РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/991/19

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Дзюб Г.В., за правилами загального позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз», Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021;

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національної комісії, що здійснює регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг, вул. Смоленська, 19, м. Київ, 03057;

e-mail: ;

про стягнення 130707306,26 грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Дудченко В.В. адвокат, довіреність від 23.01.2020 №1-2263;

Оніщенко І.П. - адвокат, довіреність від 27.12.2019 №1-1951;

від відповідача: Чернінська Л.М. адвокат, довіреність від 24.09.2019 №007.1ДР-85-0919;

від третьої особи: не прибув.

Савченко С.В. - слухач.

У судовому засіданні 01.10.2020 Господарським судом Чернігівської області після закінчення оголошеної перерви в судовому засіданні 18.08.2020, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

04.12.2019, Акціонерним товариством «Укртрансгаз», подано позов до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про стягнення 130707306,26грн, у тому числі: 122506931,10 грн заборгованості за добовий небаланс за період з березня по червень 2019 року по договору від 17.12.2015 № транспортування природного газу (надалі - Договір), 7551783,34грн пені за період з 23.04.2019 по 24.07.2019 та 648591,82 грн трьох відсотків річних за аналогічний період.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вказаним Договором (п.2.6.) та приписами п.19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи.

Ухвалою суду від 09.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.01.2020; сторонам встановлено строки для подачі до суду заяв по суті спору.

Відповідач у межах строку встановленого судом скористався правом на подання відзиву на позов у порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), в якому проти заявлених вимог заперечив у повному обсязі. Вказав, що умовами Договору не узгоджувалось надання послуг з добового балансування. Між сторонами відсутня домовленість про придбання/продаж природного газу, що на підставі п.6 глави 6 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи (надалі Кодекс ГТС) призводить до виникнення обов`язку з оплати добових небалансів як в оператора газотранспортної системи (позивача у справі при позитивному добовому небалансі), так і замовника послуги (відповідача у справі при негативному добовому небалансі). Звертав увагу на відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження обсягу та вартості послуг з добового балансування, які фактично позивачем не надавались. Акти №03-2019- від 31.03.2019 (за березень 2019 року), №04-2019- від 30.04.2019 (за квітень 2019 року), №05-2019- (за травень 2019 року), №06-2019- від 30.06.2019 (за червень 2019 року) та рахунки на їх оплату, подані в обґрунтування заявлених вимог, складені позивачем в односторонньому порядку.

Позивач, у свою чергу, скористався правом на подання відповіді на відзив у порядку статей 166, 184 ГПК України. Вважає доводи відповідача зазначені в відзиві на позов безпідставними, оскільки за фактом наявності щодобових негативних небалансів у оператора газорозподільної системи (відповідача в справі) в силу прямої норми закону (п.19 глави 6 розділу ХІVКодексу ГТС) виник обов`язок з оплати їх вартості. Просив врахувати, що відповідач на виконання вимог Кодексу ГТС надав позивачу згідно затвердженої Регулятором форми та завантажив відповідно п.5 глави 4 розділу ІV Кодексу ГТС до Інформаційної платформи інформацію про об`єм (обсяг) надходження природного газу до газорозподільної мережі (надалі ГРМ) у період з березня по червень 2019 року, а також інформацію про об`єм (обсяг) розподіленого природного газу між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом вказаного періоду, що підтверджується формами 2-5: («форма 2 інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюється щодобово, і відборів/споживання природного газу споживачами, що вимірюється щодобово (протягом доби)», «форма 3 інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу», «форма 4 інформація про перетоки між ОГРМ» та «форма 5 інформація про перетоки між ГВП та ОГРМ» (паперові реєстри файлів яких додано до матеріалів справи) (також дана інформація надана до суду на електронному носії). На підставі отриманих від відповідача та завантажених ним до інформаційної платформи даних про об`єм (обсяг) надходження природного газу до ГРМ у період з березня 2019 року по червень 2019 року, а також інформації про об`єм (обсяг) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду, позивач у порядку норм Кодексу ГТС здійснив остаточну алокацію таких обсягів та встановив обсяги негативного небалансу (згідно ресурсів Інформаційної платформи), що є предметом розгляду даної справи. Наголосив, що на виконання норм Кодексу ГТС, він, як оператор ГТС, надсилав за допомогою Інформаційної платформи відповідачу інформацію про його небаланс, що підтверджується реєстрами файлів відправлених з Інформаційної платформи філії «Оператор ГТС України АТ «Укртрансгаз» за березень червень 2019 року (зокрема, акти врегулювання добових небалансів за газовий місяць та рахунки на оплату).

У підготовче засідання 02.01.2020 прибули повноважні представники обох сторін; судом, у порядку частини 5 статті 183 ГПК України, оголошено перерву в судовому засіданні до 14.01.2020.

