Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/558/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Невисевич М.В. - директор (наказ №3-К від 13.01.2017);

від відповідача: ОСОБА_1 ;

Слівінський А.С., ордер серія ЖТ №074790 від 27.07.2020,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок"

до ОСОБА_1

про стягнення 110160 грн.84 коп.

Процесуальні дії по справі.

Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 110160,84грн неустойки.

Ухвалою суду від 14.07.2020 відкрито провадження у справі.

Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначено на 13.08.2020.

27.07.2020р. відповідачем подана заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.48-49).

27.07.2020р. від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Міський ринок» Коростишівської міської ради та Коростишівську міську раду (а.с.107-108).

В судовому засіданні від 13.08.2020р. відкладено розгляд вищевказаних заяв відповідача та оголошено перерву до 21.09.2020р.

В судовомк засіданні від 21.09.20 розглядалось клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про залучення третіх осіб.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відкриваючи провадження у даній справі, суд керувався нормами ст. ст. 12, 247 ч.1 ГПК України та встановив, виходячи з ціни позову, що справа є малозначною, тому постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Заявляючи клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, відповідач послався на судові рішення у справах № 906/41/19, 906/1077/19, 906/1078/19 та вказує, що рішеннями встановлено, що асфальтобетонне покриття не входить до майнового комплексу позивача та незаконнійсть дій з передання такої площі в оренду третім особам.

Зазначає, що справа має для нього визначальне значення. Самозахват позивачем території комунального ринку та заборона незаконної діяльності позивача на цій території є предметом числених судових справ та об`єктом прискіпливої уваги громади м. Коростишева.

При дослідженні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд виходив з характеру спірних правовідносин, обставин, на яких грунтуються позовні вимоги, предмету позовних вимог, а також ціни позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не знайшов підстав для задоволення клопотання відповідача, а тому відмовив в його задоволенні.

Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання занесена до протоколу судового засідання від 21.09.2020.

Щодо клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача: 1) Комунального підприємства "Міський ринок" Коростишівської міської ради; 2) Коростишівської міської ради суд зазначає наступне.

За приписами ст.50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Названа норма ст.50 ГПК України зобов`язує заявника зазначити, яким чином рішення у справі може вплинути на права або обов`язки осіб, щодо яких заявлено про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, щодо однієї із сторін, тобто які обов`язки можуть виникнути або який вплив зазнають права третіх осіб у майбутньому у відносинах зі сторонами справи в разі задоволення або відмови у задоволенні позову.

Підставою для залучення особи до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог, за нормами ст.50 ГПК України є обґрунтоване твердження про вплив на права та/або обов`язки третіх осіб у майбутньому у відносинах зі сторонами справи в разі задоволення або відмови у задоволенні позову.

У своєму клопотанні відповідач зазначив, що даний спір нерозривно пов`язаний з з правовідносинами, що виникають із самовільним зайняттям належної Коростишівській міській раді раді земельної ділянки та асфальтобетонним покриттям, належному спеціально створеному для торгівлі на ринку комунальному підприємству, а обставини щодо орендних відносин відносно такого майна, неодмінно будуть впливати та зачіпати інтереси вищевказаних осіб.

Дослідивши зміст поданого клопотання, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що характер спірних правовідносин сторін та рішення суду, яке має бути винесено за результатом розгляду спору про стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування річчю, яка не повернута після закінчення договору оренди, не впливає на права чи обов`язки вищевказаних осіб щодо відповідача. Відтак у задоволенні даного клопотання суд відмовив.

Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання занесена до протоколу судового засідання від 21.09.2020.

Ухвалою суду від 21.09.2020р. оголошено перерву. Судове засідання продовжено 02 жовтня 2020р.

У судовому засіданні від 02.10.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані наступним: 31.12.2013р. між ПР «Кооперативний ринок» та ОСОБА_1 було укладено договір № 207, згiдно п. 1.1 предметом договору є торгiвельний майданчик № 178 ; 186 ; 189 ; 179 , загальною площею 4,5; 5,8; 9,5; 6 м кв, місцезнаходження торгових місць зазначено на плані розміщення торговельних місць на ринку.

Оскільки ОСОБА_1 не виконував зобов`язання за договором, Орендодавець відмовився вiд договору оренди № 207 вiд 31.12.2013р. на підставі ст.782 ЦК України. Однак, орендар не виконав свої зобов`язання за договором та не звільнив торгiвельнi майданчики № 178 ; 186 ; 189 ; 179.

Рішенням Коростишівського районного суду у справі №280/751/15ц вiд 17.05.2017р. зобов`язано ОСОБА_1 звільнити торгiвельнi майданчики шляхом вивезення металевих кіосків за межi ПР «Кооперативний ринок».

Вищевказане рішення ОСОБА_1 не виконав. Торгівельні майданчики не звільнив. Виконавче провадження з виконання рішення Коростишівського районного суду закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.09.2019 у справі 906/471/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" 74433,00 грн неустойки за період з 01.04.2017р. по 01.05.2019р.

Однак, постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду № 906/471/19 вiд 17 грудня 2019 року рішення Господарського суду скасовано. В задоволенні позову відмовлено.

25.02.2020р. комісією ПР «Кооперативний ринок» складено акт про неможливість переміщення кіосків на штрафмайданчик з провини ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 продовжує використовувати торгівельні майданчики в своїй господарській діяльності, проводить торгівлю з кiоскiв, отримує при цьому доходи, а ПР «Кооперативний ринок» несе витрати по їх утриманню.

Станом на день звернення до суду відповідач не звільнив торгівельні майданчики. Заходи вжиті з боку позивача, направлені на переміщення кіосків на штрафмайданчик, виявились безрезультатними.

У зв`язку з цим, позивачем на підставі ч.2 ст. 785 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 110160,84 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за невиконання обов`язку щодо повернення торгівельних майданчиків №№178, 186, 189, 179, нарахованої за час прострочення користування торгівельними майданчиками у період з 01.04.2016 по 01.05.2020р.

Крім того, доказом не звільнення торгівельних місць ОСОБА_1 , позивач вважає постанову Коростишівського відділу державної виконавчої служби від 29.07.2019 про закінчення виконавчого провадження та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, про наявність кримінального провадження щодо невиконання Тараном рішення суду у справі № №280/751/15ц.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с.110-114) заперечив проти доводів та вимог позивача.

Зокрема, зазначив, що торгівельні майданчики ним не використовується вже 5 років, у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що металеві кіоски ним демонтовані та вивезені за територію ринку. Вказав, що документів на підтвердження вказаного у нього немає.

Відповідач наголосив, що судовим рішенням у справі №906/41/19 позивачу було відмовлено у стягненні неустойки за неповернення об`єкту оренди, оскільки він не довів продовження використання ОСОБА_1 торгівельних майданчиків.

Зазначив, що рішенням Коростишівської міської ради №602 від 18.12.2018р. "Про прийняття на баланс Коростишівської міської ради основних засобів" прийнято на баланс міської ради об`єкт благоустрою території у вигляді твердого замощення земельної ділянки асфальтобетонним покриттям загальною площею 10200 кв м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, територія ринку, де розміщені спірні торгівельні місця, знаходиться у власності територіальної громади м.Коростишева.

Зазначив, що судовими рішеннями у справах № 906/41/19, 906/1077/19, 906/1078/19 встановлено, що асфальтобетонне покриття не входить до майнового комплексу позивача та незаконність дій з передання такої площі в оренду третім особам.

Позивач у запереченні на відзив вказав, що здійснення позивачем діяльності з управління ринком без оформлення майнового права на земельну ділянку не є обставинами, з якими в межах даного спору може бути пов`язане порушення прав орендаря торгового місця та звільнення його від обов`язку виконання рішення суду у справі №280/751/15 та ст. 785 ЦК України(а.с.121).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. В усному порядку повідомив, що торгівельну діяльність на торгівельних місцях №№ 178; 186 ;189;179 здійснюють батьки відповідача.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів та вимог позовної заяви.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно матеріалів справи, 31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (позивач, орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) було укладено договір оренди № 207, згідно з п. 1.1 якого предметом договору є торгівельні майданчики № 178, 186, 189, 179 загальною площею 4,5; 5,8; 9,5; 6 кв.м, місцезнаходження яких зазначено на плані розміщення торгівельних місць на ринку (далі - об`єкт оренди) (а.с.21).

Пунктом 1.3 договору сторони обумовили, що об`єкт оренди надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендарю для провадження торгівельної діяльності.

Згідно п.2.1 договору орендар набуває права користування об`єктом оренди з дати початку дії договору відповідно до п.6.

Відповідно до п.4.1.1 договору орендодавець зобов`язується передати у тимчасове користування орендарю об`єкт оренди на умовах і в строк, передбачені цим договором; надавати послуги, визначені цим договором; підтримувати територію, на якій розташований об`єкт оренди в належному санітарно-технічному стані.

Пунктом 4.2.5 договору сторони погодили, що у разі якщо орендар після припинення дії договору в семиденний термін не звільнить об`єкти оренди, орендодавець переміщає тимчасову споруду, що встановлена на орендованому торгівельному місці, на штрафмайданчик ринку.

Пунктом 4.3.6 договору обумовлено,, що орендар зобов`язується, зокрема, мати на видному і доступному для огляду місці табличку встановленого зразка з повною інформацією про підприємця та продавця (реалізатора), а також забезпечити наявність на торговельному місці копій свідоцтва про державну реєстрацію СПД (витягу, виписки), патенту, ліцензії (у разі здійснення господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню), документів, що підтверджують якість і безпечність товарів, договору оренди та квитанцій про сплату орендної плати.

Згідно п.4.3.8 договору орендар зобов`язався у разі припинення або розірвання договору у 7-денний термін звільнити об`єкт оренди та повернути його орендодавцеві у стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини орендаря.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.05.2017 року у справі №280/751/15ц за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" до ОСОБА_1 , треті особи Коростишівська міська рада, комунальне підприємство "Міський ринок" Коростишівської міської ради, про стягнення заборгованості з орендної плати, звільнення торгових місць, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" про визнання договору оренди недійсним: первісний позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" 4610,04 грн. заборгованості з орендної плати та 97963,36 грн. неустойки за договором оренди №207 від 31.12.2013р.; зобов`язано ОСОБА_1 звільнити торгівельні майданчики №№ 178 , 186 , 189 , 179 , шляхом вивезення металевих кіосків за межі території ПР "Кооперативний ринок", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічного позову - відмовлено за безпідставністю (а.с.7-9).

На виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист від 20.09.2017р. (а.с.15), який був пред`явлений до виконання до Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби.

Постановою Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби від 29.07.2019 виконавче провадження з виконання рішення Коростишівського районного суду закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 ГПК України, оскільки рішення виконати неможливо без участі боржника, а державним виконавцем вжиті всі заходи, передбачені ст. 63 ЗУ "Про виконавче провадження".

Крім того, позивач пояснив, оскільки ОСОБА_1 не виконав рішення Коростишівського районного суду, тому державний виконавець звернувся 10.04.2019 до Коростишівського відділу поліції, у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження (а.с. 20).

Позивач зазначає, що й надалі відповідач продовжував використовувати торгівельні місця, тому позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 неустойки в сумі 74433,00 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 06.09.2019р. у справі №906/471/19 позов Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" до ОСОБА_1 задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 74433,00 грн. неустойки за неповернення об`єкту оренди - торгівельних місць № 178, 186, 189, 179 загальною площею 4,5; 5,8; 9,5; 6 кв.м.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2019р. рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.2019р. у справі №906/471/19 скасовано; прийнято нове судове рішення, яким в задоволенні позову - відмовлено з тих підстав, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що станом на 01.04.2017 так і на момент звернення до суду торгівельні майданчики не звільнені і на їх площі розміщені тимчасові споруди відповідача, які ним використовуються для торгівлі на ринку (а.с.10-14).

11.02.2020р. позивач направив відповідачу лист №40 з вимогою звільнити кіоски від товару, який в них знаходиться, оскільки 25.02.2020р. буде проводитися переміщення торгових кіосків, розміщених на торгівельному майданчику №178, 186, 189, 179 (а.с.17, 18).

Як вказує позивач, відповідач відповіді на вказану вимогу не надав.

25.02.2020р. комісією ПР «Кооперативний ринок» в складі: директора ПР «Кооперативний ринок», охоронця, контролера, в присутності представника Коростишівського ВП ГУНП старшого інспектора сектору превенції Вайнера Ю.В. складено акт про неможливість переміщення кіосків з торгівельних майданчиків №178, 186, 189 , 179 , оскільки в кіосках знаходиться товар ОСОБА_1 (а.с.19, 20).

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки, в порядку ч.2 ст.785 ЦК України, за період з 01.04.2017р. по 01.05.2020р. в розмірі 110160,84 грн.

Згідно Витягу з ЄДРЮОФОПГФ Таран М.В. здійснював наступні види економічної діяльності: (основний) 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг., н.в.і.у.

28.01.2015 до Єдиного державного реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП Тарана М.В. за власним рішенням.

Судом враховано висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі №910/8729/18, згідно з яким за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

За змістом статей 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 2 зазначеної норми, на підставі якої заявлено позовні вимоги про стягнення неустойки, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, необхідною є наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 зазначеного Кодексу. При цьому для застосування відповідальності, передбаченої цією нормою, важливим є встановлення наявності в орендаря можливості передати майно, що було предметом оренди, та умисного невиконання ним цього обов`язку.

Особливий статус неустойки за ч.2 ст.785 ЦК України обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди виникає після закінчення дії договору оренди і наймодавець (орендодавець) в цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші засоби стимулювання до виконання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.05.2017 року у справі №280/751/15ц ОСОБА_1 зобов`язано звільнити торгiвельнi майданчики шляхом вивезення металевих кіосків за межi ПР «Кооперативний ринок».

Позивач, вказує, що відповідач досі не звільнив торгівельні майданчики.

