ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020м. ДніпроСправа № 904/4406/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Сироти М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЖКОКС"

до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 29086,09грн. шкоди, завданої нестачею вантажу

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ЗАПОРІЖКОКС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - відповідач) про стягнення 29086,09грн. шкоди, завданої недостачею.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4406/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2020.

Ухвалою від 18.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 02.09.2020.

01.09.2020 через відділ документального забезпечення від позивача до суду надійшла заява за вих.№б/н від 27.08.2020 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 04.09.2020 у задоволенні заяви від 27.08.2020 за вих.№б/н відмовлено.

02.09.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача до суду надійшов відзив за вих.№НЮс-06/1540 від 01.09.2020 в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у розмірі 29086,09грн. Відзив за вих.№НЮс-06/1540 від 01.09.2020 прийнято до розгляду.

Ухвалою від 04.09.2020 призначено розгляд справи по суті на 24.09.2020.

16.09.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 11.09.2020 за вих.№б/н про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 21.09.2020 у задоволенні заяви від 11.09.2020 за вих.№б/н відмовлено.

21.09.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив від16.09.2020 за вих.№б/н у якій заперечує проти позиції відповідача. Відповідь на відзив від16.09.2020 за вих.№б/н прийнято до розгляду.

Ухвалою від 24.09.2020 розгляд справи по суті відкладено на 13.10.2020.

06.10.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло заява від 01.10.2020 за вих.№б/н про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 07.10.2020 у задоволенні заяви позивача від 01.10.2020 за вих.№б/н про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

07.10.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 01.10.2020 за вих.№НЮ-06/1734 з доданою до нього постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.09.2020 по справі №910/15076/19. Звернення уваги на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, господарський суд розцінює як заперечення та приймає до розгляду.

У відповідності до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, строк для розгляду справи по суті розпочато.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, шістдесятиденний строк з дня відкриття провадження у справі спливає 17.10.2020.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

13.10.2020 здійснено розгляд справи по суті.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 13.10.2020 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено вступну та резолютивну частину рішення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

12.11.2019 між позивачем та ПРАТ "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ" укладено договір №0103/11798/1349 (далі - договір), за умовами якого ПРАТ "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ" зобов`язався передати, а позивач прийняти та оплатити сировинні, паливно-енергетичні, матеріально-технічні матеріали (далі - ресурси) на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 1 Специфікації №22 від 22.05.2020 до договору зобов`язалося поставити позивачу 7671,55т вугілля Г, концентрат Г (0-50), країна походження Росія.

27.05.2020 на виконання договору та Специфікації №22 від 22.05.2020 до договору на адресу позивача (вантажоодержувача) направлена партія концентрату вугілля кам`яного у вагоні №63243968 за залізничною накладною №40244444.

03.06.2020 на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці складено комерційний акт №460005/648 про наявність виїмки, а саме у комерційному акті №460005/648 від 03.06.2020 зафіксовано, що вагон №63243968 вантажопідйомністю 70т прибув поїздом №2162. Вагон у технічному стані справний. У розділі "Д" міститься опис виявленої втрати вантажу під час перевезення із зазначенням кількості недостачі.

Вартість вантажу складає 2876,28грн. за 1тонну, що підтверджується рахунком-фактурою та актом прийому-передачі ПРАТ "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ" №93266091 від 31.05.2020, Специфікацією №22 від 22.05.2020.

Рахунок-фактуру №93266091 від 31.05.2020 позивач оплатив ПРАТ "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ" у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № від 24.06.2020.

З урахуванням норми природної втрати, загальна недостача партії вугілля у вагоні №63243968 складає 8427кг загальною вартістю 29086,09грн., з урахуванням ПДВ.

Короткий зміст заперечень відповідача та узагальнення його доводів.

Вартість вантажу визначається виключно на підставі документа відправника.

Відправником згідно накладних є ТОВ "МЕТІНВЕСТ-ШИППІНГ".

Вантажоодержувач не надав копії договору між вантажовідправником ТОВ "МЕТІНВЕСТ-ШИППІНГ" та посередником ПАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ".

За таких обставин, вартість вантажу не підтверджена жодним належним та допустимим доказом.

Крім того, до вантажу, що перевозився по накладній №40244444 у вагоні №63243968 повинна застосовуватися норма недостачі у розмірі 2%.

Таким чином, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у розмірі 29086,09грн.

Доводи позивача на відзив.

Позивач стверджує, що відправником вантажу, в першу чергу, є вантажовласник товару (вантажу), який при передачі прав власності на товар (вантаж) складає документи, які підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу та інші відомості про товар (вантаж).

Крім того, позивач звертає увагу, що графа 20 залізничної накладної №4024444 не містить інформації про те, що вантаж має (або завантажувався) у вологому стані.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, предметом доказування у господарській справі є лише ті факти, які мають матеріально-правове значення, тобто факти без з`ясування яких не можна правильно вирішити справу по суті.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі такі:

1. Обставини перевезення вантажу.

2. Правомірність заявлених позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України (далі-Статут) Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; Статутом регламентуються організація та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Господарський суд встановив, що за залізничною накладною №40244444 направлена партія концентрату вугілля кам`яного у вагоні №63243968 зі станції Миколаїв-Вантажний на станцію призначення Запоріжжя-Ліве.

Уклавши із залізницею угоду на перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом, щодо меж відповідальності перевізника і вантажовідправника та погодився з ними.

За положеннями статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

На підставі актів загальної форми №10888 від 01.06.2020 станції Миколаїв, акту загальної форми №43154 від 02.06.2020 станції Запоріжжя-Ліве, проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, прибувшего відправкою, вказаній на лицьовій стороні цього акту, зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №085 огляд-перевірка 18.05.2020, прийомоздавальником поїздів ОСОБА_2., прийомоздавальником заводу ОСОБА_1 , слідчим Заводського ВП Нестеренком О.С., у присутності заступника начальника станції Тетері О.М.. Згідно перевізного документу у вагоні значиться нетто 67300кг, тара 23500кг. Фактично виявилося брутто 81700кг, тара з документу 23500кг, нетто 58200кг, що менше документа на 9100кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні нижче рівня бортів 30см, нерівномірне. Вантаж марковано вапном, що відповідає перевізному документу. Виїмки на 1-3-ми люками довжиною 300см, шириною 280см, глибиною 30см, праворуч над 5-6 люками довжиною 200см, шириною 100см, глибиною 50см, над 6-7 люками довжиною 250см, шириною 280см, глибиною 40см. Виїмки марковано вапном згідно акту загальної форми №10888 від 01.06.2020 станції Миколаїів. Відсутній вантаж вміститися міг. В технічному відношенні вагон справний, бездверний, люка закриті, просипу вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за не збережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Оскільки спірні вагони прийнято залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідно до положень статті 110 Статуту залізниці України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, покладається на залізницю.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Також відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР "Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов`язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери; оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються у повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням викладеного, відповідальність за вагову недостачу вантажу слід покласти на відповідача.

Відповідно до статті 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно статті 133 Статуту передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

У пункті 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила видачі вантажів), встановлено норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси.

Зокрема, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;

2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Господарський суд встановив, що відповідно до зазначеної інформації у накладній №40244444 від 31.05.2020 (графа 20 "Найменування вантажу") вантаж - вугілля кам`яне перевозився у вологому стані (вологість - 9,94%).

Відтак, господарський суд визнає заперечення відповідача в частині того, що до вантажу, який перевозився по накладній №40244444 у вагоні №63243968 повинна застосовуватися норма недостачі у розмірі 2%.

Господарський суд здійснивши власний перерахунок недостачі вантажу дійшов висновку, що з урахуванням норми природної втрати у розмірі 2%, втрати вантажу під час перевезення складають 22302,68грн., з яких, ураховуючи вартість 1 (однієї) тони відвантаженого вугілля - 2876,28грн. без ПДВ, згідно рахунку-фактури №93266091 від 31.05.2020.

Таким чином, господарський суд вважає, що позовні вимоги є частково доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ ВІДПОВІДАЧА.

Господарський суд встановив, що на підтвердження вартості втраченого вантажу позивач надав для долучення до матеріалів справи рахунок-фактури №93266091 від 31.05.2020; акт прийому-передачі №93266091 від 31.05.2020; платіжне доручення № від 24.06.2020 щодо сплати вартості вугілля кам`яного. Отже, логічним є висновок, що позивач довів належними та допустимими доказами вартість вантажу. Відтак, заперечення відповідач у зазначеній частині відхиляються як необґрунтовані.

Факт втрати вантажу під час перевезення не спростовано, а отже відповідальність покладається на відповідача.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1611,81грн., з урахуванням того, що 76,68% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 200-201, 204-205, 218-220, 222, 232-233, 236-242, 247-248, 252, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЖКОКС" (69600, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ДІАГОНАЛЬНА, будинок 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00191224) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40081237) про стягнення 29086,09грн. шкоди, завданої нестачею вантажу задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40081237) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЖКОКС" (69600, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ДІАГОНАЛЬНА, будинок 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00191224) 22302,68грн. (двадцять дві тисячі триста дві грн. 68 коп.) шкоди, завданої нестачею вантажу; 1611,81грн. (одна тисяча шістсот одинадцять грн. 81 коп.) судового збору.

В частині стягнення з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40081237) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЖКОКС" (69600, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ДІАГОНАЛЬНА, будинок 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00191224) 6783,42грн. шкоди, завданої нестачею вантажу відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Складання повного рішення відкладено на строк не більш п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 15.10.2020.

Суддя І.В. Петренко