ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 Справа № 917/517/20

м. Полтава

за позовною заявою Комунального підприємства Полтавської обласної ради Полтававодоканал, вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, 36020

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго, вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008

про стягнення 1 703 853,30 грн.,

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судовому засіданні:

від позивача: Мирна Р.В.

від відповідача: Данілова Н.Н.

Відповідно до ч. 6 ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про дату складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 15.10.2020.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 1 703 853,30 грн. за договором про відступлення права вимоги № 22-12-15/2 від 22.12.2015, з яких 1 666 666,65 грн. основного боргу, 20 790,11 грн. 3% річних, 16 396,54 грн. інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору про відступлення права вимоги № 22-12-15/2 від 22.12.2015 в частині здійснення плати за відступлення права вимоги за період з травня 2019 по березень 2020.

Ухвалою від 31.03.2020 позовна заява була залишена без руху з підстав невиконання позивачем вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 1 ст. 172 ГПК України (а.с. 59).

Позивач, в термін визначений судом, усунув недоліки цієї позовної заяви та ухвалою від 17.04.2020 (а.с. 77-78) суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження із повідомленням сторін про дату і час проведення підготовчого засідання додатковою ухвалою суду. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня закінчення дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), встановленого Кабінетом Міністрів України, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Ухвалою від 16.07.2020 (а.с. 82) суд встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов у відповідності із вимогами ст. 165 ГПК України не пізніше 20 днів з моменту набрання законної сили Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020.

У відзиві на позов від 23.07.2020 (вх. № 7927 від 24.07.2020, а.с. 84-86) відповідач повідомив про часткову сплату боргу в сумі 303 030,30 грн. та посилаючись на тяжке фінансове становище підприємства просить суд відмовити позивачу у стягненні річних та інфляційних втрат.

У відповіді на відзив від 07.08.2020 (вх. № 8507 від 07.08.2020, а.с. 95-98) позивач підтвердив сплату відповідачем 303 030,30 грн. за договором та підтримав вимоги, викладені в позовній заяві.

Ухвалою від 11.08.2020 (а.с. 115) суд повідомив учасників справи про дату проведення підготовчого засідання в справі - 20.08.2020 об 11-00 год., зазначену ухвалу представники сторін отримали нарочно 12.08.2020.

В запереченнях на відповідь на відзив від 12.08.2020 (вх. № 8728 від 13.08.2020, а.с. 117-119) та письмових поясненнях від 13.08.2020 (вх. № 8967 від 20.08.2020, а.с. 123-125) відповідач підтримав викладену у відзиві на позов позицію щодо відсутності вини в порушенні строків оплати за договором про відступлення права вимоги № 22-12-15/2 від 22.12.2015, оскільки у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків із позивачем, а також надав інформацію про фінансову звітність підприємства комунальної форми власності, єдиним джерелом коштів якого є грошові кошти, отримані від реалізації теплової енергії та надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за затвердженими тарифами.

Ухвалою від 20.08.2020 (а.с. 139-140) суд відклав підготовче засідання на 10.09.2020 об 11-45 год.

В клопотанні від 07.09.2020 (вх. № 9701 від 08.09.2020, а.с. 142) відповідач просить закрити закриття провадження у справі в частині стягнення 151 515,15 грн. основного боргу у зв`язку зі сплатою зазначеної суми відповідачем.

В судовому засіданні 10.09.2020 судом оголошувалась перерва в судовому засіданні до 24.09.2020 о 10-30 год., про що відображено в протоколі судового засідання від 10.09.2020 (а.с. 147-148).

В клопотанні від 22.09.2020 (вх. № 10408 від 22.09.2020, а.с. 150) позивач підтвердив сплату відповідачем 454 545,45 грн. та надав акт звірки, підписаний сторонами (а.с. 151).

Ухвалою від 24.09.2020 (а.с. 156-157) суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 13.10.2020 об 11-00 год.

В судовому засіданні 13.10.2020 представники сторін підтримали заяви, подані ними в справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

22.12.2015 між Комунальним підприємством Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (далі Первісний кредитор, позивач), Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі Новий кредитор, відповідач) та Управлінням житлово-комунального господарства Полтавської обласної державної адміністрації (далі - Управління) було укладено договір № 22-12-15/2 про відступлення права вимоги (далі Договір, а.с. 10-12).

Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач відступає, а відповідач набуває право вимоги на відшкодування заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування на загальну суму 10 000 000,00 грн. (десять мільйонів грн. 00 коп.) до Управління як розпорядника бюджетних коштів, що підтверджується протоколом засідання комісії з узгодження обсягу заборгованості № 15 від 21.12.2015 (а.с. 14-15).

