Справа № 909/889/20
УХВАЛА

13.10.2020 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , розглянувши матеріали

позовної заяви вх.№15137/20 від 08.10.2020

за позовом: адвоката Свистовича Романа Степановича, вул. Валерія Лобановського, буд. 7/2, офіс 12, м. Київ,03037

до відповідача: Приватного підприємства "Аронія", вул. Гоголя, буд. 44, м.Снятин, Івано-Франківська область,78300

про стягнення заборгованості за договором про надання адвокатських послуг в сумі 302 520 грн 00 к.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернувся адвокат Свистович Роман Степанович із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг від 27.03.2017 №27/03/17-1.

Дослідивши подану позовну заяву, проаналізувавши приписи чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 1); справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України (пункт 8); справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець (пункт 16).

З огляду на положення частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину; наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

При цьому статтею 55 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, фізична особа (без статусу фізичної особи-підприємця) може звернутися з позовом до господарського суду лише у разі, якщо розгляд такого спору у господарському суді прямо передбачено Господарським процесуальним кодексом України та відповідним законом.

Як вбачається із поданої адвокатом Свистовичем Романом Степановичем позовної заяви, ним заявлено вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 302520 грн 00 к. згідно укладеного з ПП "Аронія" договору про надання адвокатських послуг від 27.03.2017 №27/03/17-1, яка мотивована невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. Водночас, у позовній заяві не зазначений статус заявника як фізичної особи-підприємця, а в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо реєстрації Свистовича Романа Степановича - фізичної особи-підприємця.

Також із матеріалів позовної заяви вбачається, що адвокат Свистович Роман Степанович договір про надання адвокатських послуг укладав не як фізична особа - підприємець, а як самозайнята особа - платник податку, який провадить незалежну професійну діяльність.

Разом з тим, відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з п.178.4 ст.178 Податкового кодексу України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а також іноземці та особи без громадянства, які стали на облік у контролюючих органах як самозайняті особи та є резидентами, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб, в якій поряд з доходами від провадження незалежної професійної діяльності мають зазначати інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

З огляду на приписи чинного податкового законодавства, на осіб, які провадять незалежну професійну діяльність не розповсюджуються вимоги, які встановлено для фізичних осіб-підприємців.

Оскільки матеріали справи не містять доказів наявності у заявника статусу фізичної особи-підприємця, а правовідносини сторін у цій справі виникли на підставі договору про надання юридичних послуг, укладеного заявником як платником податку, який провадить незалежну професійну діяльність, ця заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 175 ГПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

В той же час, частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Таким чином, заявнику слід звернутися із позовною заявою до суду загальної юрисдикції, в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, ухвалою суду в разі: відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції. Таким чином, питання щодо повернення суми судового збору суд вирішить за наявності відповідного клопотання, до якого заявнику необхідно долучити оригінал відповідного платіжного доручення про сплату судового збору, який за минуванням потреби буде повернутий заявнику.

09.10.2020 через електронний суд адвокат Свистович Роман Степанович подав заяву про забезпечення позову. Враховуючи відмову у відкритті провадження за позовною заявою адвоката Свистовича Р.С., заява про забезпечення цього позову не підлягає розгляду.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, статтями 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити адвокату Свистовичу Роману Степановичу у відкритті провадження за позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства "Аронія" 302520 грн 00 к. заборгованості за договором про надання адвокатських послуг від 27.03.2020 №27/03/17 -1.

2. Роз`яснити Адвокату Свистовичу Роману Степановичу, що ця заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та порядку, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 13.10.2020

Суддя Т.В.Максимів