09 жовтня 2020 рокуСправа № 921/276/20
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Шумського І.П.
при секретарі судового засідання Панчук М.В.
розглянув заяву б/н від 14.09.2020 (вх. №6248 від 14.09.2020) Фермерського господарства Вільний селянин про ухвалення додаткового рішення
у справі
про стягнення 326779,81 грн заборгованості.
позивача Прядун Р.В.
відповідача Бойчук В.І.
Суть справи.
У квітні 2020 року Фермерське господарство Вільний селянин звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес про стягнення 295000 грн боргу.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу, який виник на підставі усної домовленості, в частині щодо оплати за отриманий товар.
Ухвалою суду від 15.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/276/20 за правилами загального позовного провадження, зважаючи на норми ст. ст. 12, 247, 249 ГПК України, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію справи, весь об`єм долучених до позову матеріалів, можливий обсяг і характер доказів у справі.
Під час підготовчого провадження у даній справі, Фермерським господарством Вільний селянин подавались:
31.08.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява б/н від 31.08.2020 (вх. №5881), в якій ним на підставі ч.8 ст. 129 ГПК України повідомлено суд про те, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона позивача понесла у даній справі, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.09.2020 у справі №921/276/20 позовні вимоги Фермерського господарства Вільний селянин задоволено та ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес 265000 грн - боргу, 44433,44 грн інфляційних нарахувань, 17346,37 грн 3% річних, 4901,70 грн судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Після ухвалення рішення у справі №921/276/20, на протязі визначеного ч.8 ст. 129 ГПК України строку, 14.09.2020 ФГ Вільний селянин подано заяву б/н від 14.09.2020 (вх. №6248) з проханням про доручення до матеріалів справи копій документів, які підтверджують сплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23500 грн. У зв`язку з цим, ФГ Вільний селянин просило ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з відповідача на користь позивача цих витрат.

В якості додатків до заяви від 14.09.2020 заявником долучено копії: договору від 26.02.2020; додаткового договору до договору від 26.02.2020; платіжного доручення від 26.02.2020; акту приймання-передачі наданих послуг від 10.09.2020; докази направлення заяви з додатками відповідачу.

В свою чергу, 14.09.2020 від ТОВ Агробізнес надійшло клопотання б/н від 14.09.2020 (вх. № 6259), в якому відповідач просив вдвічі зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату правничої допомоги. З приводу цього ним зазначено, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, необґрунтованою та неспівмірною з реальним обсягом такої допомоги у суді, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду та тривалість судових засідань), дана категорія справи не є складною, а також те, що відповідачем не заперечувався факт існування основного боргу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Згідно ч. 4 ст. 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 14.09.2020 розгляд заяви б/н від 14.09.2020, поданої ФГ Вільний селянин, призначено на 24.09.2020.

16.09.2020 від позивача надійшла заява б/н від 16.09.2020 (вх. №6360), в якій він просив розглядати заяву від 14.09.2020 про ухвалення додаткового рішення без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 23.09.2020 перенесено на 09.10.2020 розгляд поданої позивачем заяви від 14.09.2020 про ухвалення додаткового рішення.

24.09.2020 від позивача надійшло клопотання б/н від 23.09.2020 (вх. №6630), яким він повторно долучив до матеріалів справи платіжне доручення №254 від 26.02.2020 про сплату гонорару в сумі 23500 грн.

25.09.2020 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 25.09.2020 (вх. №6664), в якому він просив суд провести судове засідання 09.10.2020 у режимі відеоконференції, задля забезпечення участі представника позивача у розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

У зв`язку з перебуванням судді Шумського І.П. у відпустці, за розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Тернопільської області, призначено повторний автоматизований розподіл у справі для розгляду клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2020 головуючим суддею для розгляду даного клопотання визначено суддю Хому С.О.

Ухвалою суду від 28.09.2020 задоволено клопотання від 25.09.2020 (вх. №6664), подане представником ФГ «Вільний селянин» про участь у судовому засіданні 09.10.2020 в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції доручено Господарському суду Хмельницької області.

Представником позивача в судовому засіданні 09.10.2020 підтримано заяву від 14.09.2020, зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу (гонорар) є фіксованим, сплачена сума є співрозмірною із складністю справи, адже провадження у ній відкрито за правилами загального позовного провадження, тому така справа не відноситься до нескладних.

Присутнім в судовому засіданні 09.10.2020 представником відповідача стверджено про перебільшену кількість годин, зазначених в акті від 10.09.2020, на протязі яких представником позивача надавались послуги з правничої допомоги.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява Фермерського господарства Вільний селянин б/н від 14.09.2020 про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1 та 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України вказано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Такими заявами відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України є, зокрема позовна заява.

Позивачем орієнтовний розрахунок суми судових витрат наведено в окремій заяві від 28.04.2020, доданій до позову. Окрім зазначення суми судового збору, він також стосується вартості витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 23500 грн.

Частиною 8 статті 129 ГПК України вказано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Справа №921/276/20 розглядалась за правилами загального позовного провадження.

В порядку ч.8 ст. 129 ГПК України, 31.08.2020 (до ухвалення судового рішення) позивачем подано заяву б/н від 31.08.2020 (вх. №5881), в якій ним повідомлено суд, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона позивача понесла у даній справі, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як вже зазначалось рішенням суду від 09.09.2020 у справі №921/276/20 позов задоволено, шляхом стягнення з відповідача 265000 грн - боргу, 44433,44 грн інфляційних нарахувань, 17346,37 грн 3% річних.

Разом з цим, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.09.2020 ухвалено стягнути з відповідача 4901,70 грн судового збору в повернення сплачених судових витрат, відповідно до приписів ст. ст. 123,129 ГПК України, які передбачають, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням приписів ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення у справі №921/276/20 складено та підписано 16.09.2020.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ №000025, виданого 19.12.2015 відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Прядуну Руслану Володимировичу, на підставі рішення Ради адвокатів Хмельницької області від 09.12.2015 №16-2.1.

Дана інформація підтверджується також відомостями, які містяться в Єдиному реєстрі адвокатів України, який створений та почав функціонувати з 16 січня 2013 року на підставі Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України (затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 26 (http://erau.unba.org.ua), який є загальнодоступним та загальновідомим Інтернет ресурсом та містить відомості про чисельність і персональний склад адвокатів України, які відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" набули права на зайняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи 26.02.2020 між Адвокатським бюро «Прядуна Руслана Володимировича», який діє на підставі статуту (надалі Адвокатське бюро) та Фермерським господарством «Вільний селянин» (надалі - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги у господарській справі, за умовами п. 1.1 якого адвокатське бюро надаватиме клієнту правову допомогу у справі з приводу стягнення із ТОВ «Агробізнес» на користь ФГ «Вільний селянин» заборгованості по поставці товару за накладною № РН-0000043 від 21.08.2018.

У п. 2 правочину зазначено, що адвокатське бюро на виконання доручення клієнта надає такі адвокатські послуги: ознайомлення з матеріалами справи, наданими клієнтом, вивчення цих матеріалів (п. 2.1); дослідження правової проблеми клієнта, вивчення та аналіз законодавства, яке регулює відповідні правовідносини, огляд судової практики у подібних правовідносинах за схожих обставин справи (п. 2.2); надання клієнту правової інформації, консультації і роз`яснень по суті доручення (п. 2.3); збирання, оформлення та подання доказів (п. 2.4); складання, підписання та подання позовної заяви та інших процесуальних документів (п. 2.5); представництво клієнта у суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції у разі оскарження ухвал суду першої інстанції за встановленою законом підсудністю (п.2.6); ведення переговорів та зустрічей із протилежною стороною та третіми особами в інтересах клієнта (п. 2.7).

Адвокатське бюро має право від імені клієнта складати, подавати, підписувати та отримувати будь-які документи, заяви, позовні заяви, клопотання, скарги, звіти, довідки тощо. Обмеження повноважень адвокатського бюро відсутні. Будь-які обмеження мають бути внесені до даного договору додатковою угодою (п. 4договору).

У п. 7 правочину сторонами обумовлено, що клієнт сплачує адвокатському бюро фіксований гонорар, розмір якого погоджується сторонами у додатковій угоді. Усі сума гонорару має бути сплачена в момент підписання договору, або в порядку, передбаченому додатковою угодою.

Клієнт зобов`язується нести додаткові витрати, пов`язані із виконанням доручення, у тому числі, але не виключно, оплачувати судовий збір, нотаріальні послуги, послуги спеціалістів, експертів, перекладачів, комісійні банків, інші збори та платежі, необхідні для виконання доручення. Адвокатське бюро має право самостійно понести додаткові витрати та вимагати у клієнта їх відшкодування (п. 8 договору).

Згідно п. 9 правочину клієнт зобов`язується відшкодовувати адвокатському бюро витрати, пов`язані із виконанням доручення (транспортні витрати, відрядження, проживання у іншому населеному пункті, витрати на копіювання та друк, вартість поштових послуг та інші фактичні витрати).

У додатковому договорі від 26.02.2020 до договору про надання правової допомоги у господарській справі, а саме його п. 1 сторонами обумовлено, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокатському бюро фіксований гонорар в сумі 23500 грн

Загальна вартість наданих послуг (гонорар) становить 23500 грн, які були сплачені у повному обсязі на розрахунковий рахунок адвокатського бюро 26.02.2020 (п. 2 додаткового договору).