В порядку п. 4.2.5 договору позивач мав намір перемістити кіоски, що розташовані на торгівельних місцях на штрафмайданчик. Однак перемістити кіоски виявилось неможливим, оскільки в них знаходиться товар ОСОБА_1 . Доказом цього вважає акт від 25.02.2020р., складений комісією ПР «Кооперативний ринок» в присутності представника Коростишівського ВП ГУНП про неможливість переміщення кіосків з торгівельних майданчиків №178, 186, 189, 179.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ОСОБА_1 була роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

Згідно п.16 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, МВС України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №57/188/84/105 від 26.02.2002р., на торговельному місці продавця (фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності) установлюється табличка із зазначенням його прізвища, імені та по батькові, номера свідоцтва про державну реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та назви органу, що здійснив цю реєстрацію, прізвища, імені, по батькові його продавця, а також розміщується копія патенту за фіксованим розміром податку чи копія свідоцтва про сплату єдиного податку та копія ліцензії у разі здійснення господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Аналогічну вимогу містив і п. 4.3.6 договору оренди № 207 від 31.12.2013.

Так, обов`язковою умовою здійснення суб`єктом підприємницької діяльності є факт його державної реєстрації, як суб`єкта підприємництва.

Оскільки ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність, тому позбавлений права здійснювати торгівлю на ринку і, як факт, використовувати металеві кіоски, які знаходяться на торгівельних майданчиках №№ 178 , 186 , 189 , 179 .

Позивач, який мав намір перемістити кіоски на штрафмайданчик, міг перевірити, шляхом ознайомлення з інформацією на табличці, яка в порядку п.16 Правил торгівлі на ринках має бути на торговельному місці, прізвище, ім`я та по батькові, номер свідоцтва про державну реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, особи, яка здійснює господарську діяльність.

В судовому засіданні представник позивача вказав, що торгівлю в кіосках здійснюють батьки відповідача.

Таким чином, оскільки відповідач припинив підприємницьку діяльність, а тому не може здійснювати торгівлю, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 продовжує використовувати торгівельні місця.

Здійснення торгівлі з кіосків батьками відповідача, як зазначив позивач, не дає підстав вважати, що ОСОБА_1 продовжує використовувати торгівельні місця №№ 178 , 186 , 189 , 179 .

Враховуючи вищевикладене, акт від 25.02.2020р., який складений комісією позивача, не є доказом продовження використання торгівельних місць ОСОБА_1 та вчинення позивачем заходів направлених на переміщення кіосків ОСОБА_1 на штрафмайданчик.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено, що станом на дату звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 , який припинив підприємницьку діяльність, не звільнив торговельні майданчики і на них розміщені кіоски з товаром відповідача.

Варто зазначити, що договір оренди № 207 від 31.12.2013, не містить умов щодо порядку повернення орендарем торгівельних майданчиків з оренди після закінчення його дії чи припинення.

Постанова Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби від 29.07.2019 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 ГПК України, оскільки рішення виконати неможливо без участі боржника та відкриття Коростишівським відділом поліції кримінального провадження щодо ОСОБА_1 (а.с. 20) не розцінюється судом як належний доказ продовження використання торгівельних місць ОСОБА_1 , оскільки з наданих матеріалів не вбачається, які саме дії були проведені з боку державного виконавця та органів поліції на з`ясування факту продовження використання ОСОБА_1 як фізичною особою торгівельних місць.

Слід відмітити, що посилання відповідача у відзиві на позов на те, що позивач не є власником асфальтобетонного покриття, на якій розташовані торгівельні майданчики (постанова Верховного Суду від 24.09.2019р. у справі №906/41/19), судом не беруться до уваги, оскільки використання торгівельного місця не є тотожним використанню асфальтобетонного покриття. Правовідносини між Підприємством Коростишівської райспоживспілки" "Кооперативний ринок" та Коростишівською міською ради щодо асфальтобетонного покриття не впливають на предмет доказування у даній справі та не мають правового значення для даного спору про стягнення неустойки за користування торгівельним майданчиком.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, що зумовлює вимогу щодо сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків та здійсненні своїх суб`єктивних прав. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

У постанові Житомирського апеляційного господарського суду у справі № 906/471/19 від 17.12.2019р колегія суддів зазначила, що подання позивачем позову про стягнення з ОСОБА_1 неустойки на підставі ч.2 ст.785 ЦК України за період з 01.04.2017 року по 01.05.2020 року на загальну суму 74433 грн. після прийняття рішення Коростишівським районним судом Житомирської області по справі №280/751/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" 4610,04 грн. заборгованості з орендної плати, 97 963,36 грн. неустойки в розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди за період з 04.07.2013 по 01.04.2017 на загальну суму 102573,40 грн. є зловживання правом та порушення таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність ( п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Однак позивач, незважаючи на думку колегії суддів у справі № 906/471/19, склавши комісійний акт від 25.02.2020р., порушуючи вищевказані засади цивільного законодавства повторно подав позов.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.10.20

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2- позивачу (рек)

3- відповідачу - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ( рек)