Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/983/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представника позивача: Харченко Л.А., довіреність від 04.02.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм"

до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області

про стягнення 14 003,07 грн

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київфарм" звернулось з позовом до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про стягнення 14003,07 грн.

Ухвалою суду від 18.08.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 21.09.2020р.

Ухвалою суду від 21.09.2020р. розгляд справи відкладено на 08.10.2020р.

У судовому засіданні від 08.10.2020 року відповідно до ст.240 ГПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 03.04.2017 року про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з відпуском лікарських засобів, вартість яких повністю чи частково відшкодовується.

За період з 16.07.2017р. по 31.07.2017р. позивачем було відпущено лікарських засобів на загальну суму 14003,07 грн., за наслідками чого 01.08.202 було сформовано звіт. Відповідач зазначений звіт не підписав та не оплатив.

Станом на дату звернення з позовом заборгованість відповідача за договором від 03.04.2017р. становить 14003,07 грн.

Як на правову підставу позовних вимог позивач посилається на статті 15, 16, 525, 526, 549, 610 ЦК України, ст. ст. 193, 222, 232 ГК України.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву заперечив проти доводів та вимог позивача.

Зазначив, що відповідно до п.9 Постанови КМУ від 17.03.2017р. №152 "Про забезпечення доступності лікарських засобів" лікарські засоби, відпуск яких зареєстровано через систему відповідно до цього Порядку, включаються до звіту, подання якого передбачено в договорі про реімбурсацію, та підлягають реімбурсації Національною службою здоров`я України відповідно до умов зазначеного договору.

Посилаючись на вказаний пункт Порядку та норми Бюджетного кодексу України, відповідач вказує, що ними не передбачено можливості фінансування видатків на реімбурсацію лікарських засобів за рахунок коштів місцевого бюджету.

Крім того, звіт про витрати, понесені позивачем, в зв`язку з реалізацією лікарських засобів, до Брусилівської селищної ради у терміни визначені договором надісланий не був.

Також, враховуючи приписи ст.ст. 261, 267 ЦК України, позов поданий позивачем з пропуском строку позовної давності.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що звіт за період з 16 липня по 31 липня 2017р. був надісланий відповідачу на електронну пошту 01.08.2017р. Строк позовної давності позивачем пропущено не було, оскільки позовна заява відправлена до суду 05.08.2020р. в межах строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник Відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить роздруківка відстеження пересилання поштових відправлень з сайту Укрпошти за штрихкодовим ідентифікатором 267 (а.с. 144).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представника відповідача в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.04.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київфарм" (Сторона 2) та Брусилівською селищною радою Брусилівського району Житомирської області (Сторона 1) було укладено договір про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з відпуском лікарських засобів, вартість яких повністю чи частково відшкодовується (далі - договір, а.с. 17-19).

За умовами договору Сторона 1 відшкодовує Стороні 2 витрати, понесені останньою у зв`язку з відпуском лікарських засобів, вартість яких повністю чи частково відшкодовується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.11.2016 №863 «Про запровадження відшкодування вартості лікарських засобів» (п.1.1 договору).

Згідно з п.2.1.1 договору Сторона 1 в п`ятиденний термін після отримання звіту про відпущені лікарські засоби, вартість яких підлягає повному або частковому відшкодуванню (далі-Звіт) згідно форми встановленої у додатку до Порядку відшкодування лікарських засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2017 №152 «Про забезпечення доступності лікарських засобів» (далі - Порядок відшкодування лікарських засобів), відшкодовує витрати стороні 2, понесені у зв`язку з відпуском лікарських засобів.

Пунктом 2.2.3 погоджено, що звіт складається відповідно до Порядку відшкодування лікарських засобів за формою наведеною у додатку до цього Порядку.

Згідно п.2.2.7 договору Сторона 2 подає звіт двічі на місяць, а саме 15 числа поточного місяця (або першого робочого дня після 15 числа, якщо 15 число припадає на вихідний) та 1 робочого дня наступного місяця, а в грудні - додатково до 24 числа звітного місяця.

Відповідно до п.3.1 договору сторона 1 зобов`язується відшкодувати Стороні 2 витрати, понесені останньою в зв`язку з реалізацією лікарських засобів, передбачених в п.1.1 договору, відповідно до поданих Звітів.

Відшкодування зазначеної в Звіті суми здійснюється Стороною 2 протягом 5 днів з моменту надання стороною 1 такого Звіту (п.3.2 договору).

Позивач зазначає, що за договором від 03.04.2017р. за період з 16.07.2017р. по 31.07.2017р. було відпущено відповідачу лікарських засобів на загальну суму 14003,07 грн. (звіт на а.с.25-32).

На виконання умов п.2.2.7 договору позивач направив відповідачу звіт на електронну пошту 01.08.2020р., на підтвердження чого надав роздруківку електронного листування (а.с. 44, 139).

28.01.2020р. позивач направив відповідачу претензію №6 від 17.01.2020р. з вимогою провести звірку взаємних розрахунків за період з 01.01.2017р. по 08.08.2017р. та підписати відповідний акт, здійснити оплату за відпуск лікарських засобів за договором від 03.04.2017р. та сплатити заборгованість в сумі 14003,07 грн. (а.с.20-22).

Вказану претензію отримано Відповідачем 06.02.2020р., що підтверджується роздруківкою трекінгу поштового відправлення з офіційного сайту Укрпошти (а.с.23).

Відповіді на вказану претензію Відповідач не надав.

За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Брусилівської селищної ради 14003,07 грн. боргу.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з відпуском лікарських засобів, вартість яких повністю чи частково відшкодовується від 03.04.2017р.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про забезпечення доступності лікарських засобів" № 152 від 17.03.2017 року (в редакції, чинній на момент укладення договору від 03.04.2017р.) затверджено Порядок відшкодування вартості лікарських засобів (далі - Порядок), який визначає механізм повного або часткового відшкодування вартості лікарських засобів під час амбулаторного лікування осіб, що страждають на серцево-судинні захворювання, цукровий діабет II типу, бронхіальну астму, суб`єктам господарювання, які провадять господарську діяльність на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, незалежно від форми власності та підпорядкування, аптечні заклади яких розташовані в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці (далі - суб`єкти господарювання). Повне або часткове відшкодування вартості лікарських засобів здійснюється в межах затвердженого МОЗ розміру відшкодування вартості лікарських засобів, що включені до Реєстру лікарських засобів, вартість яких підлягає відшкодуванню, що затверджується МОЗ.

Відповідно до п.2 Порядку, для здійснення відпуску лікарських засобів, вартість яких підлягає повному або частковому відшкодуванню (далі - лікарські засоби), суб`єкти господарювання звертаються до розпорядників бюджетних коштів із заявою про укладення договору про відшкодування вартості лікарських засобів.

Розпорядники бюджетних коштів, визначені рішеннями про відповідні бюджети згідно із законодавством, формують на підставі укладених договорів перелік суб`єктів господарювання, що здійснюють відпуск лікарських засобів. Формування зазначеного переліку здійснюється без надання преференцій окремим суб`єктам господарювання.

Згідно з п.3 Порядку, суб`єкт господарювання складає звіт про відпущені лікарські засоби (далі - звіт) за формою згідно з додатком, в якому стосовно кожного лікарського засобу зазначаються дата та номер рецепта, на підставі якого здійснено відпуск лікарського засобу, його міжнародна непатентована та торгова назви, сила дії (дозування), форма випуску, кількість одиниць лікарської форми відповідної дози в упаковці, кількість відпущених упаковок, фактична роздрібна ціна реалізації упаковки, розмір відшкодування вартості лікарського засобу за упаковку, сума відшкодування, інформація про лікаря, що виписав рецепт, найменування закладу охорони здоров`я.

Суб`єкт господарювання подає звіт двічі на місяць, а саме - 15 числа поточного місяця (або першого робочого дня після 15 числа, якщо 15 число припадає на вихідний) та першого робочого дня наступного місяця, а в грудні - додатково до 24 числа звітного місяця.

Звіт подається розпорядникам бюджетних коштів, визначених рішеннями про відповідні бюджети згідно із законодавством. Відшкодування вартості лікарських засобів у сумі, визначеній в Реєстрі лікарських засобів, вартість яких підлягає відшкодуванню, суб`єктові господарювання здійснюється за рахунок відповідної цільової субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначеного звіту.

Позивачем на виконання умов договору було відпущено лікарських засобів на загальну суму 14003,07 грн., що підтверджується Звітом за період з 16.07.2017р. по 31.07.2017р. та копіями рецептів лікарських засобів за період з 16.07.2017р. по 31.07.2017р. (а.с.25-32, 56-137).

Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017р. по 08.08.2017р. відповідачем підписаний не був (а.с.24).

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже зазначалося, умовами договору сторони погодили, що відшкодування суми зазначеної у звіті здійснюється протягом 5 днів з моменту надання такого звіту.

Відповідач у відзиві вказує, що позивач звіт про витрати, понесені в зв`язку з реалізацією лікарських засобів, до Брусилівської селищної ради у терміни визначені договором не надіслав.

Таке твердження не відповідає дійсності, оскільки з наданої позивачем роздруківки електронного листування вбачається, що звіт доступні ліки Київфарм за липень 2017 року з вкладенням - файл XLS «звіт 1 - 31.07.17р.», був надісланий на електронну пошту 01.08.2017р. (а.с. 44,139).

Також, слід вказати що ні умовами укладеного сторонами договору від 03.04.2017р., ні Порядком відшкодування вартості лікарських засобів не вимагається обов`язкового надіслання звіту про відпущені лікарські засоби засобами поштового зв`язку.

З огляду на викладене, відповідач, всупереч умовам договору, понесені позивачем витрати у зв`язку з реалізацією лікарських засобів не відшкодував, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 14003,07 грн.

Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо відшкодування витрат, понесених позивачем у зв`язку з відпуском лікарських засобів, позовні вимоги про стягнення з відповідача 14003,07 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо посилань відповідача на те, що п.9 Постанови КМ України від 17.03.2017р. №152 "Про забезпечення доступності лікарських засобів" лікарські засоби, відпуск яких зареєстровано через систему відповідно до цього Порядку, включаються до звіту, подання якого передбачено в договорі про реімбурсацію, та підлягають реімбурсації Національною службою здоров`я України відповідно до умов зазначеного договору, слід зазначити наступне.

На момент укладення сторонами договору від 03.04.2017р. діяла редакція Постанови КМ України від 17.03.2017р. №152 "Про забезпечення доступності лікарських засобів", яка не містила пункту 9 і взагалі норм, які б передбачали реімбурсації лікарських засобів Національною службою здоров`я України.

Суд звертає увагу, що борг утворився в 2017 році, на момент дії договору та в період коли таке відшкодування лікарських засобів здійснювали розпорядники бюджетних коштів, визначені рішеннями про відповідні бюджети.

Лише 27.02.2019р. Постановою КМ України № 135 було внесено зміни до Постанови КМ України від 17.03.2017р. №152 "Про забезпечення доступності лікарських засобів" та затверджено Порядок реімбурсації лікарських засобів, яким визначено, що реімбурсацію проводить Національна служба здоров`я України.

З огляду на викладене, Національна служба здоров`я України жодного відношення до виконання умов договору між позивачем і відповідачем не має, і не може відповідати за борг, який утворився в 2017 році.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

За таких обставин, посилання відповідача на норми Бюджетного кодексу України, якими не передбачено можливості фінансування видатків на реімбурсацію лікарських засобів за рахунок коштів місцевого бюджету, в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо відшкодування лікарських засобів, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вже зазначалося, умовами договору сторони погодили, що відшкодування зазначеної в Звіті суми здійснюється Стороною 2 протягом 5 днів з моменту надання стороною 1 такого Звіту.

Враховуючи, що звіт було отримано відповідачем 01.08.2017р., останнім днем розрахунку є 06.08.2017р. Таким чином, трирічний строку позовної давності, визначений ст.257 ЦК України, спливає 06.08.2020р.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 05.08.2020р., що підтверджується описом вкладення в цінний лист з відміткою відділення поштового зв`язку (а.с.6).

З огляду на викладене, безпідставним є твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 14003,07 грн. боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Брусилівської селищної ради (12601, Житомирська обл., Брусилівський р-н, смт. Брусилів, вул. Митрополита Іларіона, 50,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм" (07420, Київська обл., Броварський р-н, смт. Калита, вул. Миру 53, )

- 14003,07 грн. заборгованості

- 2102,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.10.20

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам (рек)