За п. 1.2 Договору, відповідач одержує право замість позивача отримувати від Управління, як від розпорядника коштів, відшкодування різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, визначеному в п. 1.1 цього Договору.

Згідно п.п. 3.2, 3.3 Договору, з моменту набрання чинності цим Договором, у позивача виникає право вимоги до відповідача щодо оплати боргу у сумі 10 000 000,00 грн. Плата за відступлення права вимоги здійснюється відповідачем на користь позивача щомісячно у розмірі 151 515,15 грн. і вноситься на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 1 числа кожного місяця протягом 5,5 років з дня укладення цього Договору.

Згідно з п. 6.1 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015, а у частині фінансових зобов`язань, до повного їх виконання.

Як зазначає позивач в позовній заяві, в період з травня 2019 по березень 2020 відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором, внаслідок чого станом на момент звернення із позовом до суду заборгованість відповідача за Договором становила 1 666 666,65 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору, у випадку порушення Договору сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України.

На підставі вказаного пункту Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу 20 790,11 грн. 3% річних, 16 396,54 грн. інфляційних втрат за загальний період з 01.05.2019 по 01.03.2020 (розрахунок залучений до матеріалів справи, а.с. 17-18).

Після відкриття провадження у справі сторони надали докази погашення відповідачем заборгованості в сумі 454 545,45 грн. (акт звірки розрахунків станом на 01.09.2020, а.с. 151).

Приймаючи рішення суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати переданого газу.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до умов п. 3.3 Договору, плата за відступлення права вимоги здійснюється відповідачем на користь позивача щомісячно у розмірі 151 515,15 грн. і вноситься на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 1 числа кожного місяця протягом 5,5 років з дня укладення цього Договору.

Суд встановив, що в період травня 2019 березень 2020 відповідач допустив порушення зобов`язання за Договором на суму 1 666 666,65 грн. (151 515,15 грн. * 11 міс.).

Враховуючи сплату відповідачем 454 545,45 грн. основного боргу, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Таким чином, матеріалами справи та представниками сторін підтверджено наявність заборгованості відповідача за Договором в сумі 1 212 121,20 грн., тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу задовольняються судом частково в цій сумі.

Матеріалами справи встановлено та представником відповідача підтверджено, що оплату за Договором відповідач здійснював із порушенням строків, встановлених Договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 20 790,11 грн. 3% річних за загальний період з 01.05.2019 по 01.03.2020 (розрахунок залучений до матеріалів справи, а.с. 17-18).

Розглянувши розрахунок пені, наведений позивачем в позовній заяві, суд встановив, що позивачем неправильно встановлений початок перебігу прострочення оплати за договором, зокрема не враховані вимоги ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Здійснивши перерахунок річних суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними в сумі 20 702,76 грн., в іншій частині вимоги про стягнення 3% річних відхиляються за їх безпідставністю.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення 16 396,54 грн. інфляційних втрат за період з 01.05.2019 по 01.03.2020.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При перевірці заявлених вимог в частині стягнення інфляційних втрат суд виявив завищення щодо їх розміру з боку позивача, оскільки при здійсненні розрахунку позивачем враховано періоди коли борг існував не повний календарний місяць. Здійснивши перерахунок втрат від інфляції суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними в розмірі 2 692,96 грн. та підлягають задоволенню в цій частині, в іншій частині відхиляються судом за безпідставністю.

Перевірка правильності розрахунку 3% річних та інфляційних втрат здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, в зв`язку з цим судом відхиляються заперечення відповідача, викладені у відзиві.

Таким чином, суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення 1 212 121,20 грн. основного боргу, 20 702,76 грн. 3% річних, 2 692,96 грн. інфляційних втрат за договором про відступлення права вимоги № 22-12-15/2 від 22.12.2015.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

Враховуючи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи сплату відповідачем заборгованості після звернення позивача із позовом до суду, суд вважає, що спір виник з вини відповідача, тому витрати зі сплати судового збору в сумі 25 350,94 грн. покладаються по відповідача.

Керуючись ст. ст. 129 (ч. 1), 231 (п. 2 ч. 1), 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008, ) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради Полтававодоканал (вул. Пилипа Орлика, 40-А, м. Полтава, 36020, ) 1 212 121,20 грн. основного боргу, 20 702,76 грн. 3% річних, 2 692,96 грн. інфляційних втрат; 25 350,94 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 454 545,45 грн. основного боргу провадження закрити.

4. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

5. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

6. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко