (ти) лізингу (нову не бувшу у користуванні сільськогосподарську техніку), а саме: трактор John Deere 8345R, вартість переданого майна становить 7 400 000,00 грн. ( сім мільйонів чотириста тисяч гривень 00 коп.)

Відповідно до розділу 4 договору з моменту підписання Акту Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі що включають:

- відшкодування вартості Предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості Предмета лізингу;

- комісію за організацію лізингової операції в розмірі 7 (семи) відсотків (без ПДВ) від вартості предмету лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість , яка сплачується одночасно із сплатою першого, другого та третього лізингового платежу в частині відшкодування вартості Предмета лізингу та комісії за супроводження договору згідно з графіком сплати лізингових платежів , що є додатком до цього договору;

- комісію за супроводження договору в розмірі 19 (дев`ятнадцяти) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими лізинговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до п. 4.3 лізингові платежі у частині відшкодування вартості Предмета лізингу та комісії за супроводження Договору сплачуються Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання Акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання акта, всі наступні лізингові платежі - щомісячно.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються графіком сплати лізингових платежів , що є додатком до цього договору (п. 4.4. договору).

Розрахунки за цим договором здійснюється у офіційній грошовій одиниці України ( п. 4.9. договору).

Відповідно до п. 3.4.3 Лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов цього договору.

З доводів позивача вбачається, що відповідач прострочив оплату лізингових платежів за період з 26.02.2020 по 26.06.2020 і має перед позивачем заборгованість в сумі 1 078 327,36 грн. (а.с. 10).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доказів про відсутність фактів прострочення сплати лізингових платежів за визначений позивачем період у розрахунках, відповідач суду не подав. Доказів проведення повного розрахунку за лізинговими платежами чи у більшій сумі, ніж обліковує позивач, відповідачем також не надано.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню 1 078 327,36 грн. (розрахунок а.с. 10) боргу за лізинговими платежами, строк виконання яких настав.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 57 697,80 грн. пені та 74 384,60 грн. як 25 % річних у відповідності до п. 8.3. договору, в якому сторони домовилися і встановили, що на прострочену суму лізингових платежів (встановлюється графіком) нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, та відсотки (проценти) у розмірі 25 % (двадцять п`ять) річних. Сплата Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця пені та процентів не звільняє Лізингоодержувача від сплати штрафу, встановленого п. 8.1. договору.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача штраф в сумі 6 290,00 грн. на підставі п. 8.1. договору в якому сторони домовились і встановили, що за будь-яке порушення умов договору (у тому числі строків розрахунків та сум платежів), що не передбачене п. 8.4. цього договору, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 0,1% від невідшкодованої вартості предмета лізингу.

Для розрахунку штрафу, визначеного цим пунктом, сума невідшкодованої вартості Предмета лізингу (6290000,00 грн. - а.с. 14) становить різницю між первинною вартістю Предмета лізингу (7400000,00 грн.) та сумою попереднього лізингового платежу (1110000,00 грн. - а.с. 25).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності.

За змістом частини шостої статей 231 та 232 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, а їх нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором

Розрахунок пені, штрафу та 25 % річних по ст. 625 ЦК України позивачем зроблено вірно та у відповідності до умов договору між сторонами (а.с. 11-13).

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за прострочення розрахунків за договором також і 9 349,10 грн. інфляційних втрат (а.с. 12-13).

Розрахунок інфляційних витрат є вірними та проведеними позивачем у відповідності до умов договору та правовідносин сторін.

За умовами п. 10.3. договору між сторонами строк позовної давності для стягнення пені, штрафу, інших видів неустойки, процентів річних та індексу інфляції - 10 років.

Відповідач ніяких заперечень проти розрахунків позивача за позовними вимогами суду не направив, власних контрозрахунків не надав.

У відповідності до ст. 526 ЦК та 193 ГК зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у відповідності до умов укладеного між сторонами договору. За порушення зобов`язання настає відповідальність, передбачена законом чи договором.

Доказів проведення розрахунку за позовними вимогами відповідачем у справу не подано, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1 078 327,36 грн. основного боргу, 57 697,80 грн. пені, 9349,10 грн. інфляційних втрат, 74 381,60 грн. як 25 % річних, 6 290,00 грн. штрафу на підставі договору фінансового лізингу № 23-18-153 ств-фл/318 від 23.10.2018.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 18 390,69 грн., оскільки позов задоволено повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фермерського господарства "Джерело-Г" (ідентифікаційний код 30924603, с. Лісове, Тальнівський район, Черкаська область, вул. Янківська, 206) на користь державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (ідентифікаційний код 30401456, м. Київ, вул. Мечникова, 16А) ---- 1 078 327,36 грн. основного боргу, 57 697,80 грн. пені, 9 349,10 грн. інфляційних, 74 381,60 грн. як 25 % річних, 6 290,00 грн. штрафу на підставі договору фінансового лізингу № 23-18-153 ств-фл/318 від 23.10.2018 та 18 390,69 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2020

Суддя Н.М. Спаських