РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2020Справа №910/9577/20

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"

до Департаменту патрульної поліції

про стягнення 16 336,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення 27 611,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" вказує, що у Департаменту патрульної поліції наявна заборгованість у розмірі 25 541,92 грн. з оплати поставленого позивачем у січні-лютому 2020 року згідно Договору №22 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 26.02.2019 природного газу.

Крім того, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з Департаменту патрульної поліції 3% річних у розмірі 249,70 грн., інфляційних втрат у розмірі 341,82 грн. та пені у розмірі 1 478,52 грн., нарахованих за невиконання відповідачем грошових зобов`язань у період з 17.02.2020 по 24.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 відкрито провадження у справі №910/9577/20; вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

31.07.2020 через відділ діловодства суду від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов з доказами його направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс", який в силу приписів п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній станом на дату подання такого відзиву) є таким, що поданий в визначений судом строк. У своєму відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог повністю з тих підстав, що у відповідності до акту прийом-передачі природного газу №УГР00001397 Департаментом патрульної поліції було прийнято природній газ в обсязі 1,15 тис. куб. м. вартістю 11 275,70 грн. та оплачено його згідно платіжного доручення №8394 від 22.07.2020, а отже в повному обсязі виконано свої зобов`язання за Договором №22 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 26.02.2019.

03.08.2020 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог з доказами її направлення відповідачу, в якій у зв`язку з частковою оплатою Департаментом патрульної поліції у липні 2020 року заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 14 266,22 грн., 3% річних у розмірі 249,70 грн., інфляційні втрати у розмірі 341,82 грн. та пеню у розмірі 1 478,52 грн., що разом складає суму коштів 16 336,26 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про зменшення розміру позовних вимог, суд приймає її до розгляду з огляду на наступне.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З аналізу наведеної норми вбачається, що позивач може реалізувати своє право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог лише до початку розгляду справи по суті.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у справі №910/9577/20 було відкрите 07.07.2020 - дата ухвали про відкриття провадження у справі, а відтак згідно приписів ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд даної справи по суті розпочався 07.08.2020, отже заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка була здана до установи поштового зв`язку 01.08.2020, подана в межах тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, тобто у визначений Господарським процесуальним кодексом України строк.

З огляду на наведене суд приймає зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим подальший розгляд справи буде здійснюватися в межах заявлених до стягнення з відповідача сум боргу у розмірі 14 266,22 грн., 3% річних у розмірі 249,70 грн., інфляційних втрат у розмірі 341,82 грн. та пені у розмірі 1 478,52 грн., що разом складає суму коштів 16 336,26 грн., у зв`язку з чим має місце нова ціна позову.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

26.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (постачальник) та Департаментом патрульної поліції (споживач) укладено Договір №22 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) споживачу у 2019 році природній газ відповідно до коду CPV за ДК 021:2015 - 09120000-6 "Газове паливо", а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Пунктом 1.2 Договору (у редакції Додаткової угоди №5 від 30.01.2020) визначено плановий обсяг постачання газу:

1.2.1 у 2019 році - 5,75 тис. куб. м.

1.2.2 у 2020 році - 1,15 тис. куб. м.

Згідно п. 2.3 Договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (п. 4.1 Договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених у заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ.

Місячний обсяг відбору (споживання) газу споживачем не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу більше ніж на +/-5% (п. 2.4 Договору).

Відповідно до п. 2.9 Договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.9.1 За підсумками розрахункового періоду споживач до 07 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог кодексу ГРМ.

2.9.2 На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

2.9.3 Споживач протягом п`яти днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача або надати у письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу.

2.9.4 У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до Договору або у судовому порядку.

2.9.5 У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяги спожитого газу встановлюються згідно до даних оператора ГРМ.

У пунктах 3.2 та 3.7 Договору сторонами погоджено, що ціна газу становить 9 804,96 грн. з ПДВ та включає послуги, пов`язані з постачанням газу, в тому числі витрати щодо транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Згідно п. 3.6 Договору (у редакції Додаткової угоди №5 від 30.01.2020) загальна сума договору складається:

3.6.1 у 2019 році - із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним Договором та становить 56 378,52 грн., в тому числі ПДВ.

3.6.2 у 2020 році - із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за цим Договором та становить 11 275,70 грн. з ПДВ.

Розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць - з 07:00 години першого дня місяця до 07:00 години першого дня наступного місяця включно (п. 4.1 Договору).

У відповідності до п. 4.2 Договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

4.2.1 постачальник надає споживачу рахунок та акт приймання-передачі за спожитий газ з 05 по 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

4.2.2 споживач здійснює оплату обсягу поставленого (спожитого) газу у попередньому розрахунковому періоді шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у національній валюті України за рахунок коштів Державного бюджету протягом 7 робочих днів з моменту надання постачальником рахунку та акту приймання-передачі газу за ціною, діючою на момент постачання газу, але яка не повинна бути більшою за ціну, вказану в п. 3.2 Договору.

Пунктом 6.2.1 Договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 11.1 Договору).

27.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (постачальник) та Департаментом патрульної поліції (споживач) укладено Додаткову угоду №4 до Договору, в якій сторонами було погоджено продовжити дію Договору на строк до 29.02.2020, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2020 року (п. 1), та домовлено, що в 2020 році постачальник поставить споживачу природній газ в обсязі, який не перевищить 20% від загальної ціни Договору в 2019 році (п. 2).

Позивач стверджує, що ним на виконання своїх зобов`язань було поставлено відповідачу у січні 2020 року природний газ в обсязі 1,731 тис. куб. м. вартістю 16 972,38 грн. з ПДВ, а у лютому 2020 року - природний газ в обсязі 0,874 тис. куб. м. вартістю 8 569,54 грн. з ПДВ.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що у відповідача наявна заборгованість у розмірі 14 266,22 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) з оплати поставленого у січні-лютому 2020 року за Договором газу, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" вказує на наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку такої заборгованості, а також у зв`язку з простроченням Департаментом патрульної поліції своїх грошових зобов`язань за Договором у період з 17.02.2020 по 24.06.2020 - 3% річних у розмірі 249,70 грн., інфляційних втрат у розмірі 341,82 грн. та пені у розмірі 1 478,52 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач стверджує, що ним на виконання своїх зобов`язань було поставлено відповідачу у січні 2020 року природний газ в обсязі 1,731 тис. куб. м. вартістю 16 972,38 грн. з ПДВ, а у лютому 2020 року - природний газ в обсязі 0,874 тис. куб. м. вартістю 8 569,54 грн. з ПДВ.

Натомість відповідач у своєму відзиві заперечує обставини постачання визначених позивачем обсягів газу та вказує, що сторонами у Додатковій угоді №5 від 30.01.2020 було погоджено, що у 2020 році Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" буде поставлено Департаменту патрульної поліції природній газ у обсязі 1,15 тис. куб. м. вартістю 11 275,70 грн., який і був поставлений відповідачу, що підтверджується складеним сторонами актом №УГР00001379 прийому-передачі природного газу.

Суд відхиляє вказані доводи відповідача щодо постачання Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" у 2020 році природного газу у загальному обсязі 1,15 тис. куб. м. вартістю 11 275,70 грн. з огляду на наступне.

По-перше, пунктом 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493, встановлено, що інформаційна платформа - це електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

За змістом п. 1 глави 3 розділу IV Кодексу газотранспортної системи газотранспортної системи, для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.

Відповідно до глави 2 розділу IV Кодексу газотранспортної системи газотранспортної системи, з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG).

Оператор газотранспортної системи за заявою суб`єкта ринку природного газу, що займається оптовою купівлею-продажом або постачанням газу, присвоює суб`єкту унікальний EIC-код.

Оператор газорозподільної системи присвоює EIC-коди всім споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Згідно пункту 2 глави 4 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, інформація про споживачів в інформаційній платформі має містити, зокрема, ЕІС-код споживача та за наявності ЕІС-коди його точок обліку.

За положеннями Кодексу газотранспортної системи, Реєстром споживачів постачальника є перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Пунктом 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що постачальник має право визначити по споживачу в інформаційній платформі кінцеву дату постачання природного газу такому споживачу (з якої споживач буде виключений з Реєстру такого постачальника) та/або визначити періоди постачання природного газу такому споживачу.

У своїй позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" вказує, що йому було присвоєно оператором газотранспортної системи - Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" EIC-код 56X70Х, а споживач - Департамент патрульної поліції був закріплений в Реєстрі споживачів постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" з ЕІС-кодом 56XS0001430HY00G з 01.01.2020 по 29.02.2020.

Наведені доводи позивача підтверджуються долученим до позовних матеріалів скріншотом з Інформаційної платформи SAP Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про обсяги споживання природного газу відповідачем в січні-лютому 2020 року, з якого, зокрема, вбачається, що ЕІС-кодом Департаменту патрульної поліції є 56XS0001430HY00G.

Згідно наведеного скріншоту з Інформаційної платформи SAP Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" остаточна алокація відборів Департаментом патрульної поліції у період з 01.01.2020 по 31.01.2020 газу складає 1,731 тис. куб. м., а у період з 01.02.2020 по 29.02.2020 - 0,874 тис. куб. м.

По-друге, як вбачається з акту №УГР00001379 прийому-передачі природного газу, в ньому відображені обсяги споживання Департаментом патрульної поліції природного газу у період з 01.01.2020 по 20.01.2020 (неповний розрахунковий період), що не виключає обґрунтованість тверджень позивача про споживання відповідачем у період з 01.01.2020 по 29.02.2020 природного газу в обсязі більшому, ніж зазначено у акті №УГР00001379.

По-третє, судом враховано, що спірний період споживання перепадає на зимовий сезон, в той час як відповідачем не надано доказів ні самостійного припинення (обмеження) власного споживання газу у порядку п. 7.1 Договору (в тому числі, шляхом звернення до оператора ГРМ згідно п. 7.6 Договору), ні доказів зміни постачальника (укладення договору постачання газу з новим постачальником), як це передбачено розділом VIII Договору.

По-четверте, позивач звертався до відповідача із претензією (вих. №14/ю2 від 29.05.2020), до якої було долучено підписані представником та скріплені печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" акт №УГР00000133 прийому-передачі газу від 31.01.2020 (в обсязі 1,731 тис. куб. м. вартістю 16 972,38 грн.) та акт №УГР00000351 прийому-передачі газу від 29.02.2020 (в обсязі 0,874 тис. куб. м. вартістю 8 569,54 грн.), що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 02.06.2020 та накладною відділення поштового зв`язку №134.

Згідно інформації з пошукової системи відстеження поштових відправлень Акціонерного товариства "Укрпошта" претензія Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" була вручена Департаменту патрульної поліції 03.06.2020, відтак відповідач у відповідності до п. 2.9.3 Договору повинен був протягом п`яти днів з дати одержання акту приймання-передачі газу повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача або надати у письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу.

Однак, відповідачем не надано доказів надання у відповідь на вказану претензію мотивованої та обґрунтованої письмової відмови від підписання актів прийому-передачі газу №УГР00000133 від 31.01.2020 та №УГР00000351 від 29.02.2020, в той час як згідно п. 2.9.5 Договору у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяги спожитого газу встановлюються згідно до даних оператора ГРМ.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У зв`язку з наведеним, суд, керуючись приписами ст. 13, 74, 79 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" докази на підтвердження обсягів спожитого відповідачем у січні-лютому 2020 року є більш вірогідними, ніж подані Департаментом патрульної поліції докази на підтвердження своїх заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем у січні 2020 року поставлено відповідачу 1,731 тис. куб. м. природного газу на суму 16 972,38 грн., а у лютому 2020 року - 0,874 тис. куб. м. природного газу на суму 8 569,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.2.2 Договору передбачено, що споживач здійснює оплату обсягу поставленого (спожитого) газу у попередньому розрахунковому періоді шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у національній валюті України за рахунок коштів Державного бюджету протягом 7 робочих днів з моменту надання постачальником рахунку та акту приймання-передачі газу за ціною, діючою на момент постачання газу, але яка не повинна бути більшою за ціну, вказану в п. 3.2 Договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України визначено, що однією із загальних засад цивільного законодавства визначено свободу договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, сторонами у п. 4.2.2 Договору було обумовлено, що перебіг строку на оплату продукції повинен обраховуватись від дати надання позивачем відповідачу рахунку та акту приймання-передачі газу, що в свою чергу не суперечить законодавству.

Судом враховано, що Департамент патрульної поліції є бюджетною установою та здійснює оплату через Державну казначейську службу України, а відтак без надання постачальником рахунку на оплату та акту приймання-передачі газу відповідач не міг виконати свої зобов`язання з оплати спожитого газу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено відповідачу акт №УГР00000133 прийому-передачі газу від 31.01.2020 (в обсязі 1,731 тис. куб. м. вартістю 16 972,38 грн.) та акт №УГР00000351 прийому-передачі газу від 29.02.2020 (в обсязі 0,874 тис. куб. м. вартістю 8 569,54 грн.) разом із претензією (вих. №14/ю2 від 29.05.2020), яка була вручена Департаменту патрульної поліції 03.06.2020.