Відповідачем в порядку статей 167, 184 ГПК України подано заперечення на відповідь на відзив, зміст яких доповнено письмовими поясненнями від 04.01.2020 №Сr007-2020-20, в яких звертав увагу суду, що за умовами п.9.4. Договору, з урахуванням редакції п.3 додаткової угоди від 29.11.2017 №1, позивач до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату в строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Натомість позивач наведених дій не вчиняв, оскільки в спірному періоді відповідач не отримував розрахунку вартості послуг з балансування, що разом з рахунком-фактурою є підставою для оплати негативного місячного небалансу. Тобто подія, з настанням якої починає перебіг строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості наданих послуг (оплата місячного негативного небалансу), не настала.

Додатково просив врахувати, що сторонами не було підписано додатків 1, 2, 3 до Договору, що є його невід`ємними частинами в силу постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2497, якою затверджено типову форму цього договору. Умовами Договору (п.2.4.-2.5.) передбачено, що обсяг послуг, що надаються за Договором, визначається підписанням додатку №1 та №2 до нього. В той час, як додаток №3 укладається в разі, якщо замовником послуги є оператор ГРС, тобто відповідач у справі, в якому визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника Тобто, сторонами у Договорі, за відсутності перелічених додатків, не погоджено всіх його істотних умов, зокрема в частині обсягу послуг, які мали надаватись.

02.01.2020, відповідач поставив під сумнів обґрунтованість ціни, використаної позивачем при обрахунку вартості послуг балансування, заявив клопотання про витребування в позивача доказів у порядку статті 81 ГПК України, а саме договорів, за якими здійснювалась закупівля природного газу для потреб АТ «Укртрансгаз» при наданні послуг з балансування, разом з первинними документами, доказами їх виконання в спірному періоді.

Позивач письмового заперечував проти задоволення даного клопотання щодо витребування вказаних доказів.

08.01.2020, відповідачем, на стадії підготовчого провадження, заявлено клопотання №18/31 від 27.12.2019 про залучення до матеріалів справи: копії позовної заяви АТ «Укртрансгаз» до АТ «Чернігівгаз» про визнання укладеним договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018, постанов Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №927/690/18, від 09.10.2019 у справі №922/1382/18, постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі №910/10225/16.

13.01.2020, відповідачем, на стадії підготовчого провадження, заявлено клопотання №б/н від 13.01.2020 про залучення до матеріалів справи: копії листів від 17.04.2019 № 14003.2-Сл-9052-0419, від 19.12.2019 № 2001вих-19-5424; копії додаткових угод №2 від 16.12.2019, №3 від 17.12.2019; копії постанов НКРЕКП №1620 від 29.12.2017, №190 від 15.02.2016 та акту перевірки №239 від 27.12.2017.

Позивач письмово заперечував проти залучення перелічених документів до матеріалів справи. Судом залишено поза увагою заперечення позивача, з огляду на те, що такі документи надавались на стадії підготовчого провадження (в ході встановлення обставин, які входять до предмету доказування), в обґрунтування обставин наведених сторонами в заявах по суті спору.

14.01.2020, позивачем подано письмові пояснення по суті заявлених вимог, в яких він підтримав правову позицію наведену в позовній заяві.

14.01.2020, у підготовчому засіданні, в яке прибув повноважний представник відповідача, судом, з метою надання можливості позивачу скористатись процесуальними правами на стадії підготовчого провадження, у порядку частини 5 статті 183 ГПК України оголошено перерву до 16.01.2020, про що останній повідомлений згідно приписів статей 120, 121 ГПК України.

16.01.2020, у підготовче засідання прибули обидва представники сторін.

Відповідачем заявлено клопотання про витребування в позивача в порядку статті 81 ГПК України додатку №3 до договору від 17.12.2015 № транспортування природного газу «Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу», на підставі яких позивач визначав обсяги наданих послуг по балансуванню. Дане клопотанням судом відхилено, з огляду на пропуск строку, встановленого частиною 1 статті 81 ГПК України.

Також відповідачем заявлено клопотання про допит в якості свідка директора комерційного АТ «Чернігівгаз» ОСОБА_1 , за електронним підписом якого направлено від АТ «Чернігівгаз» звіти на адресу АТ «Укртрансгаз». Дане клопотання судом залишено без розгляду, з огляду на його відкликання представником відповідача в судовому засіданні 16.01.2020.

16.01.2020, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено зобов`язати позивача надати в строк до 22.01.2020 всі додатки до договору від 17.12.2015 № транспортування природного газу, про що внесено відповідний запис до протоколу судового засідання 16.01.2020. У підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 22.01.2020.

21.01.2020, відповідачем подано додаткові письмові пояснення в обґрунтування своєї правової позиції наведеної в відзиві та письмових запереченнях на відповідь на відзив. Повідомлено, що 19.04.2019 НКРЕКП здійснило позапланову перевірку АТ «Укртрансгаз», за результатами якої складено акт №161, в якому встановлено, що «особистий кабінет оператора ГРМ в інформаційній платформі не містить вкладку «створити номінацію», що позбавляло можливості оператора ГРМ подати номінацію в разі закупівлі природного газу для власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у власника природного газу в віртуальній торговій точці, що є порушенням вимог абзацу першого п.2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС. Звертав увагу суду, що листом від 17.04.2019 (копія наявна в матеріалах справи) відповідач повідомляв оператора ГТС про некоректну роботу інформаційної системи, а саме про відсутність технічної можливості створити номінацію.

