ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.10.2020 Справа№ 914/1401/20

м.Львів

За заявою Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

про вжиття заходів забезпечення позову у справі №914/1401/20

за позовом: Заступника прокурора Львівської області, м.Львів, в інтересах держави в особі

позивача: Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дари Львівщини», м.Львів

до відповідача-2: Приватного підприємства «Галицький шлях», м.Львів

до відповідач-3: Приватного підприємства «Винниківський шлях», м.Львів, м.Винники

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів

про витребування майна та скасування державної реєстрації прав власності, визнання недійсними договорів іпотеки

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дари Львівщини», м.Львів

до відповідача: Львівської міської ради, м.Львів від імені та в інтересах якої діє Заступник прокурора Львівської області (Львівська обласна прокуратура), м.Львів

про визнання права власності

Суддя Щигельська О.І.

Секретар судового засідання Зарицька О.Р.

Представники сторін:

прокурор: Рогожнікова Н.Б.

від позивача: Шмотолоха О.П. представник за довіреністю

від відповідача-1: Ломага Ю.Т. адвокат

від відповідача-2: не з`явився

від відповідач-3: не з`явився

від третьої особи: Мотов Є.Г. представник за довіреністю

Заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі позивача Львівської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дари Львівщини», Приватного підприємства «Галицький шлях», Приватного підприємства «Винниківський шлях» про витребування з приватної власності ТОВ «Дари Львівщини» нежитлових приміщень, будівель, споруд цілісного майнового комплексу Ринок «Підзамче» загальною площею 1068 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Хмельницького, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та про скасування державної реєстрації права приватної власності ТОВ «Дари Львівщини» на цілісний майновий комплекс Ринок «Підзамче» загальною площею 1068 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Хмельницького, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), номер запису про право власності 33539180 від 02.10.2019, та про визнання недійсним договору іпотеки №1126 від 04.12.2019, укладеного між ТОВ «Дари Львівщини», ПП «Галицький шлях» та ПП «Винниківський шлях».

Ухвалою суду від 17.06.2020 (суддя Щигельська О.І.) вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №914/1401/20, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.07.2020 Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Окрім цього, заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Дари Львівщини», Приватного підприємства «Галицький шлях», Приватного підприємства «Винниківський шлях» про витребування майна, скасування державної реєстрації права приватної власності на цілісний майновий комплекс Ринок «Винниківський» загальною площею 1088,3 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 51, вул. Солодова, 1, 3-а та 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та визнання недійсним договору іпотеки від 04.12.2019 № 1129.

Ухвалою суду від 17.06.2020 (суддя Манюк П.Т.) відкрито провадження у справі №914/1406/20 за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.07.2020 Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 17.09.2020 по справі №914/1401/20 клопотання ТОВ «Дари Львівщини» (вх.№23456/20 від 05.08.2020) задоволено, об`єднано справи №914/1401/20 та 914/1406/20 в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі №914/1401/20; ухвалено розгляд об`єднаної справи №914/1401/20, у зв`язку зі зміною складу суду, розпочати спочатку та здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.10.2020; відповідачам встановлено строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.09.2020 по справі №914/1406/20 матеріали справи передано для розгляду у справі № 914/1401/20.

Детальний хід розгляду справ відображено в відповідних ухвалах суду.

08.10.2020 в системі документообігу суду зареєстровано заяву Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про забезпечення позову (вх.№2597/20), яку того ж дня ухвалою суду прийнято до розгляду та призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 12.10.2020.

Ухвалою суду від 12.10.2020 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дари Львівщини» від 08.10.2020 до спільного розгляду з первісним позовом у справі №914/1401/20, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, подальший розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.10.2020.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання від сторін не надходило та не заявлялось.

В судовому засіданні 12.10.2020 учасникам справи надано для ознайомлення заяву Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про забезпечення позову (вх.№2597/20 від 08.10.2020).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача підтримав зазначену заяву з підстав, зазначених у ній.

Прокурор проти заяви про забезпечення позову не заперечив.

Представник позивача у вирішенні питання про забезпечення позову поклався на розсуд суду.

Представник відповідача-1 проти задоволення такої заяви заперечив, зважаючи на її безпідставність, та долучив до матеріалів справи при супровідному листі інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (вх.№20475/20 від 12.10.2020).

Відповідачі-2,3 явки повноважних представників в підготовче засідання 12.10.2020 не забезпечили.

Розглянувши заяву Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про забезпечення позову (вх.№2597/20 від 08.10.2020), судом встановлено таке.

Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна цілісний майновий комплекс Ринок «Винниківський» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) за адресою м.Львів, вул.Личаківська, 51, зазначивши стягувачем: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про забезпечення позову (пл.Галицька, 15, м.Львів, 79008, ) та боржником: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дари Львівщини» (вул.Садова, 4, м.Львів, 79010, ).

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що державна реєстрація права приватної власності за ТзОВ «Дари Львівщини» () на цілісний майновий комплекс Ринок «Винниківський» за адресою м.Львів, вул.Личаківська, 51, здійснена з порушенням законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. До такого висновку дійшло Міністерства юстиції України за результатами розгляду скарги Львівського міського голови Садового А.І. на дії державних реєстраторів, зокрема, Ревакович І.І., яка своїм рішенням зареєструвала право приватної власності на ЦМК Ринок «Винниківський». Наказом Міністерства юстиції України від 24.06.2020 № 2183/5 скаргу Львівського міського голови Садового А.І. від 03.06.2020 року №001-вих-41665 задоволено частково, зокрема, скасовано рішення від 04.10.2019 №49019835, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Ревакович І.І.

Заявник також інформує, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про іпотеку №34491167 на ЦМК Ринок «Винниківський» накладений на підставі договору іпотеки від 04.12.2019 №1129. Незважаючи на те, що неправомірна реєстрація права власності ТзОВ «Дари Львівщини» на ЦМК Ринок «Винниківський» скасована це не позбавляє його можливості знову звернутись до суб`єкта державної реєстрації для державної реєстрації права приватної власності на майно ЦМК Ринок «Винниківський», яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова, за собою або третіми особами, що призведе до затягування вирішення справи та додаткових перешкод для повернення майна у комунальну власність територіальної громади м.Львова.

На думку заявника, в даному випадку є всі підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Додатково Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про забезпечення позову повідомляє, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування в окремому кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України по факту незаконного вибуття ЦМК Ринок «Винниківський» з комунальної власності територіальної громади м.Львова. Отже, заявник вважає, що існує реальний ризик здійснення дій для неправомірної реєстрації права приватної власності на частину майна, що належить до ЦМК за адресами: м.Львів, вул. Солодова, 4, та м.Львів, вул. Б.Хмельницького, 120, а саме ЦМК Ринок «Винниківський» за собою або третіми особами.

При винесенні ухвали суд керувався таким.

Відповідно до положень ст.136 ГПК України, господарський суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Одним із заходів забезпечення позову, згідно з п.1 ч.1 ст. 137 ГПК України, є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 року у справі №640/7285/19, забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Слід також зазначити, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд звертає увагу на те, що приписами ст.136 ГПК України, передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №914/1257/18). Тобто, за замістом ч.2 ст.136 ГПК України, у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звертається (має намір звернутися) позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 23.05.2019 у справі №915/1792/18).

Предметом спору у справі №914/1401/20 в частині вимог, що стосуються цілісного майнового комплексу ринку «Винниківський» є витребування майна, скасування державної реєстрації права приватної власності на цілісний майновий комплекс Ринок «Винниківський» загальною площею 1088,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 51, вул. Солодова, 1, 3-а та 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та визнання недійсним договору іпотеки від 04.12.2019 № 1129.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Попри те, що при розгляді скарги Львівського міського голови Садового А.І. від 03.06.2020 №001-вих-41665, Міністерство юстиції України наказом від 24.06.2020 №2183/5 вирішило скасувати рішення від 04.10.2019 №49019835, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Ревакович І.І., у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно така інформація відсутня. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №227725110 від 12.10.2020 вбачається, що власником цілісного майнового комплексу Ринок «Винниківський» є ТОВ «Дари Львівщини» (номер запису про право власності: 33539107).

Завданням накладення арешту на майно в господарському процесі як заходу забезпечення позову є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Вказаної позиції притримується також Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у справі № 910/608/19 від 04.10.2019.

Попри твердження заявника, в матеріалах справи відсутні та до заяви про забезпечення позову Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради не долучено доказів на підтвердження того, що відповідачем-1 вчиняються будь-які дії, спрямовані на відчуження цілісного майнового комплексу Ринок «Винниківський» третім особам, навпаки, ним подано зустрічну позовну заяву про визнання свого оспорюваного права власності на таке нерухоме майно.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 140, 234, 235 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про забезпечення позову по справі №914/1401/20 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 12.10.2020 року і може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому ст.255 ГПК України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 16.10.2020.

Суддя О.І. Щигельська