Жодних інших доказів направлення відповідачу вказаних актів у період, що передував направленню претензії вих. №14/ю2 від 29.05.2020, матеріали справи не містять та позивачем суду не надано, хоча в силу п.п. 2.9.2, 2.9.3 Договору обов`язок зі складення відповідного акту та направлення його відповідачу покладається саме на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".

Відтак, з огляду на дату вручення відповідачу претензії вих. №14/ю2 від 29.05.2020 - 03.06.2020 та відсутність доказів надання відповідачем обґрунтованої відмови від підписання вказаних актів, то Департамент патрульної поліції повинен був оплатити поставлений йому згідно вказаних актів природній газ до 15.06.2020 включно.

Однак, відповідачем було оплачено поставлений йому в січні-лютому 2020 року частково та з простроченням, а саме - 22.07.2020 у розмірі 11 275,70 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На дату розгляду справи доказів сплати відповідачем на користь позивача коштів у загальному розмірі 14 266,22 грн. (25 541,92 грн. загальної вартості поставленого газу - 11 541,92 грн. сплачених відповідачем коштів) матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Департаменту патрульної поліції у розмірі 14 266,22 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" в частині стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 249,70 грн., інфляційні втрати у розмірі 341,82 грн. та пеню у розмірі 1 478,52 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Департамент патрульної поліції не навів обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.2.1 Договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З наведеного пункту Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (подвійна облікова ставка Національного банку України), порядок нарахування пені (від суми прострочення платежу), проте не встановлено строк такого нарахування, а відтак згідно приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування пені обмежується піврічним терміном.

Із долученого до позовної заяви розрахунку пені вбачається, що позивачем нараховується відповідачу пеня за період з 17.02.2020 по 24.06.2020.

Однак, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем спірних актів Департаменту патрульної поліції до червня 2020 року, в той час як судом встановлено, що відповідач одержав такі акти 03.06.2020 та відповідно повинен був оплатити спожитий газ до 15.06.2020 (через сім робочих днів), то прострочення відповідача почалось із 16.06.2020.

Отже правомірним є нарахування Департаменту патрульної поліції пені з 16.06.2020.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання, - 16.06.2020, та визначеної позивачем дати, до якої підлягає нарахуванню пеня, - 24.06.2020, суд дійшов висновку про правомірність стягнення з відповідача пені у розмірі 75,37 грн.

В іншій частині заявлена до стягнення пеня у розмірі 1 403,15 грн. не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено допущення відповідачем прострочення виконання своїх грошових зобов`язань у період з 17.02.2020 по 15.06.2020.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із викладеного у змісті позовної заяви розрахунку 3% річних та інфляційних втрат вбачається, що позивачем нараховується відповідачу 3% річних за період з 17.02.2020 по 24.06.2020, та інфляційні втрати - за період з березня по квітень 2020 року.

Оскільки позивачем не доведено допущення відповідачем прострочення виконання своїх зобов`язань у період з 17.02.2020 по 15.06.2020, то у стягненні нарахованих за березень-квітень 2020 року інфляційних втрат слід відмовити.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних з урахуванням встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання, - 16.06.2020, та визначеної позивачем дати, до якої підлягають нарахуванню 3% річних, - 24.06.2020, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з Департаменту патрульної поліції 3% річних у розмірі 18,84 грн.

В іншій частині заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 230,86 грн. розраховані невірно у зв`язку з невірним визначенням позивачем дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання, а відтак задоволенню не підлягають.

За наведених обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" до Департаменту патрульної поліції підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 74, 79, 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; ідентифікаційний код 40108646) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, офіс 201; ідентифікаційний код 41427817) суму боргу у розмірі 14 266 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 22 коп., пеню у розмірі 75 (сімдесят п`ять) грн. 37 коп., 3% річних у розмірі 18 (вісімнадцять) грн. 84 коп. та судовий збір у розмірі 1 847 (одна тисяча вісімсот сорок сім) грн. 77 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 16.10.2020.

Суддя Р.В. Бойко