ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2020 року м.Дніпро Справа № 904/1391/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач),

судді: Кощеєв І.М., Подобєд І.М.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020р., яка набрала законної сили з моменту її підписання - 16.03.2020, суддя Петренко Н.Е., у справі № 904/1391/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості у розмірі 189 206,05грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - відповідач) про стягнення плати у розмірі 189 206,05 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020р. у справі №904/1391/20 відмовлено у відкритті провадження у справі та повернуто позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Ухвала Господарського суду обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 №904/4518/18 в задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТК-ЛОГІСТИК" (02140, м. Київ, ВУЛИЦЯ СРІБНОКІЛЬСЬКА, будинок 22-А, квартира 158; ідентифікаційний код 34846461) до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (50095, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛ.ОРДЖОНІКІДЗЕ, будинок 1; ідентифікаційний код 24432974) про стягнення 188989,18грн. відмовлено у повному обсязі.

За висновками суду першої інстанції зі змісту судового рішення у справі №904/4518/18, у даній справі та у справі №904/1391/20 тотожні сторони, предмет спору та підстави позову.

Враховуючи вищезазначені обставини, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі №904/1391/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення плати у розмірі 189 206,05 грн.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням господарського суду, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження судового розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що предметом позову у справі №904/4518/18 становить стягнення плати за понаднормативний простій вагонів. Підставою позову є порушення Відповідачем строків знаходження (простою) вагонів на під`їзній колії Відповідача по станції Кривий Ріг- Головний у період 2017-2018 р. При простої вагонів понад встановлений час Відповідач сплачує Позивачеві додаткову плату (як санкцію) за понаднормативне користування вагонами, обумовлену окремо в Протоколі погодження договірної ціни.

Предметом позову у справі №904/1391/20 становить стягнення заборгованості за надані позивачем послуги у розмірі 189 206,05 грн., з яких: сума основного боргу 188 989, 18 рн. та 3% річних (за період 22.02.2020 р. по 06.03.2020 р.) - 216,87 грн.

Підставою позову у справі №904/1391/20 є неналежне виконання відповідачем п. 4.1. Договору транспортно - експедиційного обслуговування від 20.12.2016 року №90 щодо сплати грошових коштів за надані позивачем послуги на підставі рахунку №1671 від 13.06.17р. та акта виконаних робіт (наданих послуг) №2031 від 13.06.2017 p., рахунку від 13.08.2018 р. та акта виконаних робіт (наданих послуг) №775 від 13.08.2018 p., які Відповідач отримав 19.02.2020 р.

Крім того, як зауважено скаржником, суд по справі №904/4518/18 відмовив у позові ТОВ ТК-ЛОГІСТИК у зв`язку із тим, що позов подано передчасно. Експедитор не виконав передбаченого Договором зобов`язання щодо надання рахунку та акта прийому- передачі наданих послуг, тому строк оплати є таким, що не настав.

Таким чином, на думку скаржника, справи мають різний предмет та підстави позову, а тому ухвала Господарського судом Дніпропетровської області від 16.03.2020р. у справі №904/1391/20 підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

За твердженням відповідача, оскільки у позовній заяві у справі №904/4518/18 Позивач вимагав стягнення 188989,18 гривень боргу (предмет позову) на підставі договору №90 від 29.12.2016 року та наданих доказів (підстави позову), тому фактично предмет та підстави позову у справах №904/4518/18 та №904/1391/20 є тими самими.

Доповнення у позові по справі №904/1391/20 вимоги про стягнення 216,87 гривень як 3% річних (ст.625 ЦК України) не може вважатися зміною предмета позову, оскільки вимога про стягнення 3% річних є похідною від основного зобов`язання (188989,18 гривень у задоволенні якого було відмовлено по справі №904/4518/18).

Оскільки у позові по справі №904/1391/20 збережено всі підстави позову зазначені у позові по справі №904/4518/18, то зміни підстав позову, у розумінні правової позиції п.21, 22 Постанови ВС від 13.03.2018 у справі №916/1764/17, не відбулось.

Таким чином, на думку відповідача, має місце подання позову, за яким вже винесено рішення судом між тими самими сторонами, з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У відповіді на відзив скаржником, зокрема, зазначено, що Підставою позову у справі №904/1391/20 є неналежне виконання відповідачем п. 4.1. Договору транспортно - експедиційного обслуговування від 20.12.2016 року №90 щодо сплати грошових коштів за надані позивачем послуги на підставі рахунку №1671 від 13.06.2017 р. та акта виконаних робіт (наданих послуг) №2031 від 13.06.2017 p., рахунку від 13.08.2018 р. та акта виконаних робіт (наданих послуг) №775 від 13.08.2018 p., які Відповідач отримав 19.02.2020р.

Вказані докази, а саме: рахунок №1671 від 13.06.2017 р. та акт виконаних робіт (наданих послуг) №2031 від 13.06.2017 p., рахунок від 13.08.2018 р. та акт виконаних робіт (наданих послуг) №775 від 13.08.2018 р. були відсутні в матеріалах справи №904/4518/18, оскільки позивач вимагав сплату грошових коштів як санкція за понаднормативне користування вагонами, а не як неналежне виконання умов договору.

Таким чином, на думку скаржника, вищевказані судові справи мають різний предмет та підстави позову, а тому ухвала Господарського судом Дніпропетровської області від 16.03.2020р. у справі №904/1391/20 підлягає скасуванню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2020 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Чус О.В., суддів Кузнецова І. Л., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, з зазначенням того, що у зв`язку з встановленням на період дії карантинних заходів в Україні тимчасово особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 зі змінами, враховуючи Рекомендації Ради суддів України викладених у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів № 1 від 17.03.2020 року та рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів №3 від 31.03.2020 року, про дату та час судового засідання з розгляду справи учасників буде повідомлено ухвалою суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2020 Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020р. у справі № 904/1391/20 ухвалено здійснити у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

11.09.2020 на виконання пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справи та у зв`язку з відпусткою судді Кузнецової І.Л. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2020 року, здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів по справі № 904/1391/20.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Чус О.В., суддів Подобєд І.М., Кощеєв І.М.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до змісту вказаних норм права, однією з цілей цих норм законодавець визначив, в тому числі, й уникнення можливості різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, так само як і уникнення можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами як засобу, спрямованого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Передумовою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

При цьому, необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Так, предметом позову у справі №904/1391/20 є позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення плати у розмірі 189 206,05 грн., з яких: сума основного боргу - 188989,18 грн. та 3% річних (за період 22.02.2020 р. по 06.03.2020 р.) - 216,87 грн.

Підставою позову є неналежне виконання відповідачем п. 4.1. Договору транспортно-експедиційного обслуговування від 20.12.2016 року №90 щодо сплати грошових коштів за надані позивачем послуги на підставі рахунку №1671 від 13.06.2017 р. та акта виконаних робіт (наданих послуг) №2031 від 13.06.2017р., рахунку від 13.08.2018 р. та акта виконаних робіт (наданих послуг) №775 від 13.08.2018 p., які відповідач отримав 19.02.2020р.

Як зазначено у позовній заяві, позивачем надано відповідачу послуги, передбачені п. 2.1.1 Договору від 20.12.2016 року №90, при цьому відповідачем було допущено перевищення часу знаходження 49 вагонів під навантаження на під`їзній колії по станції Кривий Ріг - Головний, що підтверджується даними з ГІОЦ від 24.09.2018 №36/2899.

На виконання умов цього Договору 19.02.2020 р. Виконавцем на адресу Замовника було направлено рахунок на оплату №1671 від 13.06.2017 р. та акт виконаних робіт (наданих послуг) №2031 від 13.06.2017 р. на загальну суму в розмірі 79 351,18 грн. та рахунок на оплату №738 від 13.08.2018 р. та акт виконаних робіт наданих послуг) №775 на загальну суму 109 638,00 грн. Вищевказані документи відповідач отримав 21.02.2020p., що підтверджує роздруківка відстеження поштового відправлення. Крім того, вищевказані документи додатково були відправлені на електронну пошту відповідача.

Однак, як зазначено у позові, у визначений договором строк вищевказані акти Замовник не підписав та мотивованих заперечень не надав. У зв`язку з чим, позивач вважає, що направлені акти на адресу Замовника є прийнятими та підлягають оплаті в повному обсязі.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що у справі № 904/4518/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення плати у розмірі 188 989,18 грн., рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 №904/4518/18 в задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТК-ЛОГІСТИК" до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" про стягнення 188989,18грн. відмовлено у повному обсязі.

