ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з а б е з п е ч е н н я п о з о в у

12 жовтня 2020 року Справа № 926/2349/20

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця Миколи Васильовича

розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Редько Олексія Миколайовича про забезпечення позову у справі

за позовом: фізичної особи-підприємця Редько Олексія Миколайовича

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці

про зобов`язання внести зміни в п. 10.1. договору оренди нерухомого військового майна №305/2017 від 15.11.2017 року

без участі представників сторін

В С Т А Н О В И В :

09.10.2020 року Фізична особа-підприємець Редько Олексій Миколайович звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом, в якому просить зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці прийняти рішення щодо внесення змін в п. 10.1. договору оренди нерухомого військового майна №305/2017 від 15.11.2017 року та викласти його в наступній редакції: «Цей договір укладено строком на 5 (п`ять) років, що діє з « 15» листопада 2017 року по « 14» листопада 2022 року включно», підготувати та укласти договір в новій редакції.

Разом з позовною заявою, фізична особа-підприємець Редько О.М. подав заяву про забезпечення позову за вх.№ 2351 від 09.10.2020 року, а саме: заборонити Квартирно-експлуатаційному відділу м. Чернівці та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання в доступі орендарю до орендованих ним відповідно Договору оренди нерухомого військового майна №305/2017 від 15.11.2017 року нежитлових вбудованих приміщень четвертого поверху (№№ 4-73, 4-75, 4-76, 4-77, 4-78) загальною площею 43,3 кв.м, в будівлі (літ. А) Гарнізонного будинку офіцерів (інв. № 4) військового містечка № 101 розташованого за адресою: м. Чернівці, площа Театральна, 6.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що договір оренди нерухомого військового майна №305/2017 від 15.11.2017 року, укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці та фізичною особою-підприємцем Редьком Олексієм Миколайовичем, згідно п. 10.1. договору закінчується 15.10.2020 року, проте орендодавець не задовольнив подану позивачем заяву від 30.06.2020 року щодо внесення змін в п. 10.1. договору, хоча згідно вимог п. 130 «Порядку передачі в оренду державного та комунального майна» прийняття рішення про задоволення заяви про внесення змін до договору оренди вважається погодженим уповноваженим органом управління ще 21.08.2020 року, а обов`язок прийняти рішення у відповідача виник 27.08.2020 року. Відповідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено. Згідно ч. 1 ст. 25 Закону у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди. Таким чином невжиття заходів забезпечення позову може призвести до обмеження доступу орендодавцем до орендованого приміщення та передачі в користування іншим особам, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов до таких висновків:

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 ГПК України визначено заходи забезпечення позову. Так, частиною 1 зазначеної статті Кодексу визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними в пунктах 1-9 цієї частини (пункт 10).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення, у разі її задоволення, не вимагатиме примусового виконання, у цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Тобто, у випадку існування реальної загрози ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду, невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо орендованого майна, у випадку ухвалення рішення на користь позивача, не забезпечить реального захисту його прав.

Врахувавши наведене, суд дійшов висновку, що невжиття заходів до забезпечення позовних вимог шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання в доступі орендарю до орендованих ним відповідно Договору оренди нерухомого військового майна №305/2017 від 15.11.2017р нежитлових вбудованих приміщень четвертого поверху (№№ 4-73, 4-75, 4-76, 4-77, 4-78) загальною площею 43,3 кв.м, в будівлі (літ. А) Гарнізонного будинку офіцерів (інв. № 4) військового містечка № 101 розташованого за адресою: м. Чернівці, площа Театральна, 6, може у випадку задоволення позову, значно ускладнити або позбавить позивача ефективного захисту або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся; вжиття такого заходу є адекватним змісту можливого порушеного права, на відновлення якого поданий позов, та, за умови його задоволення, не створить складнощів при виконанні рішення та не дозволить відповідачу вчинити дії для унеможливлення його відновлення.

За таких обставин, заява фізичної особи-підприємця Редько Олексія Миколайовича про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд, враховуючи положення ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, констатує відсутність на час прийняття цієї ухвали відомостей, достатніх для припущення про ймовірність виникнення збитків осіб, щодо яких вживаються заходи, та не вбачає необхідності щодо вжиття зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 144, 232, 233, 234, 235 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву фізичної особи-підприємця Редько Олексія Миколайовича про забезпечення позову - задовольнити.

2. Заборонити Квартирно-експлуатаційному відділу м. Чернівці та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання в доступі орендарю до орендованих ним відповідно Договору оренди нерухомого військового майна №305/2017 від 15.11.2017 року нежитлових вбудованих приміщень четвертого поверху (№№ 4-73, 4-75, 4-76, 4-77, 4-78) загальною площею 43,3 кв.м, в будівлі (літ. А) Гарнізонного будинку офіцерів (інв. № 4) військового містечка № 101 розташованого за адресою: м. Чернівці, площа Театральна, 6.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.10.2020 року.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.В. Швець