ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 Справа № 917/1147/20

м. Полтава

за позовною заявою Приватного підприємства Компанія КАС-Трейд, вул. Дмитра Коряка, 3, кімн. 417, м. Полтава, 36003

до Державного підприємства Полтавський комбінат хлібопродуктів, вул. Небесної Сотні, 69, м. Полтава, 36022

про стягнення 777 169,89 грн.,

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 777 167,89 грн. основного боргу за договором поставки № 163 від 16.12.2016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не здійснив оплату товару поставленого позивачем на умовах договору поставки № 163 від 16.12.2016.

Ухвалою від 16.07.2020 позовна заява була залишена без руху з підстав невиконання позивачем вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України (а.с. 58-59).

Позивач в термін, визначений судом, усунув недоліки позовної заяви та ухвалою від 18.08.2020 (а.с. 75-76) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Зазначена ухвала направлялась сторонам, в т.ч. відповідачу за його юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 53-57) та отримана позивачем 21.08.2020, відповідачем02.09.2020, про що свідчать відмітки на поштових повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с. 77-78).

У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Приватним підприємством «Компанія «КАС-Трейд», як Постачальником, та Державним підприємством Полтавський комбінат хлібопродуктів, як Покупцем, був укладений договір поставки № 163 від 16.12.2016 (далі Договір, а.с. 12), на умовах якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця зерно пшениці (надалі товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1 Договору).

За п.п. 2.2, 3.1 Договору, загальна кількість товару та ціна на поставлений товар, визначається в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Загальна сума даного Договору складає сумарну вартість поставлених партій товару згідно з Специфікаціями, які є невід`ємною частиною цього Договору (п. 3.3 Договору).

За п. 5.1 Договору, оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, згідно умов, вказаних в Специфікаціях.

На виконання умов укладеного Договору сторонами підписані наступні Специфікації на поставку товару на загальну суму 3 289 289,70 грн. (а.с. 13-19):

- № 1 від 16.12.2016 на суму 178 740,00 грн.;

- № 2 від 27.12.2016 на суму 379 980,00 грн.;

- від 08.02.2017 на суму 189 974,16 грн.;

- від 14.02.2017 на суму 192 042,17 грн.;

- від 23.05.2017 на суму 1 386 134,12 грн.;

- від 02.06.2017 на суму 185 269,25 грн.;

- від 13.06.2017 на суму 777 150,00 грн.

В п. 3 зазначених Специфікацій зазначено, що оплата товару: 100% попередня оплата шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Якщо кількість відвантаженого товару більша за кількість вказану в даній Специфікації, то Покупцю надається рахунок на доплату і в термін 1 (один) календарний день оплачується сума неоплаченого товару.

На виконання умов укладеного Договору та Специфікацій до нього позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 3 289 289,70 грн. за видатковими накладними (а.с. 24-36):

- № 17 від 16.12.2016 на суму 178 740,00 грн.;

- № 21 від 27.12.2016 на суму 199 080,00 грн.;

- № 22 від 29.12.2016 на суму 180 900,00 грн.;

- № 8 від 08.02.2017 на суму 189 974,16 грн.;

- № 12 від 14.02.2017 на суму 192 042,17 грн.;

- № 58 від 23.05.2017 на суму 199 595,36 грн.;

- № 59 від 24.05.2017 на суму 393 127,32 грн.;

- № 60 від 25.05.2017 на суму 395 314,12 грн.;

- № 62 від 26.05.2017 на суму 398 097,32 грн.;

- № 65 від 02.06.2017 на суму 185 269,25 грн.;

- № 66 від 13.06.2017 на суму 196 812,00 грн.;

- № 67 від 14.06.2017 на суму 374 022,00 грн.;

- № 68 від 15.06.2017 на суму 206 316,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору, перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформляється видатковою накладною, яка виписується на підставі довіреності, виданої Покупцем.

Згідно п. 11.2 Договору, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2017 року в частині постачання товару та до повного виконання в частині фінансових розрахунків.

За даними позивача, відповідач оплату отриманого товару здійснив частково в сумі 2 242 181,81 грн.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків № 1 від 21.06.2018 (а.с. 38), підписаного представниками сторін та скріпленого печатками, заборгованість відповідача на користь позивача станом на 21.06.2018 складає 1 047 107,89 грн.

За актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 22.06.2018 (а.с. 39) грошове зобов`язання відповідача перед позивачем по Договору припинилось на суму 269 940,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений за Договором товар становить 777 167,89 грн.

Позивач звертався до відповідача із вимогою про виконання зобов`язання від 25.06.2020 (а.с. 20-22) із вимогою оплатити заборгованість за фактично поставлений товар в сумі 777 167,89 грн. Відповідач зазначену претензію залишив без реагування, заборгованість за отриманий товар не сплатив, що стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення 777 167,89 грн.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач передав відповідачу товар, визначений в Специфікаціях до Договору (а.с. 13-19) за видатковими накладними (а.с. 24-36) на загальну суму 3 289 289,70 грн.

Відповідач не здійснив попередню оплату за товар в порядку, визначеному п. 3 Специфікацій до Договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно, оплата мала бути здійснена відповідачем негайно з моменту отримання товару, але відповідач зобов`язання по оплаті не виконав.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків № 1 від 21.06.2018 (а.с. 38), підписаного представниками сторін та скріпленого печатками, заборгованість відповідача за Договором станом на 21.06.2018 складає 1 047 107,89 грн.

Враховуючи припинення грошового зобов`язання відповідача перед позивачем по Договору на суму 269 940,00 грн. за актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 22.06.2018 (а.с. 39), заборгованість відповідача за Договором складає 777 167,89 грн.

Відповідач будь-яких заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення не надав, тому позовні вимоги про стягнення 777 167,89 грн. основного боргу задовольняються судом повністю.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 11 657,52 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст.129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Полтавський комбінат хлібопродуктів (вул. Небесної Сотні, 69, м. Полтава, 36022, ) на користь Приватного підприємства Компанія КАС-Трейд ( вул. Дмитра Коряка, 3, кімн. 417, м. Полтава, 36003, ) 777 167,89 грн. основного боргу; 11 657,52 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.