ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.2020р. Справа №905/1015/20

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, )

до відповідача: Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» (85670, Донецька область, м.Вугледар, )

про стягнення 148025 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая», м.Вугледар про стягнення штрафу в сумі 148025 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагонах №64056245, №63868483, №53186748, №64897887, №56138274, визначена Державним підприємством «Шахта ім.М.С.Сургая» у накладній №53149365, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Авдіївка Донецької залізниці (комерційний акт №482803/391 від 31.12.2019р.), з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 148025 грн.

Ухвалою суду від 03.06.2020р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1015/20, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві №730 від 12.06.2020р. Державне підприємство «Шахта ім.М.С.Сургая», зазначало, що комерційний акт №482803/391 від 31.12.2019р. на його адресу не надходив. Водночас, за твердженням відповідача, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» проводило приймання вугільної продукції за вагою, вказаною у документах на відвантаження залізничних накладних, і претензій з приводу ваги вантажу не пред`являло. Окрім того, у своєму відзиві відповідач з посиланням на приписи ч.2 ст.233 Господарського кодексу України стверджував про скрутне фінансове становище підприємства.

У відповіді №2007-ю/215 від 03.07.2020р. на відзив відповідача, позивач зазначав, що акт приймання-передачі кам`яного вугілля №209 від 28.12.2019р., який був складений між Державним підприємством «Шахта ім.М.С.Сургая» та Державним підприємством «Держвуглепостач», не спростовує відомостей, що зафіксовані у комерційному акті №482803/391 від 31.12.2019р. Разом з тим, у відповіді на відзив позивач з посиланням на практику Верховного Суду заперечив проти зменшення заявленої до стягнення суми штрафу.

Заперечення на відповідь на відзив, подання яких в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком відповідача, до господарського суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 28.12.2019р. Державним підприємством «Шахта ім.М.С.Сургая» зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було направлено за залізничною накладною №53149365, зокрема, у вагонах №64056245, №63868483, №53186748, №64897887, №56138274 вантаж вугілля кам`яне (вантажоодержувач Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод»).

Крім того, накладна №53149365 від 28.12.2019р. та відомість вагонів містили наступну інформацію:

- маса вантажу 66500 кг (вагон №56138274); 67300 кг (вагон №64897887); 67700 кг (вагон №53186748); 68400 кг (вагон №63868483); 67600 кг (вагон №64056245);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) заводський №37536 (п.26 накладної №53149365);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28 накладної №53149365).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відтак, з оформленням та підписанням накладної №53149365 Державне підприємство «Шахта ім.М.С.Сургая» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагонах становила: №56138274 66500 кг, №64897887 67300 кг, №53186748 67700 кг, №63868483 68400 кг, №64056245 67600 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу приписів п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ст.86 наведеного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.13, 86, 162 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом заявником повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №53149365 маса вантажу у вагонах №56138274, №64897887, №53186748, №63868483, №64056245 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом, під час прибуття вагонів №56138274, №64897887, №53186748, №63868483, №64056245 на кінцеву станцію Авдіївка Донецької залізниці, останньою була проведена перевірка маси вантажу у вказаних вагонах, за результатами якої виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №53149365, внаслідок чого, 31.12.2019р. у вагонах №56138274, №64897887, №53186748, №63868483, №64056245 було здійснено переважування вантажу, який слідував, що відображено в комерційному акті №482803/391 від 31.12.2019р.

Згідно з комерційним актом №482803/391 від 31.12.2019р. контрольне переважування вагонів №56138274, №64897887, №53186748, №63868483, №64056245 здійснювалось 31.12.2019р. на справних 100 т електронних вагонних вагах №0380 станції Авдіївка (повірка 22.04.2019р.); за результатами переважування виявилось наступне:

- вагон №64056245: нетто 65950 кг, тара 23500 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 1650 кг;

- вагон №63868483: нетто 66650 кг, тара 23500 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 1750 кг;

- вагон №53186748: нетто 66250 кг, тара 23500 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 1450 кг;

- вагон №64897887: нетто 65950 кг, тара 23200 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 1350 кг;

- вагон №56138274: нетто 64850 кг, тара 24000 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 1650 кг.

Згідно з вказаним комерційним актом вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів, маркована поздовжньою смугою білого кольору по всій довжині вагона.

Наразі, відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №0380 станції Авдіївка Донецької залізниці, повірка вказаних ваг здійснювалась 22.04.2019р., ваги були визнані придатними для застосування.

Одночасно, відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційні акти повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційних актів й інших працівників залізниці.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17, від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Спірний комерційний акт підписано наступними особами: ДС Балачіовим Б.Ю., виконуючим обов`язки інженера Ракимчуком О.Г., комерційним агентом Шевченко О.Д. та прийомоздавальником Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» Аксьоновою І.В.

За висновками суду, комерційний акт №482803/391 від 31.12.2019р. за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантажених засобами відправника вагонах, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником. При цьому, Державним підприємством «Шахта ім.М.С.Сургая» всупереч вимог ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

Наданий відповідачем акт приймання-передачі кам`яного вугілля №209 від 28.12.2019р., який був складений між Державним підприємством «Шахта ім.М.С.Сургая» та Державним підприємством «Держвуглепостач», не спростовує відомостей, що зафіксовані у комерційному акті №482803/391 від 31.12.2019р.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах №56138274, №64897887, №53186748, №63868483, №64056245 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №53149365.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Як вказує позивач та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, провізна плата за перевезення вантажу у вагонах становила: №56138274 5873 грн, №64897887 5873 грн, №53186748 5953 грн, №63868483 5953 грн, №64056245 5953 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 148025 грн.

Як зазначалось, у своєму відзиві відповідач з посиланням на приписи ч.2 ст.233 Господарського кодексу України стверджував про скрутне фінансове становище підприємства. При цьому, зменшити суму штрафу не просив.

За таких обставин, відповідне питання не вирішується судом при розгляді цієї справи.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» про стягнення штрафу в сумі 148025 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2220,38 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Дослідивши докази, які наявні у матеріалах справи, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» (85670, Донецька обл., м.Вугледар, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 148025 грн, а також судовий збір в сумі 2220,38 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 06.10.2020р.

Повний текст рішення складено 12.10.2020р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця