ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року

м. Київ

Справа № 915/113/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.02.2020 (суддя Адаховська В.С.) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 (Савицький Я. Ф. - головуючий, судді Головей В. М., Разюк Г. П.) у справі

за позовом Колгоспу "Прометей"

до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Лепетиська сільська рада,

про скасування державної реєстрації земельних ділянок.

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. 20.02.2020 Колгосп "Прометей" звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про скасування державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами: :09:000:0056, :09:000:0057, :09:000:0058, :09:000:0059, :09:000:0060, :09:000:0061, :09:000:0062, :09:000:0063, :09:000:0064, :09:000:0065, :09:000:0066, :09:000:0067, :07:000:0015, :07:000:0016, :07:000:0017, :07:000:0018, :07:000:0019, :07:000:0020, :05:000:0124, цільове призначення Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянами чи юридичним особам), вид використання Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянами чи юридичним особам).

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, згідно з якою позивач просить суд заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії спрямовані на передачу у право власності земельних ділянок та користування ними за кадастровими номерами: :09:000:0056, :09:000:0057, :09:000:0058, :09:000:0059, :09:000:0060, :09:000:0061, :09:000:0062, :09:000:0063, :09:000:0064, :09:000:0065, :09:000:0066, :09:000:0067, :07:000:0015, :07:000:0016, :07:000:0017, :07:000:0018, :07:000:0019, :07:000:0020, :05:000:0124.

Обґрунтовуючи вказану заяву, Колгосп Прометей зазначив, що з присвоєнням земельним ділянкам за вищевказаними кадастровими номерами категорії Землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), існує загроза того, що спірні земельні ділянки будуть передані фізичним особам на праві власності або ж юридичним особам надані в оренду, що в свою чергу, унеможливить в подальшому виконання рішення суду у даній справі.

Колгосп "Прометей" вказує, що спірні земельні ділянки належать йому на праві постійного користування на підставі рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів від 10.01.1989 № 5, отже, відповідач, здійснивши оскаржувані записи у Державному земельному кадастрі позбавив його права постійного користування вказаними земельними ділянками з метою їх подальшої передачі іншим особам (у власність або у тимчасове користування). Таким чином, заявник вважає, що у зв`язку з вищевказаними діями відповідача, виконання рішення суду про скасування державної реєстрації відповідних земельних ділянок, у разі задоволення позовних вимог, буде ускладненим або неможливим.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.02.2020 у справі №915/113/20, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2020, заяву Колгоспу Прометей про вжиття заходів забезпечення позову задоволено: заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами: :09:000:0056, :09:000:0057, :09:000:0058, :09:000:0059, :09:000:0060, :09:000:0061, :09:000:0062, :09:000:0063, :09:000:0064, :09:000:0065, :09:000:0066, :09:000:0067, :07:000:0015, :07:000:0016, :07:000:0017, :07:000:0018, :07:000:0019, :07:000:0020, :05:000:0124; заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у користування земельних ділянок за кадастровими номерами: :09:000:0056, :09:000:0057, :09:000:0058, :09:000:0059, :09:000:0060, :09:000:0061, :09:000:0062, :09:000:0063, :09:000:0064, :09:000:0065, :09:000:0066, :09:000:0067, :07:000:0015, :07:000:0016, :07:000:0017, :07:000:0018, :07:000:0019, :07:000:0020, :05:000:0124.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, зазначив, що оскаржувані записи у Державному земельному кадастрі свідчать про віднесення цих земельних ділянок до категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам. Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області спірні земельні ділянки включені до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги. Прийнявши до уваги твердження позивача, що відповідні земельні ділянки перебувають у власності Колгоспу «Прометей», а отже - потенційну можливість зміни фактичного користувача земельних ділянок, суди дійшли висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у справі, оскільки невжиття таких заходів може призвести до відчуження прав на спірні земельні ділянки, що унеможливить виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог.

3. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

3.1. Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.02.2020 і постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 у справі №915/113/20, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу та постанову скасувати в частині заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у користування земельних ділянок за кадастровими номерами: № :09:000:0056, № :09:000:0057, № :09:000:0058, № :09:000:0059, № :09:000:0060, № :09:000:0061, № :09:000:0062, № :09:000:0063, № :09:000:0064, № :09:000:0065, № :09:000:0066, № :09:000:0067, № :07:000:0015, № :07:000:0016, № :07:000:0017, № :07:000:0018, № :07:000:0019, № :07:000:0020, № :05:000:0124.

Скаржник стверджує, що судами не взято до уваги, що до позовної заяви Колгоспом "Прометей" не долучено доказів наявності постійного права користування спірними земельними ділянками, а тому відсутні підстави вважати, що дії відповідача створюють позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У свою чергу, посилання позивача на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.04.2012 у справі № 2а-887/11/1470, рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.10.2012 у справі № 9/407/08-НР та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 у справі № 2-а-8/11 є безпідставними, оскільки у них не встановлено факт набуття позивачем права постійного користування, а лише підтверджено право Колгоспу "Прометей" на отримання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

Крім того, заявник вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову суди втрутилися у проведення публічних конкурсних процедур, оскільки спірні ділянки наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.12.2019 № 13022/0/14-19-СГ включені до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах. Внаслідок зазначеного, судами порушено положення частини 12 статті 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У свою чергу, посилання суду апеляційної інстанції на постанову Кабінету Міністрів України від 27.02.2008 № 90 є помилковим, оскільки вона втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609.

3.2. У відзиві на касаційну скаргу Колгосп "Прометей" вказує на безпідставність доводів скаржника, стверджує, що судами попередніх інстанцій не було порушено приписи частини 12 статті 137 ГПК України, оскільки зазначена норма може бути застосована лише щодо земельних торгів, а не підготовчих дій до них, тому ухвала Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 і постанова Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2020 у справі № 913/685/19 є законними та відсутні підстави для їх скасування.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.2. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Предметом касаційного розгляду є рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення заяви про забезпечення позову щодо заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у користування земельних ділянок за кадастровими номерами: № :09:000:0056, № :09:000:0057, № :09:000:0058, № :09:000:0059, № :09:000:0060, № :09:000:0061, № :09:000:0062, № :09:000:0063, № :09:000:0064, № :09:000:0065, № :09:000:0066, № :09:000:0067, № :07:000:0015, № :07:000:0016, № :07:000:0017, № :07:000:0018, № :07:000:0019, № :07:000:0020, № :05:000:0124.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

4.3. Як убачається із матеріалів справи, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в інших справах № 2а-887/11/1470, № 9/407/08-НР, № 2-а-8/11 судами встановлено, що колгосп "Прометей" здійснює фактичне користування землею на підставі рішення Миколаївського облвиконкому від 10.01.1989 №5. Відомості до державного земельного кадастру стосовно користування спірними земельними ділянками Колгоспом "Прометей" були внесені Березнегуватським райагропромисловим об`єднанням у 1989 році. Також суди встановили, що спірні земельні ділянки включені Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги.

У свою чергу, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суди дійшли висновку, що невжиття таких заходів може унеможливити ефективне поновлення прав колгоспу "Прометей", за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення позову, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що є передумовою для постановлення ухвали згідно зі статтями 136, 137 ГПК України. Забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії спрямовані на передачу у право власності або на передачу у користування земельних ділянок є адекватними, тобто, співмірними відповідно вимогам, на забезпечення яких вони вживаються.

Колегія суддів погоджується із таким висновком, оскільки заходи забезпечення позову, зокрема, такі як заборона вчиняти ді спрямовані на передачу у користування майна, щодо прав на яке виник спір, мають на меті запобігти невиправданому порушенню прав та інтересів позивача, тобто, невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Встановивши, що позивач свої вимоги обґрунтовує користуванням спірними ділянками на підставі рішення Миколаївського облвиконкому від 10.01.1989 №5, які відповідач може передати у користування іншим особам, суди першої і апеляційної інстанції вірно оцінили обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову, врахували негативні наслідки, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, а також унеможливлення ефективного захисту прав/законних інтересів позивача. Крім того, можлива передача у користування спірних ділянок до закінчення розгляду цієї справи може призвести до виникнення випадку, коли позивач, у разі задоволення його позовних вимог, не захистить свої права у цьому провадженні і змушений буде додатково звертатися із іншими позовними вимогами.

4.4. Водночас, щодо доводів скаржника про втручання у проведення публічних конкурсних процедур, Верховний Суд з урахуванням обставин справи, вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до частини 12 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Зі змісту цієї норми убачається, що вона має на меті запобігти втручанню у проведення публічних конкурентних процедур. Спір у цьому випадку стосується земельних торгів, правила організації яких регламентовано статтями 134-139 Земельного кодексу України.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 5 статті 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів, у якому зазначаються: а) перелік земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами; б) стартова ціна лота; в) строк та інші умови користування земельною ділянкою у разі набуття права користування земельною ділянкою на земельних торгах; г) особа, уповноважена організатором земельних торгів на укладення договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги. Земельні торги проводяться відповідно до договору між організатором земельних торгів та їх виконавцем.

За змістом статті 136 цього Кодексу організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу. Підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.

Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків продажу на земельних торгах права оренди на неї; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим розміру орендної плати, визначеного Податковим кодексом України; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за ринкову вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів.

Отже, із аналізу наведених норм слід дійти висновку, що земельні торги є комплексною процедурою, яка включає в себе декілька етапів, як-то укладення договору про проведення земельних торгів, добір земельних ділянок, підготовка до проведення земельних торгів і т.і.

Про проведення земельних торгів щодо державної чи комунальної власності або прав на них організатор земельних торгів приймає рішення, у якому, окрім переліку земельних ділянок або прав на них, формалізованих у вигляді лоту, зазначається стартова ціна лоту, стартовий розмір річної орендної плати, визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів та інше. Тобто до прийняття рішення про проведення земельних торгів організатор забезпечує, зокрема, добір земельних ділянок та підготовку лотів до проведення торгів.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.12.2019 № 13022/0/14-19-СГ спірні земельні ділянки включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах. Також надано дозвіл на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для продажу прав на земельних торгах. Відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області наказано забезпечити укладання договорів з виконавцями робіт із землеустрою та проведення земельних торгів, які повинні забезпечити підготовку лотів до продажу прав за власні кошти, які будуть відшкодовані переможцем земельних торгів.

Також судами встановлено, що згідно з інформацією з сайту https://land.gov.ua/info/perelik-dilianok/ про земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які включено до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, спірні земельні ділянки включені до вказаного переліку та плануються відповідачем виставлятись на земельні торги.

Таким чином, аналізуючи приписи статей 135-137 ГПК України та зміст наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.12.2019 № 13022/0/14-19-СГ, Верховний Суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про помилковість доводів скаржника про втручання у проведення публічних конкурсних процедур внаслідок забезпечення позову, оскільки відповідач фактично лише почав процедуру добору земельних ділянок з можливим продажем прав на них на земельних торгах в подальшому.

Жодних відомостей про те, що між організатором земельних торгів та їх виконавцем укладено договір матеріали справи не містять. Також не надано доказів прийняття рішення організатора торгів, відповідно до статті 135 ГПК України, про проведення земельних торгів щодо земельних ділянок. У свою чергу, розміщення інформації щодо спірних земельних ділянок на сайті https://land.gov.ua/info/perelik-dilianok/ фактично вказує лише про намір їх виставити на торги.

Верховний Суд наголошує, що заборона вжиття заходів забезпечення позову, передбачена частиною 12 статті 137 ГПК України, стосується випадків втручання у проведення публічних процедур, зокрема земельних торгів, за умови прийняття рішення про проведення торгів і початку процедури їх проведення. Тобто обмеженню підлягають заходи забезпечення, які будь-яким чином можуть вплинути на торги, щодо проведення яких прийнято рішення. Однак можливе проведення торгів у майбутньому, коли здійснюється лише попередній добір земельних ділянок, не може вважатися етапом проведення торгів на який поширюються положення частини 12 статті 137 ГПК України.

За таких обставин, оскільки щодо спірних земельних ділянок рішення про проведення земельних торгів не приймалося, відповідна процедура фактично розпочата не була, обмеження щодо забезпечення позовних вимог в спірних правовідносинах не виникло, а тому колегія суддів вважає, що помилковими є твердження скаржника про те, що суди попередніх інстанцій задовольняючи заяву про забезпечення позову порушили приписи статті 137 ГПК України.

Доводи заявника про помилкове посилання суду апеляційної інстанції на постанову Кабінету Міністрів України № 90, яка втратила чинність є доречними, проте вони не є ключовим під час залишення без змін ухвали суду першої інстанції, не призвели до прийняття помилкового рішення та не вказують на наявність підстав для його скасування.

4.5. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, які б могли бути підставою для скасування рішень в частині задоволення заяви про забезпечення позовних вимог в частині заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у користування земельних ділянок за кадастровими номерами: № :09:000:0056, № :09:000:0057, № :09:000:0058, № :09:000:0059, № :09:000:0060, № :09:000:0061, № :09:000:0062, № :09:000:0063, № :09:000:0064, № :09:000:0065, № :09:000:0066, № :09:000:0067, № :07:000:0015, № :07:000:0016, № :07:000:0017, № :07:000:0018, № :07:000:0019, № :07:000:0020, № :05:000:0124.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

5.1. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.2. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.3. З урахуванням встановлених статтею 300 ГПК України меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій у відповідній частині - без змін.

Розподіл судових витрат

5.4. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на скаржника.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.02.2020 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 у справі № 915/113/20 в частині заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у користування земельних ділянок за кадастровими номерами: № :09:000:0056, № :09:000:0057, № :09:000:0058, № :09:000:0059, № :09:000:0060, № :09:000:0061, № :09:000:0062, № :09:000:0063, № :09:000:0064, № :09:000:0065, № :09:000:0066, № :09:000:0067, № :07:000:0015, № :07:000:0016, № :07:000:0017, № :07:000:0018, № :07:000:0019, № :07:000:0020, № :05:000:0124 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