У підготовче засідання 22.01.2020 прибули повноважні представники обох сторін.

Ухвалою суду від 22.01.2020, за письмовим клопотанням позивача від 27.12.2019 №1001вих-19-6556, у порядку статті 50 ГПК України до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Національну комісію, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (). Судом відхилено клопотання відповідача від 27.12.2019 б/н про витребування доказів (договорів, за якими здійснювалась закупівля природного газу для потреб АТ «Укртрансгаз» при наданні послуг з балансування), з огляду на пропуск строку, встановленого частиною 1 статті 81 ГПК України, та недотриманням вимог частини 2 цієї статті. Підготовче судове засідання в справі відкладено на 06.02.2020.

У підготовче засідання 06.02.2020 прибули повноважні представники позивача та відповідача; третя особа до суду не з`явилась, повноважного представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи. Натомість клопотала про відкладення підготовчого засідання на іншу дату, враховуючи необхідність додаткового часу для подання до суду письмових пояснень по суті спору.

06.02.2020, позивачем надано додаткові письмові пояснення від 04.02.2020 №1001вих-20-626, в яких у тому числі зазначав, що порядок визначення обсягу та вартості щодобових негативних небалансів, виконання обов`язку замовника послуг транспортування щодо їх оплати, питання обліку природного газу, визначається нормами Кодексу ГТС, зокрема главами ІІІ, ХІV, і не залежать від наявності чи відсутності додатків №1,2,3 до договору транспортування природного газу, оскільки додаток №1 (розподіл потужності), додаток №2 (транспортування) до договору визначають порядок надання послуг з розподілу потужності та фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою, що не є предметом цього позову. Додаток №3 «Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу», як вважає позивач, не визначає правила обліку, приймання-передачі природного газу, що врегульовано виключно умовами Кодексу ГТС та технічною угодою (за наявності).

На виконання вимог ухвали суду, постановленої в судовому засіданні 16.01.2020, позивач надав суду засвідчену копію додатку №3 до договору № від 17.12.2015, достовірність якої поставлена відповідачем під сумнів. Даний документ не ідентифікує підписанта зі сторони відповідача. Оригінал вказаного документа до суду не подано.

Ухвалою суду від 06.02.2020 за клопотанням позивача продовжено строк підготовчого провадження на строк 30 календарних днів та відкладено підготовче засідання на 20.02.2020.

17.02.2020, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в порядку статей 168, 179 ГПК України подано письмові пояснення по суті спору, в яких повідомила, що під час розрахунку обсягу добового небалансу та плати за добовий небаланс суб`єкти ринку природного газу мають керуватись положеннями Кодексу ГТС (п. 8-12, 15-16 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС). Пояснила, що за письмовою заявою АТ «Укртрансгаз» про здійснення заходу державного контролю та на підставі постанови НКРЕКП від 05.02.2019 №161 «Про проведення позапланової перевірки АТ «Укртрансгаз» у період з 08.04.2019 по 19.04.2019 проведено позапланову перевірку дотримання АТ «Укртрансгаз» щодо виконання вимог постанови НКРЕКП від 27.07.2018 №788 «Про накладення штрафу на АТ «Укртрансгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу (зі змінами) в частині забезпечення функціонування Інформаційної платформи оператора газотранспортної системи відповідно до вимог Кодексу ГТС. Під час проведення позапланової перевірки встановлено, що «особистий кабінет Оператора ГРМ» в Інформаційній платформі не містить вкладку «створити номінацію», що не дає можливості Оператору ГРМ подати номінацію в разі закупівлі природного газу для власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у власника природного газу в віртуальній торговій точці, що не відповідає вимогам абзацу першого п.2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС, а саме інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку із зазначеним НКРЕКП було прийнято постанову від 26.04.2019 №664 «Про здійснення заходів державного регулювання до АТ «Укртрансгаз» відповідно до положень якої АТ «Укртрансгаз» мало до 20.05.2019 привести свої дії у відповідність до вимог Кодексу ГТС.

У письмових поясненнях по суті спору третьою особою в справі заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності її повноважного представника, яке задоволено судом.

20.02.2020, у підготовче засідання прибули повноважні представники сторін; третя особа до суду не з`явилась, повноважного представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи.

За результатами підготовчого засідання 20.02.2020, судом, відповідно п.3 частини 2 статті 185 ГПК України постановлено закрити підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.03.2020.

