ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2520/20

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м.Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків, м.Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , м.Харків
про стягнення 1759,40 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків про стягнення 1759,40 грн. 3% річних та пені за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2520/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановивши учасникам справи строки для надання заяв по суті спору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.09.2020 року залучено до участі у справі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_1 .

Учасники справи надали до суду наступні документи:

- відзив відповідача (вх.№19276 від 20.08.20), в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на затримку в отриманні рахунків, внаслідок чого відбулась більш пізня оплата, та з клопотанням про зменшення пені на 90%, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань, про покладення судового збору на позивача;

- відповідь позивача на відзив (вх.№19545), в якій позивач зазначає, що рахунки надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах, а якщо там вони не отримані, то надсилаються поштою, позивач вважає, що рахунки вважаються отриманими споживачем з дня відправлення, також позивач наголошує, що відсутність асигнувань не є підставою для звільнення від відповідальності;

- письмові пояснення 3-ої особи (вх.№20021 від 01.09.2020 р.) про зменшення пені на 30%.

Судом прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи надані документи.

Крім того, 07.10.2010 року до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог (зменшення позовних вимог) (вх.№23304 від 07.10.2020р., вих.№15-10/501 від 05.10.2020 р.), в якій позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними:

- стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу на користь Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 763-069 від 01.01.2019 у сумі 1754,24 грн., що складається з: пені у сумі 1576,62 грн. та 3% річних у сумі 177,62 грн.

Дослідивши заяву позивача про уточнення (зменшення) позовних вимог, суд дійшов висновку про залишення її без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», ГПК… не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об`єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (п.3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (ч.21-22 постанови Верховного суду від 18.03.2018р. у справі №916/1764/17).

Дослідивши заяву позивача про уточнення позовних вимог, суд встановив, що зазначена в ній загальна сума стягнення є меншою, ніж заявлено в позові, отже, подана заява є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Однак, позивачем в наданій заяві зазначено про сплату відповідачем частини заявленої до стягнення суми 3% річних за спірний період, та доповнено стягнення 3% річних за червень 2020 року, що не є предметом в позовній заяві. Отже, вимога про стягнення 3% річних за червень 2020 року є новим предметом позову.

Таким чином, заява позивача одночасно є заявою про зміну предмета позову та зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.2 та ч.3 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно з ч.3 ст.252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, заява позивача подана після спливу тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, тобто, з пропуском встановленого законом строку для подання відповідної заяви, у зв`язку з чим, до розгляду не приймається.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 року (далі - Закон), з 01.01.2019 року ПрАТ Харківенергозбут є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 року №505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року №1268.

ПрАТ Харківенергозбут, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 року в порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Слід відзначити, що відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Таким чином, правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 року залишається АТ Харківобленерго, яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Відповідно до статті 4 Закону України Про ринок електричної енергії (далі - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Законом України від 23.11.2018 року №2628 Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України Про ринок електричної енергії для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розмішує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст.63 Закону).

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також, згідно з п.7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року №1268 (далі - Постанова) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

За адресою: Харківська обл., Борівський р-н., смт. Борова, вул. Північна, згідно з договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №763-069 від 01.01.2019 року, Військова частина НОМЕР_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає Приватне акціонерне товариство Харківенергозбут на умовах Комерційної пропозиції №2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів (копія заяви - приєднання та копія договору електричної енергії постачальником універсальних послуг №763-069 від 01.01.2019 року наявні в матеріалах справи).

Додатковою угодою від 01.01.2019 року до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №763-069 від 01.01.2019 року додалась третя сторона Договору, а саме Платник - Квартирно - експлуатаційний відділ м.Харків, та було внесено зміни до Комерційної пропозиції №2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, а саме в частині: всі оплати по Договору здійснює Платник (Квартирно - експлуатаційний відділ м.Харків).

Відповідно, Платником за Договором № 763-069 від 01.01.2019 року є Квартирно - експлуатаційний відділ м.Харків (Відповідач).

Згідно з п.10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п.4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію Військовою частиною НОМЕР_1 ПрАТ Харківенергозбут проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - АТ Харківобленерго.

Обставини, які обґрунтовують позовні вимоги.

За умовами п.3 комерційної пропозиції №2 розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Платником один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Пунктом 4 комерційної пропозиції №2 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду та має бути оплачений Платником протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. Рахунки надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго В/Ч НОМЕР_1 проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:

- за вересень 2019 на суму 20863,86 грн., 01.10.2019 рахунок отримав наручно представник В/Ч НОМЕР_1 . Строк оплати рахунку по 16.10.2019. Рахунок було оплачено платіжним дорученням № 1203 від 28.10.2019 на суму 20 863,86 грн.;

- за жовтень 2019 на суму 54018,18 грн., 01.11.2019 рахунок отримав наручно представник В/Ч НОМЕР_1 . Строк оплати рахунку по 15.11.2019. Рахунок було оплачено платіжними дорученнями № 1295 від 18.11.2019 на суму 42 485,25 грн. та № 1443 від 10.12.2019 на суму 11 532,93 грн.;

- за грудень 2019 на суму 69050,42 грн., 03.01.2020 рахунок отримав наручно представник В/Ч НОМЕР_1 . Строк оплати рахунку по 20.01.2020. Рахунок було оплачено платіжним дорученням № 32 від 04.02.2020 на суму 69 050,42 грн.

