ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 Справа № 917/504/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д. М., за участю секретаря судового засідання Бойченко Л. О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Кременчуцької міської ради Полтавської області

до фізичної особи - підприємця Біліченко Яни Ігорівни

про стягнення суми основного боргу

за участю представників сторін:

від позивача Гриценко К. В., дов. № 555 від 26.12.2019

від відповідача: не з`явився

Обставини справи: Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулася в суд з позовом до фізичної особи - підприємця Біліченко Яни Ігорівни про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 51522,89 грн.

В позові зазначає, що підставою для звернення до суду стало те, що в період з 21.02.2017 по 21.02.2020 (включно) відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації нежитлової будівлі, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання могла б отримати у разі оформлення відповідачем згідно з вимогами статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 9333 від 31.08.2020) проти позову заперечує, зазначає, що додані до позовної заяви докази не свідчать про використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0013 у розмірі 0,0245 га.

Разом з відзивом на позов відповідачем поданий Висновок експерта № 532-20 за результатами проведення будівельно - технічної експертизи вбудовано - прибудованого магазину промислових товарів, розташованого в м. Кременчуці Полтавської області по проспекту Лесі Українки (50 років Жовтня) від 27.08.2020.

Також, відповідач зазначає, що оскільки інформація про земельну ділянку не внесена до Державного земельного кадастру, тому вона не може вважатися сформованою земельною ділянкою в розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України.

Позивач у листі від 03.07.2020 (вх. № 6965) на виконання вимог ухвали Господарського суду Полтавської області від 09.06.2020 пояснив, що на земельну ділянку площею 0,0245 га за адресою: проспект Лесі Українки, буд. 65. м. Кременчук, Полтавська область з присвоєним кадастровим номером :02:003:0013 документація із землеустрою була складена в 2004 році, тому відомості про земельну ділянку не внесено в Державний земельний кадастр.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 9941 від 14.09.2020) зазначив, що між попереднім власником нерухомого майна - фізичною особою - підприємцем Волинець Н. Е. та Кременчуцькою міською радою Полтавської області був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0013, загальною площею 0,0245 для обслуговування вбудовано-прибудованого магазину промислових товарів по проспекту Лесі Українки (колишня назва 50-річчя Жовтня), буд. 65. м. Кременчук, Полтавська область. Строк дії договору закінчився 01.05.2011.

Отже, після закінчення договору оренди земельної ділянки у фактичному користуванні Волинець Н. Е., а в подальшому у відповідача перебуває земельна ділянка загальною площею 0,0245 га, оскільки жоден з них до Кременчуцької міської ради Полтавської області стосовно надання згоди на її поділ не звертався, тому відсутні підстави вважати, що спірна земельна ділянка використовувалася відповідачем в період з 21.02.2017 по 21.02.2020 в іншому розмірі (площі), ніж той, що визначений при формуванні земельної ділянки та укладенні договору оренди земельної ділянки 06.04.2006.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.03.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.09.2020 суд закрив підготовче провадження у справі № 917/504/20, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 14:30 06.10.2020.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 4 від 01.07.2013 у власності Біліченко Яни Ігорівни на підставі договору купівлі-продажу перебуває нерухоме майно, а саме: вбудовано-прибудований магазин промислових товарів загальною площею 245,2 кв. м за адресою: проспект Лесі Українки (колишня назва 50-річчя Жовтня), буд. 65. м. Кременчук, Полтавська область.

Як стверджує позивач, зазначений об`єкт нерухомості розташований на сформованій земельній ділянці комунальної форми власності з присвоєним кадастровим номером :02:003:0013.

Проте позивач, з моменту реєстрації нерухомого майна відповідач так і не вчинив дій щодо оформлення документів на право користування зазначеною земельною ділянкою.

Так, у період з 21.02.2017 року по 21.02.2020 року включно відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту нерухомого майна (вбудовано - прибудованого магазину промислових товарів), що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно з вимогами статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Як убачається з положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до визначення, наведеного у частині першій статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Законом України "Про Державний земельний кадастр" визначено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

За змістом статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина 1 статті 9 зазначеного Закону).

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України "Про державний земельний кадастр" на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності);

координати поворотних точок земельної ділянки;

лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки;

кадастровий номер земельної ділянки;

кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності);

межі земельних угідь;

межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту;

контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід`ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

В наявній у справі копії кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0013 (а. с. 9) відсутні контури об`єктів нерухомого майна.

Інших доказів розміщення нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0013, яке належить відповідачеві, та відповідно, доказів на підтвердження користування спірною земельною ділянкою в період з 21.02.2017 по 21.02.2020 матеріали справи не містять.

Разом з відзивом на позов відповідачем поданий Висновок експерта № 532-20 за результатами проведення будівельно - технічної експертизи вбудовано - прибудованого магазину промислових товарів, розташованого в м. Кременчуці Полтавської області по проспекту Лесі Українки (50 років Жовтня) від 27.08.2020, складений на його замовлення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Як убачається з Висновку (а. с. 104) у відповідності до вимог статті 101 частини 5 Господарського процесуального кодексу України висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність з завідомо неправдивий висновок.

У Висновку експерта № 532-20 за результатами проведення будівельно - технічної експертизи вбудовано - прибудованого магазину промислових товарів, розташованого в м. Кременчуці Полтавської області по проспекту Лесі Українки (50 років Жовтня) від 27.08.2020 (а. с. 103 - 107) зазначено, що у зв`язку з відсутністю межових знаків (металевих штирів) по лініях: 1-2-3-4-5, 7--8-1 земельної ділянки (кадастровий номер :02:003:0013) визначити, яка частина приміщення вбудовано - прибудованого магазину промислових товарів, розташованого в м. Кременчуці Полтавської області по проспекту Лесі Українки (50 років Жовтня) знаходиться на земельній ділянці загальною площею 245 м2 кадастровий номер :02:003:0013 на даний час не представляється можливим.

Під приміщенням вбудовано - прибудованого магазину промислових товарів, розташованого в м. Кременчуці Полтавської області по проспекту Лесі Українки (50 років Жовтня) розташовані підвальні приміщення.

Площа нежитлового приміщення вбудовано - прибудованого магазину промислових товарів, розташованого в м. Кременчуці Полтавської області по проспекту Лесі Українки (50 років Жовтня), яка знаходиться над підвальним приміщенням становить 245,2 м2.

Також, слід зазначити, що наявність договірних відносин Кременчуцької міської ради з попереднім власником нерухомого майна - фізичною особою - підприємцем Волинець Н. Е. не свідчить про користування спірною земельною ділянкою відповідачем у зазначеному розмірі.

З огляду на викладене позивач не надав суду належних та допустимих доказів користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0013 площею 245,2 кв. м в період з 21.02.2017 по 21.02.2020.

Зазначені обставини виключають можливість обчислювати розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову в позові.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 232 - 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13.10.2020.

Суддя Д. М. Сірош