05.03.2020, судом розпочато розгляд справи №927/991/19 по суті, який неодноразово відкладався в порядку статті 216 ГПК України оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з урахування змін внесених постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 22.04.2020 №291, від 04.05.2020 №343, від 20.05.2020 №392, від 17.06.2020 №500, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760 у період з 12.03.2020 по 31.10.2020 на всій території України введено карантин, у зв`язку з чим продовжено процесуальні строки розгляду справи по суті (п.4 Прикінцевих положень ГПК України, в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX).

30.06.2020, судом, у судовому засіданні, оглянуто електронний доказ, що міститься в матеріалах справи на матеріальному носії, диску Verbatim DVD+R 16Х 4.7GB 120min, №ZE6369-DVR-T47D (п.11 додатку до позовної заяви) та встановлено, що інформація на даному носії не може бути відтворена (протокол огляду речового доказу від 30.06.2020).

У судовому засіданні 30.06.2020 судом, у яке прибули повноважні представники позивача та відповідача, оголошено перерву до 06.07.2020, про що третя особа повідомлена в порядку статей 120, 121 ГПК України.

06.07.2020, у судове засідання прибули повноважні представники позивача та відповідача; третя особа до суду не з`явилась, повноважного представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Позивачем у судовому засіданні 06.07.2020 подано до суду аналогічні за своїм змістом електронні докази на іншому матеріальному носії - SDHC Memory Card Toshiba SD-T4G 1030US4410G, що містяться на Інформаційній платформі за наслідком їх завантаження оператором ГРС (відповідачем у справі).

Судом на стадії розгляду справи по суті прийнято до розгляду та залучено до матеріалів справи аналогічні за своїм змістом електронні докази (додавались до позовної заяви) на іншому матеріальному носії - SDHC Memory Card Toshiba SD-T4G 1030US4410G, з огляду на технічну неможливість з незалежних від позивача причин на відтворення інформації, що містилась на диску ZE6369-DVR-T47D (додаток до позовної заяви №11).

Суд, за клопотанням відповідача, який вважав за необхідне ознайомитись зі змістом електронних доказів, наданих позивачем до суду на іншому матеріальному носії, оголосив перерву в судовому засіданні до 18.08.2020, про що внесено відповідний запис до протоколу судового засідання 06.07.2020.

14.08.2020, у зв`язку з прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 13.08.2020 про звільнення в відставку судді ОСОБА_2 , на підставі п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, проведено повторний автоматизований розподіл господарської справи №927/991/19, за результатами якого дану справу передано на розгляд судді Романенко А.В.

18.08.2020, судом у складі судді Романенко А.В. справу №927/991/19 прийнято до розгляду та на підставі абзацу 2 частини 14 статті 32 ГПК України постановлено розпочати її розгляд спочатку зі стадії судового розгляду по суті. Відповідно до частини 2 статті 216 ГПК України, судом, за усним клопотанням позивача, мотивованим необхідністю дослідження в судовому засіданні електронних доказів, які не можуть бути відтворені за відсутності спеціальних технічних пристроїв, оголошено перерву до 01.10.2020.

У судове засідання 01.10.2020 прибули повноважні представники позивача та відповідача; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача до суду не прибула, повноважного представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи.

За приписами частини 1 статті 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За п.2 частини 3 даної статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З урахуванням наведених норм, суд дійшов висновку про відсутність перешкод у розгляді справи по суті. При цьому судом взято до уваги, що третьою особою заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності її повноважного представника, яке задоволено судом.

Позивач у судовому засіданні 01.10.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі зазначивши, що наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі електронними, підтверджується наявність щодобових небалансів у спірному періоді, що мають бути оплачені відповідачем в силу прямої норми закону (п.19 глави 6 розділу ХIV Кодексу ГТС) в заявленому обсязі та обрахованій вартості.

Відповідач у судовому засіданні 01.10.2020 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини наведені в відзиві на позов та письмових запереченнях на відповідь на відзив.

У судовому засідання 01.10.2020, за клопотанням позивача, судом оглянуто електронний доказ на матеріальному носії SDHC Memory Card Toshiba SD-T4G 1030US4410G, на якому містяться реєстри файлів, завантажених оператором газорозподільної системи в період з березня по червень 2019 року до Інформаційної платформи: форма 2 інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби); форма 3 інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу. За поясненнями представника позивача, дана інформація, завантажена оператором газорозподільної системи до Інформаційної платформи, скопійована ним на матеріальний носій, SDHC Memory Card Toshiba SD-T4G 1030US4410G, з метою доведення обсягів щодобових небалансів у спірному періоді та правомірності обрахунку заявленої до стягнення суми. Проте пояснити, яким чином розраховано небаланс на конкретну дату він не зміг.

Судом встановлено, що електронний доказ, наданий позивачем в електронній копії на матеріальному носії, без засвідчення його електронним цифровим підписом АТ "Укртрансгаз". Електронні копії форми 2 та 3, що містяться на матеріальному носії, складені за електронним цифровим підписом АТ "Чернігівгаз", яким завантажувалась інформація до Інформаційної платформи (офіційне джерело), що скопійована позивачем на матеріальний носій, однак без засвідчення відповідності такої інформації оригіналу.

Згідно з частиною 2 статті 96 ГПК України електронні докази, що подаються в електронній копії засвідчуються електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Враховуючи, що позивачем наведені приписи не дотримано, судом не може бути взятий до уваги як належний доказ у справі електронний доказ на матеріальному носії SDHC Memory Card Toshiba SD-T4G 1030US4410G.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи містяться аналогічні за своїм змістом (за твердженням представника позивача) паперові копії реєстрів файлів, завантажених до Інформаційної платформи в спірному періоді, достовірність яких відповідачем під сумнів не ставиться.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 30.09.2015 №2497 затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за умовами якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах визначених в цьому договорі, а замовник оплачує оператору встановлені в ньому вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до вказаної постанови НКРЕКП (в редакції діючій на момент укладення сторонами договору №) є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього (які є його невід`ємною частиною), а саме: додаток №1 - розподіл потужності; додаток №2 - транспортування; додаток №3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

17.12.2015, між Публічний акціонерним товариством «Укртрансгаз» (найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Укртрансгаз», ) (позивач у справі, оператор ГТС) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», ) (відповідач у справі, замовник), укладено договір транспортування природного газу № (надалі - Договір).

За пунктом 2.1. Договору Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в ньому вартість таких послуг.

Згідно п.2.2. Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (надалі Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.3. Договору визначено послуги, які можуть бути надані за ним Замовнику, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі-транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до нього (п.2.4. Договору).

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього Договору. При цьому додаток 3 укладається в випадку, коли Замовником послуг є зокрема Оператор газорозподільної системи (тобто відповідач у справі) (п.2.8. Договору).

Окремим додатком 3 до цього Договору між Оператором та Замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного Замовника (п.5.4.Договору). На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) (п.5.5. Договору).

Як встановлено судом у ході вирішення наявного спору, сторонами не складались додатки №1 та №2 до договору від 17.12.2015 № транспортування природного газу (якими мав визначається обсяг наданих за ним послуг). У той час, як додаток №3 «Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу», копія якого надана позивачем на виконання вимог ухвали суду від 16.01.2020 складений від імені Оператора газорозподільної системи невідомою особою, без зазначення прізвища ім`я по-батькові підписанта, та його посади. Достовірність цього документа (оригінал якого до суду не подавався), з огляду на заперечення відповідача, поставлено під сумнів.

За умовами п.2.5.- п.2.7. Договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу. Замовник має виконувати вимоги визначені в Кодексі, подавати газ у точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі. Оператор, у свою чергу, має виконувати вимоги визначені в Кодексі, приймати газ у точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів.

Сторонами, без посилання на умови договору від 17.12.2015 №, в двосторонньому порядку складено та засвідчено підписами та печатками юридичних осіб акти приймання-передачі природного газу (в пунктах Лубенське ЛВУМГ та Боярське ЛВУМГ): від 01.04.2019 (за березень 2019 року), від 01.05.2019 та від 02.05.2019 (за квітень 2019 року), від 01.06.2019 (за травень 2019 року), від 01.07.2019 (за червень 2019 року).

Пунктом 4.1. Договору на Замовника покладено наступні обов`язки: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати Оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому в Кодексі та цьому Договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби Оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі; повідомляти Оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього Договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку Оператора з представниками Замовника, зазначеними в цьому Договорі; здійснювати додаткову оплату Оператору в разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором.

Порядок комерційного обліку природного газу (в тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору (п.5.1. Договору).

За умовами п.7.1., п.7.2. Договору вартість послуг розраховується наступним чином: розподіл потужності та транспортування за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua.

Розділом ІХ Договору врегульовано порядок визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.

За п.9.1. Договору в разі виникнення в Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою визначеною в п.9.2. Договору, а саме: Вбалансування = БЦГ х Qбг х К, де БГЦ базова ціна газу, Qбг- обсяг негативного місячного небалансу Замовника, К коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті (п.9.3. Договору).

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату в строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п.9.4. Договору).

Пунктом 17.3. Договору передбачено, що в разі внесення та затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього Договору.

29.11.2017, сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою зокрема п.9.4. Договору викладено в новій редакції (застосовується до відносин сторін з 29.12.2016): оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату в строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться в строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

За умовами п.11.1. та п.11.4. Договору послуги, які за ним надаються, за винятком послуг балансування, оформлюються Оператором та Замовником актами наданих послуг. Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього Договору.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказав, що за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за період березень - червень 2019 року виявлено наявність добових небалансів, як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, як наслідок проведено розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітних місяців та визначено остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за березень 2019 року виявлено остаточні обсяги негативних добових небалансів у розмірі 5976,88983 тис.м.куб. на загальну вартість 57685949,54грн;

- за квітень 2019 року виявлено остаточні обсяги негативних добових небалансів у розмірі 2798,1420 тис.м.куб. на загальну вартість 24508735,52грн;

- за травень 2019 року виявлено остаточні обсяги негативних добових небалансів у розмірі 3679,109 тис.м.куб. на загальну вартість 30251472,59грн;

- за червень 2019 року виявлено остаточні обсяги негативних добових небалансів у розмірі 1159,8150 тис.м.куб. на загальну вартість 10060773,45грн.