- за лютий 2020 на суму 57 876,97 грн., 02.03.2020 рахунок отримав наручно представник В/Ч НОМЕР_1 . Строк оплати рахунку по 17.03.2020. Рахунок було оплачено платіжним дорученням № 161 від 26.03.2020 на суму 57 876,91 грн.

Відповідно до п.6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Проте, Платник (Відповідач) свої зобов`язання щодо оплати рахунків у відповідності до положень Договору у строк не виконав.

Відповідач стверджує, що постачальник несвоєчасно видав рахунки споживачу, а споживач невчасно передав рахунки платнику.

Пунктом 4 комерційної пропозиції №2 до договору електричної енергії постачальником універсальних послуг №763-069 від 01.01.2019 року (далі - Договір) встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду та має бути оплачений Платником протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем.

Рахунки надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Умови отримання та оплати рахунків зазначені у Договорі. ПрАТ Харківенергозбут надає рахунки саме тоді, коли споживач приходить за рахунками у відповідний структурний підрозділ. Отже, твердження про видачу рахунків з простроченням є хибним. Всі рахунки надавались споживачу в дату, коли він звертався за ними.

Відносини між споживачем та платником не регулюються умовами Договору, а отже несвоєчасна передача рахунків споживачем платнику ніяким чином не виправдовує несвоєчасну оплату за використану електричну енергію.

Пунктом 7 комерційної пропозиції №2 передбачено, що у разі порушення Платником строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання Споживачем. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються Платником на рахунок Постачальника.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не Встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України та ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

ПрАТ Харківенергозбут як Постачальник, виконав свої зобов`язання по Договору в повному обсязі, але Квартирно - експлуатаційний відділ м.Харків умови Договору щодо своєчасної сплати спожитої Військовою частиною НОМЕР_1 електричної енергії у встановлені Договором строки не виконав, внаслідок чого у Відповідача утворилась заборгованість з пені та 3 % річних, за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року, яка станом на 01.05.2020 року становить 1759,40 грн., з яких:

- 1 576,62 грн. пеня;

- 182,78 грн. 3% річних.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ст.49 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В частині 2 статті 343 ГК України зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Позивачем нараховано 1576,62 грн. пені за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року, на заборгованість за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року відповідно.

Перевіривши відповідний розрахунок, суд приходить до висновку про його арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України.

Щодо стягнення 3% річних суд встановив наступне.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Позивачем нараховано 182,78 грн. 3% річних за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року, на заборгованість за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року відповідно.

Перевіривши відповідний розрахунок, суд приходить до висновку про його арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України.

При цьому суд зазначає, що в наданій позивачем заяві про уточнення (зменшення) позовних вимог зазначено про сплату відповідачем 5,10 грн. 3% річних за спірний період в день подання позову до суду.

Однак, дослідивши надане платіжне доручення, судом встановлено, що відповідачем сплачено частину заборгованості з призначенням платежу - "3% річних за червень 2020 року".

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати дану оплату сплатою 3% річних за спірний період, зазначений в позові (жовтень 2019 року - березень 2020 року).

Отже, підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення 5,10 грн. 3% річних за спірний період, згідно з п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, відсутні.

Щодо відсутності бюджетних асигнувань суд зазначає наступне.

Відповідач посилається на відсутність коштів та належності до бюджетної організації, що фінансується з загального державного бюджету, при цьому не надає жодного документального підтвердження свого скрутного матеріального становища.

Нарахування зазначених сум проводилися відповідно до умов Договору, Комерційної пропозиції № 2 до Договору та норм діючого законодавства, а саме:

- сума пені нарахована відповідно до ст. 232 ГК України, Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань № 543/96-ВР від 22.11.1996 та п. 7 Комерційної пропозиції № 2 до Договору;

- сума 3% річних нараховані на підставі ст.625 ЦК України, відповідно до якої, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Зазначені проценти не слід змішувати з неустойкою: вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, отже стягуються незалежно від вини боржника.

Крім того, законодавець не звільняє від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачених ст.230 ГК України, ст.ст. 549, 625 ЦК України, організацій, які являються бюджетними та фінансуються з загального державного бюджету. Відповідно до ч.2 ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Частина 1 статті 233 ГК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені) у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", роз`яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, та лише у виняткових випадках.

За таких обставин, суд не вважає даний випадок винятковим, оскільки відповідач посилається на ту обставину, що причиною невиконання зобов`язань перед позивачем є несвоєчасне фінансування з державного бюджету України, незадовільний майновий стан відповідача, проте документального підтвердження майнового становища відповідача до суду не надано.

Незалежно від того, що стало причиною відсутності у відповідача необхідної суми грошей (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, суд зазначає, що затримка бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності або зменшення розміру пені за порушення договірного зобов`язання.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Згідно з ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, відсутність підстав для звільнення відповідача від оплати штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання та від сплати судового збору, відсутність підстав для зменшення пені на 90% (як того просить відповідач у своєму відзиві на позовну заяву) чи на 30% як прохає 3-тя особа, у зв`язку чим позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

Керуючись ст.ст.46, 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу м.Харків (адреса: 61024, м.Харків, вул.Пушкінська, буд.61; ) на користь Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут (адреса: 61037, м.Харків, вул.Плеханівська, 126; ; п/р НОМЕР_2 в AT Мегабанк, код банку 351629, ІПН: 26) 1576,62 грн. пені, 182,78 грн. 3% річних, 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "09" жовтня 2020 р.

Суддя К.В. Аріт