В якості правових підстав позову у справі № 904/4518/18 позивач послався на недотриманням відповідачем строку перебування вагонів на під`їзних коліях під навантаження, що стало підставою для нарахування відповідачу плати за простій вагонів у розмірі 188 989,18 грн. Позивач посилався на те, що останнім було надано відповідачу передбачені Договором послуги, при цьому останнім було допущено перевищення часу знаходження 49 вагонів під навантаження на під`їзній колії по станції Кривий Ріг-Головний, що підтверджується даними філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" ПАТ "Українська залізниця". На підставі п.3.2.1.17 Договору позивач нарахував відповідачу 188 989,18 грн., несплата якої стала причиною виникнення даного спору.

Відмовляючи у задоволенні вказаного позову у справі № 904/4518/18 господарський суд дійшов наступних висновків:

- судом відхилено доводи позивача про те, що відомості форми ГУ-46, надані філією "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", є достатніми і належними доказами для нарахування відповідачу плати за простій вагонів під навантаження у розмірі 188 989,18 грн, оскільки в п. 4.1 Договору сторонами узгоджений порядок розрахунків, за яким обов`язковою умовою здійснення оплати відповідачем є надання позивачем акту приймання-передачі наданих послуг, податкових накладних і оригіналів рахунків;

- згідно з п. 4.4 Договору датою надання послуг є дата, зазначена виконавцем на акті приймання-передачі наданих послуг, погоджена сторонами. За відсутності актів приймання-передачі наданих послуг суд не може дійти висновку, що строк надання послуг є таким, що настав;

- судом не взято до уваги твердження позивача, про те, що з надісланих на адресу відповідача претензій № 1-06/863 від 24.07.2018, № 1-06/872 від 13.08.2018 вбачається надіслання відповідачу акту виконаних робіт разом з рахунком на оплату послуг, оскільки саме лише зазначення в тексті претензії про здійснення певної дії не є підтвердженням її здійснення. Інших доказів надіслання передбачених п. 4.1 Договору документів на адресу відповідача позивач не надав;

- судом відхилено доводи позивача про часткове виконання відповідачем претензійних вимог, оскільки зазначення в якості призначення платежу "оплата згідно контракту 90" у платіжних дорученнях № 600025780 від 24.07.2018, № 600030716 від 04.09.2018 (арк.с. 121, 122) не є свідченням здійснення оплати саме за простій вагонів за претензіями позивача № 1-06/863 від 24.07.2018, № 1-06/872 від 13.08.2018.

Відповідно до норм чинного законодавства - суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 ГПК України).

Отже, однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

При цьому, для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Наведену правову позицію Верховного Суду викладено у постановах від 16.07.2019 у справі № 910/14629/18, від 13.11.2019 у справі № 914/111/19. Сторонами у справі № 904/1391/20 та 904/4518/18 є Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" та Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг, тобто суб`єктний склад сторін у зазначених справах є тотожним.

Обґрунтовуючи підставу позову у справі № 904/1391/20 позивач посилався на договір транспортного-експедиційного обслуговування від 20.12.2016 року, який був предметом дослідження та якому надавалася оцінка у справі № 904/4518/18.

Незважаючи на часткову тотожність предмета і підстав позовів у цих справах, колегія суддів вважає таким, що суперечить імперативним положенням пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі № 904/1391/20.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У той же час відповідно до частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Разом з тим, суд першої інстанції належним чином зазначених вище вимог закону не врахував та достеменно не з`ясував чи наявні всі обставини для відмови у відкритті провадження, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 175 ГПК України, саме щодо наявності всіх трьох складових, необхідних для застосування зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі № 904/1391/20.

Так, суд першої інстанції вказуючи на те, що наявне рішення суду у справі № 904/4518/18, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, належним чином не встановив та не обґрунтував обставин що стосуються зміни розміру позовних вимог та не надав належної оцінки новим доказам, долученим до матеріалів позовної заяви.

За наведених обставин ухвалу суду першої інстанції не можна вважати такою, що відповідає положенням статей 86, 236, 237 ГПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду скасуванню та направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 129, 275, 276, 280, 287-288 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК"- задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020р, у справі №904/1391/20 скасувати.

Справу № 904/1391/20 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16.10. 2020р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд