У Х В А Л А

06 жовтня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/22513/17

Провадження № 12-67звг20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Власова Ю. Л.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Британчука В. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Пророка В. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Бутенка А. О.,

представника позивача - Бабака В.С.

представника відповідача - Шевченка Ю.А.,

розглянула в судовому засіданні заяву Відкритого недержавного пенсійного фонду «Причетність» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року усправі № 910/22513/17

за позовом Відкритого недержавного пенсійного фонду «Причетність»

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк»,

про стягнення безпідставно набутих коштів, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 851 480,29 грн, та

УСТАНОВИЛА:

16 червня 2020 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 910/22513/17,якою касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнила частково: постанову Північного апеляційного господарського суду від 17 вересня 2019 року скасувала; рішення Господарського суду міста Києва від 27 березня 2018 року змінила, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 27 березня 2018 року залишила в силі.

21 серпня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява Відкритого недержавного пенсійного фонду «Причетність» (далі - ВНПФ «Причетність») про перегляд зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду за нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини другої статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Заява мотивована тим, що 08 травня 2020 року відбулася державна реєстрація припинення ПАТ «Український бізнес банк» (далі - ПАТ «Укрбізнесбанк») як юридичної особи. У результаті ліквідації банку жодна юридична особа не була визначена як його правонаступник, виконання зобов`язання банку не покладалось на інших осіб законом або іншим нормативно-правовим актом. Тобто до винесення Великою Палатою Верховного Суду остаточної постанови у справі № 910/22513/17 процедура ліквідації банку завершилась, банк є ліквідованим, а його зобов`язання перед ВНПФ «Причетність» за договором є припиненими. Обставина припинення зобов`язань ПАТ «Укрбізнесбанк» перед ВНПФ «Причетність» на підставі статті 609 ЦК України є нововиявленою в розумінні частини другої статті 320 ГПК України.

Відомості про зазначену обставину не публікувались у засобах масової інформації. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з інформацією про державну реєстрацію припинення ПАТ «Укрбізнесбанк» був отриманий представником ВНПФ «Причетність лише 19 серпня 2020 року.

Ухвалою від 03 вересня 2020 року суддя Великої Палати Верховного Суду вказану заяву залишив без руху на підставі статті 174, пункту 2 частини третьої статті 322 ГПК України та надав строк на усунення недоліків. На виконання вимог цієї ухвали позивач надіслав копію платіжного доручення про сплату судового збору.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 23 вересня 2020 року відкрила провадження за нововиявленими обставинами у справі № 910/22513/17 та призначила заяву до розгляду на 06 жовтня 2020 року.

У судовому засіданні 06 жовтня 2020 року представник ВНПФ «Причетність» підтримав свою заяву, представник Фонду проти задоволення зазначеної заяви заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, наведені в заяві доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 73, частини першої статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частинами першою, другою статті 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частинами першою - третьою статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частин першої, другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З наведених норм права вбачається, що місцевий суд розглядає справу та приймає рішення на підставі встановлених ним обставин (фактів), які існують на час прийняття місцевим судом рішення у справі. Апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, та приймає постанову на підставі встановлених апеляційним судом обставин (фактів), які існували на час прийняття місцевим судом рішення у справі. Касаційний суд на підставі встановлених місцевим та апеляційним судом фактичних обставин, які існували на час прийняття місцевим судом рішення у справі, перевіряє правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права. При цьому суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові відповідного місцевого чи апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 320 цього Кодексу).

Згідно з частиною четвертою статті 320 ГПК Українине є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Зазначеними нормами передбачено, що судові рішення можуть бути переглянуті у разі наявності істотних обставин, які існували на час прийняття місцевим судом рішення у справі, але не були встановлені місцевим чи апеляційним судом, оскільки не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою про перегляд (нововиявлені обставини).

Заявник нововиявленою обставиною вважає факт державної реєстрації припинення ПАТ «Український бізнес банк» як юридичної особи, який відбувся 08 травня 2020 року та свідчить про ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк»та припинення його зобов`язань перед ВНПФ «Причетність».

Рішення місцевого суду у справі було прийняте 27 березня 2018 року. На цей час зазначеної заявником обставини, а саме державної реєстрації припинення ПАТ «Укрбізнесбанк» як юридичної особи не існувало. Отже, ця обставина не є нововиявленою відповідно до норм статті 320 ГПК України, проте може бути підставою інших позовів, у тому числі про відшкодування шкоди, поданих у загальному порядку, передбаченому нормами ГПК України.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі (пункт 1 частина третя статті 325 ГПК України).

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина четверта статті 325 цього Кодексу).

Керуючись статтями 234, 320, 325 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити в задоволенні заяви Відкритого недержавного пенсійного фонду «Причетність» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року усправі № 910/22513/17.

2. Постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Князєв
Суддя-доповідач Ю. Л. Власов
Судді: Н. О. Антонюк О. Р. Кібенко
Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко
В. В. Британчук В. В. Пророк
М. І. Гриців О. М. Ситнік
Д. А. Гудима О. С. Ткачук
Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков О. Г. Яновська