У відповідності до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підставі ордеру серії ВХ №1003096 від 27.04.2020 адвокат Прядун Р.В. приймав участь у підготовчому судовому засіданні 30.07.2020 та судовому засіданні 09.09.2020 під час розгляду справи №921/276/20 по суті.

Матеріали справи містять платіжне доручення №254 від 26.02.2020, згідно якого ФГ «Вільний селянин» перераховано Адвокатському бюро Прядуна Р.В. кошти в сумі 23500 грн, з призначенням платежу: гонорар згідно договору про надання правової допомоги згідно рах. від 26.02.2020.

По акту приймання передачі юридичних послуг від 10.09.2020 адвокатське бюро надало, а клієнт отримав правову допомогу у справі №921/276/20, згідно переліку: ознайомлення з матеріалами, наданими клієнтом, вивчення цих матеріалів 3 год.; дослідження правової проблеми клієнта, вивчення та аналіз законодавства, яке регулює відповідні правовідносини, огляд судової практики у подібних правовідносинах за схожих обставин справи - 5 год.; надання клієнту правової інформації, консультації і роз`яснень по суті доручення 1 год.; збирання, оформлення та подання доказів 4 год.; складання, підписання та подання позовної заяви та інших процесуальних документів 8 год.; представництво клієнта у суді першої інстанції 2 год.; ведення переговорів та зустрічей із протилежною стороною та третіми особами в інтересах клієнта - 1 год.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

- договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність);

- за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

- як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

- адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

- адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність;

- відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Надання Адвокатським бюро «Прядуна Руслана Володимировича» позивачу адвокатських послуг при розгляді справи № 921/276/20 підтверджується договором про надання правової допомоги від 26.02.2020, платіжним дорученням №254 від 26.02.2020 про сплату позивачем 23500 грн вартості витрат на професійну правничу допомогу та актом від 10.09.2020 приймання-передачі юридичних послуг.

В судовому засіданні 09.10.2020 представником позивача зазначено, що акт від 10.09.2020 є звітом перед клієнтом.

Згідно ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Висновки такого ж змісту наведені Верховним Судом у постановах від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

За приписами ч. 5 та ч. 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має справо на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами лише за клопотанням іншої сторони.

У клопотанні від 14.09.2020 ТОВ «Агробізнес» просило суд вдвічі зменшити суму витрат на оплату правничої допомоги адвоката. В обґрунтування цьому ним стверджено, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, необґрунтованою та неспівмірною з реальним обсягом такої допомоги у суді, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду та тривалість судових засідань), дана категорія справи не є складною, а також те, що відповідачем не заперечувався факт існування основного боргу.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Наведені відповідачем у клопотанні від 14.09.2020 міркування щодо зменшення витрат на оплату послуг адвоката не підтверджені жодними доказами в розумінні ст. ст. 73-74, 76-78 ГПК України.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із змістом ч.3 ст. 123, ст. 129 ГПК України судові витрати (до яких належать витрати на професійну (правничу) допомогу покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, виходячи з фактичних обставин даної справи, заявленої до стягнення суми заборгованості, участі представника позивача в судових засіданнях, розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, повне задоволення позовних вимог, визначення гонорару адвоката у фіксованому розмірі та оплати його позивачем, виникнення спору в результаті неправомірних дій відповідача, відсутності належного заперечення щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд вважає, що заявлена до стягнення сума цих витрат є такою, що підтверджена наданими доказами. Загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення гонорару, є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

А тому, сплачена ФГ «Вільний селянин» сума 23500 грн відповідає обумовленій сторонами у п.1 додаткового договору від 26.02.2020 до договору про надання правової допомоги у господарській справі фіксованій сумі гонорару адвокатського бюро за надання ним послуг.

Висновки такого ж змісту наведені Верховним Судом у додатковій постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18.

Оскільки ціна наданих адвокатом послуг була узгоджена між сторонами шляхом внесення відповідного пункту в умови договору, яким є п. 1 додаткового договору від 26.02.2020 до договору про надання правової допомоги у господарській справі, суд приходить до висновку що стягненню з відповідача підлягають сплачені позивачем кошти в сумі 23500 грн як витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 13, 16, 20, 73-86, 91, 123,126, 129, 233, 236-240, 244 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву б/н від 14.09.2020 (вх. №6248 від 14.09.2020) Фермерського господарства Вільний селянин про ухвалення додаткового рішення задоволити.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес (с. Токи, Підволочиський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 30915832) на користь Фермерського господарства Вільний селянин (вул. Миру, 3А, смт. Білогір`я, Білогірський район, Хмельницька область, ідентифікаційний код 21316486) 23500 (двадцять три тисячі п`ятсот) грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 16 жовтня 2020 року.

Суддя І.П. Шумський