На підтвердження обсягів негативних щодобових небалансів позивачем надано до матеріалів справи односторонні акти врегулювання щодобових небалансів за газові місяці березень 2019 року, квітень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року, разом з рахунками на оплату їх вартості, що направлялись відповідачу через Інформаційну платформу згідно Реєстру файлів відправлених з Інформаційної платформи філії «Оператор ГТС України» за спірний період (паперова копія якого додана до матеріалів позовної заяви), зокрема:

- акт №03-2019- від 31.03.2020 (за березень 2019 року), з рахунком на його оплату на суму 57685949,54грн;

- акт №04-2019- від 30.04.2019 (за квітень 2019 року), з рахунком на його оплату на суму 24508735,52грн;

- акт №05-2019- від 31.05.2019 (за травень 2019 року), з рахунком на його оплату на суму 30251472,59грн;

- акт №06-2019- від 30.06.2019 (за червень 2019 року), з рахунком на його на суму 10060773,45грн.

За доводами позивача вказані негативні добові обсяги виникли внаслідок безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи в відповідні періоди природного газу для покриття його власних виробничо-технологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, в яких у спірні періоди не було жодного постачальника природного газу (абз. 2 п. 7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС), про що до матеріалів справи надано довідки №1 АТ «Укртрансгаз» про добові небаланси АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат оператора газорозподільної системи (за період березень червень 2019 року), довідки №2 АТ «Укртрансгаз» про добові небаланси АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», що виникли внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газорозподільної системи (за період березень квітень 2019 року), довідки №3 АТ «Укртрансгаз» про добові небаланси АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (за період березень червень 2019 року). Перелічені документи складені позивачем в односторонньому порядку (є внутрішніми документами позивача), та не можуть бути оцінені судом як належні докази по справі.

Окремо, в обґрунтування заявлених вимог, позивачем подано до суду в якості електронних доказів реєстри файлів завантаження до Інформаційної платформи (форми №2 - інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби); форми 3 інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу), та паперові копії цих електронних доказів (достовірність яких відповідачем під сумнів не ставиться).

За доводами позивача, відповідач зобов`язання щодо оплати вказаних рахунків за негативні добові небаланси за березень червень 2019 року на загальну суму 122506931,10грн не виконав, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газотранспортної системи із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Цивільного та Господарського кодексів України.

Пунктами 7, 45 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Частинами 1 та 2 статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи (надалі Кодекс ГТС), затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015. Кодекс ГТС визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Відповідно до п.2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, в тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2497.

За п.1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, в тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.

Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної торгової точки.

Згідно з п.9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватися лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

За пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Як встановлено судом, між операторам газотранспортної системи (позивачем у справі) та оператором газорозподільної системи (відповідачем у справі) укладено договір транспортування природного газу від 17.12.2015 №, що є діючим на час вирішення наявного спору.

Як погоджено п.2.2. Договору, послуги за ним надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.2.3. Договору, послуги, які можуть бути надані відповідачу за спірним Договором включають: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Як встановлено судом, перелік послуг, які зазначені в п.2.3. Договору, є вичерпним та не передбачає вчинення сторонами дій щодо врегулювання саме щодобових небалансів.

Таким чином, посилання позивача на умови Договору в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення оплати за добові небаланси, які, як встановлено судом, діючим Договором не передбачені, є безпідставним.

У матеріалах справи відсутній, а позивачем не надано доказів на підтвердження наявності між сторонами договору, який би регулював відносини саме щодо врегулювання добових небалансів, оплата за які є предметом цього позову (не подано докази, які б свідчили про внесення до діючого Договору відповідних змін, з метою приведення його в відповідність до чинного Кодексу ГТС).

За п.1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, з часу укладення спірного Договору від 17.12.2015 №, на умови якого посилається позивач, змінилося законодавство (Кодекс газотранспортної системи), яке регулює відносини між позивачем (Оператором ГТС) та відповідачем (Оператором ГРМ, Замовником).

Згідно постанови НКРЕКП від 27.12.2017 №1437 «Про затвердження змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років» станом на 01.03.2019 було запроваджено добове балансування на ринку природного газу України.

Перехід на добове балансування передбачає, що взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС. Пунктом 11 вказаної постанови НКРЕКП від 27.12.2017 №1437 передбачено обов`язок оператора газотранспортної системи (позивача) з 01 серпня 2018 року надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими цією постановою. В даній редакції цього типового договору передбачений, в тому числі, порядок оплати добових небалансів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вживались заходи з метою приведення існуючих договірних умов у відповідність до норм чинного законодавства. Зокрема в провадженні Господарського суду Чернігівської області перебувала справа №927/690/18 за позовом АТ «Укртрансгаз» до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», за участю третьої особи, яка не заявляла самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача НКРЕКП про визнання укладеним договору транспортування природного газу від 01.08.2018 №. Спір у межах указаної справи виник, з огляду на неузгодження сторонами редакції п.9.3., який врегульовував порядок оплати щодобових негативних небалансів, у тому числі за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам. Саме в редакції договору транспортування природного газу від 01.08.2018 №, щодо укладення якого виник спір, визначено порядок оплати в разі виникнення в замовника добового небалансу (розділ IX «Визначення вартості щодобових небалансів та порядок розрахунків за них»).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 07.12.2018 у справі №927/690/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 та постановою Верховного Суду від 18.07.2019, у задоволенні позовних вимог AT «Укртрансгаз» до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» про визнання договору укладеним відмовлено в повному обсязі.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає безпідставним посилання позивача в обґрунтування заявлених вимог на умови укладеного та діючого між сторонами договору транспортування природного газу від 17.12.2015 №, який не передбачає порядку оплати добових негативних небалансів, на відміну від умов договору транспортування природного газу від 01.08.2018 №, який не був укладений сторонами.

Додаткові угоди від 16.12.2019 та від 17.12.2019 до Договору від 17.12.2015 № про приведення тексту цього Договору до чинної редакції (в тому числі погодження порядку врегулювання щодобових небалансів), направлені позивачем та отримані відповідачем 26.12.2019 (вих. №СП-17123-14081-1219) (тобто після відкриття провадження в даній справі), були залишені останнім без підписання.

Положеннями глави 6 розділу XIV Кодексу передбачено, що плату за добові небаланси може вносити і Оператор ГТС, і Замовник (залежно від того обсяг небалансу є позитивним чи негативним).

При цьому, діючий Договір від 17.12.2015 № передбачає плату за послугу балансування, яку вносить лише Замовник (п.9.1.).

За п.6., п.19. глави 6 розділу Кодексу ГТС якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Однак, як встановлено та зазначено вище, між сторонами відсутній договір, який би передбачав врегулювання щодобових небалансів та відсутня згода замовника на придбання природного газу в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу.

За висновком суду, наведені обставини достатні для відмови в задоволенні позову АТ «Укртрансгаз» до АТ «Оператора газорозподільної системи «Чернігівгаз» про стягнення 122506931,10грн боргу за добовий негативний небаланс за період з березня по червень 2019 року та похідних вимог про стягнення 7551783,34грн пені та 648591,82грн трьох відсотків річних, нарахованих за період з 23.04.2019 по 24.07.2019 з підстав порушення грошового зобов`язання.

Правові висновки щодо обов`язковості документального оформлення факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги з балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу в заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені в постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №916/2090/16, що мають бути враховані судом першої інстанції в силу частини 4 статті 236 ГПК України.

Виходячи з аналізу положень Кодексу ГТС та діючого між сторонами Договору вбачається, що для наявності підстав оплати балансування необхідна сукупність таких умов: виникнення негативного місячного небалансу (1); неврегулювання замовником послуг транспортування цього небалансу самостійно в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим (2); оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу (3); надання оператором замовнику до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру (4).

Однак у матеріалах справи відсутні належні докази вчинення позивачем зазначених вище дій. Водночас положення діючого договору не містять умов щодо порядку розрахунків за добові негативні небаланси, тобто позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях чинного договору.

За висновком суду, посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на положення Кодексу ГТС безпідставне, оскільки для врегулювання щодобових небалансів відповідача та вимозі оплати за дисбаланс ГТС повинна передувати певна послідовність дій, яка не дотримана позивачем.

У матеріалах справи відсутні первинні документи, які б свідчили про реальність вчинення позивачем балансуючих дій кожної доби (відповідно до п.5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС «період балансування» - газова доба). Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про придбання та про використання щодоби для потреб балансування природного газу шляхом купівлі короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуги балансування. Односторонні акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць, додані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, не містять відомостей про джерела внесення в них інформації. В той час як двосторонні акти приймання-передачі природного газу, наявні в матеріалах справи, не містять посилання на Договір від 17.12.2015 №, складались з метою документального оформлення приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до ГРМ між оператором ГТС та оператором ГРМ, та за висновком суду не мають відношення до врегулювання питання щодобових небалансів за газовий місяць, стягнення плати за які є предметом цього позову.

Положеннями частин 1, 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Укладаючи договір транспортування природного газу сторони узгодили, що предметом цього Договору є: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування). Такі послуги надаються оператором на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Сторонами в п.2.4. Договору погоджено, що обсяг послуг, що за ним надаються, визначається підписанням додатка №1 (розподіл потужності) та додатка №2 (транспортування), які, як встановлено судом, не були укладені.

Додатком №3, що укладається в випадку якщо замовником послуги є оператором ГРС, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу відповідного замовника.

Згідно з п.3 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС алокація природного газу по кожному замовнику послуг транспортування природного газу, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) у точці виходу за певний період, визначається оператором газотранспортної системи.

Додаток №3 до Договору від 17.12.2015 №, копія якого додана до матеріалів справи, зі сторони оператора ГРС підписана невідомою особою (без зазначення повного ім`я та посади особи, яка є підписантом). Достовірність даного документа, за наявності мотивованих заперечень відповідача, поставлена судом під сумів.

За відсутністю належним чином оформленого додатку №3 до Договору №, суд критично оцінює доводи позивача відносно узгодження сторонами переліку комерційних вузлів обліку газу, встановлених у пунктах приймання-передачі газу та їх характеристик: назв ПППГ (ГРС, ПВВГ), місця встановлення та типу ВОГ (до/після вузла редукування), Pmax абсолютного (МПа), максимальної витрати (об`єму) газу комерційним вузлом обліку за добу за стандартних умов, реквізитів Акта розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Електронний доказ, на якому містяться реєстри файлів, завантажених оператором газорозподільної системи в період березень - червень 2019 року до Інформаційної платформи (форми 2, 3), скопійовані позивачем на матеріальний носій SDHC Memory Card Toshiba SD-T4G 1030US4410G, не були засвідчені його електронним цифровим підписом. Відтак, з огляду на вимоги частини 2 статті 96 ГПК України, статей 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронна копія електронного доказу судом не прийнята до уваги як належний та допустимий доказ у справі.

Натомість судом досліджено та критично оцінено роздруковані копії перелічених документів на паперових носіях (форми 2, 3, 4, 5), які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, з огляду на некоректність роботи Інформаційної платформи в спірному періоді.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства в нафтогазовій сфері та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу, проведеного НКРЕКП у період з 08.04.2019 по 19.04.2019, оформленого актом від 19.04.2019 №161 (належним чином засвідчена копія наявна в матеріалах справи) зафіксовано, що «особистий кабінет Оператора ГРМ в Інформаційній платформі не містить вкладку «Створити номінацію», що не дає можливості Оператору ГРМ подати номінацію в разі закупівлі природного газу для власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у власника природного газу в віртуальній торговій точці, що не відповідає вимогам абзацу першого п.2 глави 3 розділу IV Кодексу ГTC, а саме інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, в тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

За поясненнями НКРЕКП, з огляду на встановлені в ході перевірки обставини, було прийнято постанову №664 від 26.04.2019 «Про здійснення заходів державного регулювання до AT «Укртрансгаз», відповідно до положень якої AT «Укртрансгаз» мало до 20.05.2019 привести свої дії в відповідність до вимог Кодексу ГТС.

Матеріали даної справи також свідчать, що оператор ГРС звертався до позивача листом від 17.04.2019 повідомляючи про відсутність технічної можливості починаючи з 01.03.2019 подати номінації на точку виходу ПАТ «Чернігівгаз», що унеможливлює для нього, як замовника послуг транспортування, забезпечити баланс подач та відборів в/з ГТС АТ «Укртрансгаз».

Наведені обставини свідчать про те, що Інформаційна платформа Оператора ГТС на якій учасники ринку мали б вчиняти щодобові балансуючі дії в указаному періоді не виконувала належним чином своїх функцій по відношенню до Оператора ГРМ. Тому в Оператора ГТС в цей період не було передбаченого законодавством інструменту для вчинення щодобових балансуючих дій по відношенню до Оператора ГРМ. Позивачем наведені обставини не спростовано, до суду не надано належних доказів на підтвердження усунення оператором ГТС виявлених НКРЕКП недоліків у роботі Інформаційної платформи.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів встановлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Проаналізувавши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, які мають значення в ході вирішення наявного спору, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, у розумінні статей 76-79 ГПК України, порушення його прав та охоронюваних законом інтересів щодо отримання плати за добові негативні небаланси в заявленому обсязі та сумі в період з березня по червень 2019 року, за відсутності договірних умов котрі б регулювали порядок оплати послуг щодобового небалансу природного газу.

За відсутності підстав задоволення позову в частині вимог про стягнення основного боргу, похідні вимоги в частині стягнення пені та трьох відсотків річних, нарахованих за порушення грошових зобов`язань, також не підлягають задоволенню.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає втому, що б продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

При ухваленні рішення в справі суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Беручи до уваги, що заявлений позов не підлягає задоволенню, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 672350,00грн судом покладено на позивача.

Керуючись статтями 42, 46, 50, 73, 74, 76-79, 80, 91, 96, 123, 129, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У позові Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19, ) про стягнення 130707306,26грн, відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 07.10.2020.

Рішення суду від 01.10.2020 в справі №927/991/19 ухвалено в перший робочий день після виходу судді Романенко А.В. із щорічної відпустки.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко