ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.2020 Справа № 920/668/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи № 920/668/20 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Технолоджи» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1-І, офіс 3/1; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноу Тіл Інвест» (42752, Сумська область, Охтирський район, с. Куземин, вул. Центральна, 24; )

про стягнення 236 234,32 грн

УСТАНОВИВ:

До господарського суду звернулось ТОВ «Агро-Технолоджи» з позовом, відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 236234,32 грн, у тому числі: 196234,32 грн основної заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 254Х/19Н від 02.09.2019, 40000,00 грн процентів за користування коштами; а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.07.2020 у справі №920/668/20 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 920/668/20, справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов до 27.07.2020, попереджено відповідача, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив до 07.08.2020, встановлено відповідачу строк для подання до суду заперечення до 17.08.2020.

Копію вищезазначеної ухвали судом надіслано на адресу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Технолоджи» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1-І, офіс 3/1) та відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноу Тіл Інвест» (42752, Сумська область, Охтирський район, с. Куземин, вул. Центральна, 24), що зазначена позивачем у позовній заяві.

Копію ухвали від 07.07.2020 у справі № 920/668/20 позивач отримав 14.07.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Письмових заяв чи клопотань суду не подав.

Копію ухвали від 07.07.2020 у справі № 920/668/20 відповідач отримав 11.07.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Письмових заяв чи клопотань суду не подав. Правом на подання відзиву на позов не скористався.

У відповідності до статті 248 ГПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності представників сторін.

Судовий процес на виконання ч.3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

02 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Технолоджи» (згідно умов договору - ПОСТАЧАЛЬНИК) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ноу Тіл Інвест» (згідно умов договору - ПОКУПЕЦЬ), було укладено Договір поставки нафтопродуктів № 254Х/19Н (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Технолоджи» (ПОСТАЧАЛЬНИК) зобов`язується передати у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Ноу Тіл Інвест» (ПОКУПЕЦЬ), нафтопродукти ( далі Товар), а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти Товар і оплатити його на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору, товар поставляється Покупцю партіями, в кількості і по ціні, обумовленій сторонами та зазначеній у рахунках-фактурах (або видаткових накладних), на умовах EXW CPT (пункт призначенця Покупця) FCA або ін.

Відповідно до п. 3.2 Договору, порядок га умови поставки, а також строки та адреса поставки товару Продавцем Покупцю узгоджуються Сторонами на умовах усної домовленості (по телефону), з подальшим відображенням у рахунках-фактурах на попередню оплату.

Відповідно до п. 4.1 Договору, вартість Товару зазначається з урахуванням ПДВ, наливу, без або з урахуванням транспортних витрат (в залежності від умов поставки, обумовлених Сторонами).

Згідно з п. 4.4 Договору, перерахування грошових коштів згідно з рахунком на передоплату Покупець зобов`язаний здійснити протягом 1-го банківського дня від дати виставляння рахунку, якщо інший термін для оплати конкретного товару письмово не погоджений Сторонами. Несвоєчасна оплата Покупцем виставленого рахунку згідно з умовами Договору дає Продавцю право відмінити поточну поставку й оформити її як нову, змінивши ціну на таку партію Товару згідно з ціною одиниці Товару, що діє у Продавця (встановлена Продавцем) на дату фактичного отримання оплати від Покупця. При цьому Продавець здійснює поставку Товару на суму отриманого платежу у кількості, яка відповідає ціні одиниці Товару, що діє у Продавця (встановлена Продавцем) на день отримання простроченого платежу Покупця. При зниженні ринкової ціни на Товар за період його несвоєчасної оплати, ціна Товару, право власності на який перейшло до Покупця, не змінюється.

Відповідно до п. 4.6 Договору, витрати Продавця по транспортуванню Товару Покупець сплачує на протязі одного банківського дня з моменту виставлення рахунку Продавцем. У разі поставки Товару Постачальником до отримання 100% передплати, Покупець зобов`язаний сплатити грошові кошти на рахунок Постачальника протягом 7-ми календарних днів з дати поставки Товару Покупцеві. Якщо постачання окремої партії Товару здійснюється до отримання 100 % передплати від Покупця, підписання видаткової накладної є підтвердженням власної повної згоди Покупця з усіма суттєвими умовами Договору, які були наведені у відповідній видатковій накладній, тобто також визнаються Сторонами акцептом оферти продавця.

П. 5.1 Договору передбачено, що у випадку поставки товару Постачальником до отримання 100% передплати від Покупця та не проведення Покупцем оплати в строк, вказаний в п. 4.6 даного Договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% від суми боргу за кожний день прострочки платежу відповідно до ч. 5 ст. 694 та ст. 536 Цивільного кодексу України. Проценти сплачуються за весь час прострочки платежу.

На виконання умов Договору Постачальником було здійснено поставку дизельного палива на суму 196 234,32 грн, що підтверджується видатковою накладною від 11.02.2020 № 105. Товар був прийнятий уповноваженою особою, про що свідчать підпис та печатка Покупця на зазначеній видатковій накладній. Претензій щодо якості і кількості товару покупець не пред`являв.

Виходячи з умов Договору, кінцевим днем розрахунку за Товар, поставлений 11.02.2020 відповідно до видаткової накладної від 11.02.2020 № 105 на суму 196 234,32 грн було 18 лютого 2020 року (відраховуючи 7 календарних днів з наступного дня після здійснення поставки, а саме - з 12.02.2020).

Станом на 26.05.2020 (день подання позовної заяви) оплати за відвантажений та отриманий згідно видатковою накладною від 11.02.2020 № 105 відповідач (покупець) не здійснив, таким чином борг за отриманий Відповідачем товар складає 196 234,32 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору, у випадку не проведення Покупцем оплати в строк, вказаний в п. 4.6 даного Договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% від суми боргу за кожний день прострочки платежу відповідно до ч. 5 ст. 694 та ст. 536 Цивільного кодексу України. Проценти сплачуються за весь час прострочки платежу.

Станом на 25.05.2020 розмір штрафу становить 380693,96 грн. (із розрахунку суми боргу помноженого на процентну ставку та кількість днів прострочення оплати 196 234,32 х 0,02 х 97). З метою мінімізації витрат на сплату судового позивач вважає за необхідне заявити до стягнення частину процентів в розмірі 40000,00 грн.

Таким чином, внаслідок прострочення розрахунків за Товар, згідно умов вищезазначеного Договору, Позивачем заявлено Відповідачу до стягнення основну заборгованість у розмірі 196 234,32 грн та 40 000 грн процентів за прострочення виконання зобов`язання.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша статті 662 Цивільного кодексу України).

За договором поставки, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 цього ж Кодексу визначено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини першої статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Факт заборгованості відповідача за отриманий товар на суму 169 234,32 грн. повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: копіями видаткової накладної від 11.02.2020 № 105 та товаро-транспортної накладної від 11.02.2020 № АТ-00000105 (а.с. 9-10) підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених їх печатками, а також не спростовується відповідачем, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву та письмових заперечень щодо позовних вимог позивача.

Відповідач отримав поставлений позивачем товар без будь-яких заперечень, а тому, враховуючи положення статті 692 ЦК України, відповідач зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалося судом раніше, станом на час звернення позивачем до суду заборгованість відповідача перед позивачем з оплати отриманого товару за Договором не погашена в повному обсязі та складає 196 234, 32 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в стягнення з відповідача заборгованості з оплати отриманого товару за Договором в сумі 196 234, 32 грн.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у сумі 40 000 грн, суд зазначає наступне.

Факт заборгованості відповідача за отриманий товар на суму 196 234,32 грн. повністю підтверджується копіями видаткової накладної від 11.02.2020 № 105 та товаро-транспортної накладної від 11.02.2020 № АТ-00000105 (а.с. 9-10) підписаними уповноваженими представниками сторін та скріплених їх печатками.

Відповідно до пункту 5.1 договору, у випадку не проведення Покупцем оплати в строк, вказаний в п. 4.6 даного Договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% від суми боргу за кожний день прострочки платежу відповідно до ч. 5 ст. 694 та ст. 536 Цивільного кодексу України. Проценти сплачуються за весь час прострочки платежу.

Виходячи з умов Договору, кінцевим днем розрахунку за Товар, поставлений 11.02.2020 відповідно до видаткової накладної від 11.02.2020 № 105 на суму 196 234,32 грн було 18 лютого 2020 року (відраховуючи 7 календарних днів з наступного дня після здійснення поставки, а саме - з 12.02.2020).

Таким чином, заборгованість вважається простроченою з 19 лютого 2020 року.

Станом на 25.05.2020 розмір процентів становить 380693,96 грн (із розрахунку суми боргу помноженого на процентну ставку та кількість днів прострочення оплати 196 234,32 х 0,02 х 97). З метою мінімізації витрат на сплату судового позивач заявив до стягнення частину процентів в розмірі 40000,00 грн.

Оскільки нарахування процентів передбачено сторонами у договорі та не суперечить нормам цивільного законодавства суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих процентів є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі заявлених позовних вимог, а саме - у сумі 40 000 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України судовий збір в сумі 3 543,52 грн покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, пунктом 2 частини першої статті 231 та статтями 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноу Тіл Інвест» (42752, Сумська область, Охтирський район, с. Куземин, вул. Центральна, 24; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Технолоджи» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1-І, офіс 3/1; ) заборгованість у сумі 196234,32 грн за договором поставки нафтопродуктів № 254Х/19Н від 02.09.2019 та 40 000,00 грн процентів за користування коштами, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 543, 52 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 07 жовтня 2020 року

Суддя В.Л. Котельницька