РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2020Справа № 910/10447/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Салацької О.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія»

про зобов`язання вчинити дії

за участі представників:

від позивача - Мазурок Я.В.;

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» на підтвердження гарантійного терміну визначеного в п. 7.1. договору надати Комунальному підприємству «Київжитлоспецексплуатація» забезпечення виконання договору в сумі, що не перевищує 5% від вартості виконаних будівельних робіт якості робіт підписаної форми № КБ-3, а саме: 223915,03 грн строком до 30 травня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав п. 13.5 договору підряду №19/І48-КР6К від 02.04.2019 року, не надав позивачу забезпечення виконання договору в сумі 223915,03 грн строком до 30 травня 2024 року.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 14.05.2020 вищезазначені судові рішення скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У Господарському суді міста Києва згідно повторного автоматизованого розподілу справа № 910/10447/19 надійшла на новий розгляд до судді Маринченка Я.В.

22.06.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення по суті спору в яких він зазначив, що надані відповідачем докази, зокрема банківська гарантія №5338/19-ГВ від 25.03.2019 - стосується саме п. 13.4 договору, а не предмета доказування, яким є належне виконання відповідачем п. 13.5 договору. Окрім того, у поданих пояснення зазначав про позицію Верховного суду викладено в постанові 14.05.2020, щодо належних та допустимих доказів у справі, які підтверджують виконання п. 13.5 договору. У зв`язку з вищезазначеним просив задовільнити позовну заяву.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, мотивуючи це тим, що на виконання умов договору ним виконані обумовлені договором роботи на суму 4408575,58 грн, за виконані роботи позивач розрахувався частково в розмірі 3793064,37 грн, заборгованість позивача перед відповідачем згідно актів виконаних робіт становить 615511,21 грн. Відповідач вказує, що відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт за виконані роботи відповідач розрахувався частково, сплативши 3793064,37 грн, проте забезпечення виконання договору відповідно до п. 13.5. договору позивач просить стягнути з відповідача в розмірі 5% саме від договірної ціни 4478300,62 грн. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

02.04.2019 року між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» (відповідач, підрядник) укладено договір підряду №19-І48-КР6К відповідно до умов якого, підрядник зобов`язується здійснити роботи за кодом ДК 021:2015- 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація «Капітальний ремонт 6-го корпусу ДОК «Джерело» за адресою Київська область, м. Буча, вул. Інститутська, 48» в об`ємі, визначеному у кошторисній документації до цього договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору, замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах, визначених даним договором та відповідними додатками до нього.

За умовами п. 2.1. договору, строк виконання робіт визначений цим договором наступний: початок робіт - протягом 5-ти днів із моменту укладання договору. Закінчення робіт - 20 травня 2019 року.

Згідно п. 2.2. договору, датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником на підставі актів приймання виконаних робі т за формою № КБ-2в.

Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна договору становить 4478300,62 грн.

Згідно з п. 4.3. договору, оплата замовником виконаних робіт здійснюється на підставі акта приймання виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-2в та довідки форми КБ-3.

Відповідно до п. 4.4. договору, оплата за фактом виконаних робіт із відтермінуванням платежу до 90 календарних днів.

Згідно з п. 13.4. договору, під час укладення договору підрядник надає забезпечення виконання договору в сумі 5 % від договірної вартості, а саме: 223915,03 грн строком до 30.10.2019 року.

Відповідно до п. 2.6. договору, договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 30.05.2019.

Додатковою угодою №1 від 09.04.2019 року до договору сторони визначили, що ціна договору становить 4478288,78 грн.

Додатковою угодою №2 від 20.05.2019 року до договору строк виконання робіт продовжено до 30 травня 2019 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що на підставі актів №1 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року від 02.05.2019 року та №2 за травень 2019 року від 21.05.2019 року, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 02.05.2019 року та 21.05.2019 року оплатив виконані відповідачем роботи за договором на суму 3793064,37 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 11286 від 04.04.2019 року на суму 1343490,19 грн, № 11563 від 02.05.2019 року на суму 4933 грн, № 11562 від 02.05.2019 року на суму 1407130,18 грн, № 11765 від 22.05.2019 року на суму 1037511 грн.

Проте, як зазначає позивач, станом на 22.07.2019 року відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання, в частинні не надання гарантійного зобов`язання в сумі 223915,03 грн. строком до 30 травня 2024 року, відповідно до п. 13.5. договору.

Судом встановлено, що 25.03.2019 між ПАТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» (гарант) та відповідачем (принципал) було укладено Договір про надання банківської гарантії №5338/19-ГВ, відповідно до умов якого гарант надає за заявою принципала банківську гарантію забезпечення виконання договору, а саме договору, що буде укладений між позивач та відповідачем, який став переможцем конкурсних торгів на закупівлю « 45453000-7 капітальний ремонт і реставрація «Капітальний ремонт 6-го корпусу ДОК «Джерело» за адресою Київська обл. м. Буча, вул. Інститутська, 48» (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013)», що підтверджується повідомлення про намір укласти Договір від 22.03.2019. При цьому гарантія видається Гарантом у вигляді банківської гарантії забезпечення виконання договору №5338/19-ГВ на суму 233915,03, яка є невід`ємною частиною цього договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі. Строк дії гарантії до 30.05.2019.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2019 року позивач звернувся до ПАТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» з листом №062/15/1/03-2265 від 29.05.2019 року про сплату грошових коштів за гарантією №5338/19-ГВ від 25.03.2019 року в розмірі 223915,03 грн. До вказаної вимоги були додані документи, необхідні для сплати гарантії та визначені умовами гарантії. Підставою для звернення до гаранта з вказаним листом стало невиконання підрядником робіт у строк, визначений договором від 02.04.2019 року №19-І48-КР6К, а саме: до 30.05.2019 року.

05.06.2019 року платіжним дорученням № 203079 ПАТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» здійснено оплату по гарантії № 5338/19-ГВ у розмірі 223 915,03 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України « Про публічні закупівлі» (в редакції на момент проведення конкурсних торгів) забезпечення виконання договору про закупівлю - надання забезпечення виконання зобов`язань учасника перед замовником за договором про закупівлю.

Пунктом 15 ч. 2 ст. 22 Закону України « Про публічні закупівлі» (в редакції на момент проведення конкурсних торгів) визначено, що тендерна документація повинна містити розмір, вид, строк та умови надання, умови повернення та неповернення забезпечення виконання договору про закупівлю (якщо замовник вимагає його надати).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України « Про публічні закупівлі» (в редакції на момент проведення конкурсних торгів), замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Таким чином, судом встановлено, банківська гарантія №5338/19-ГВ від 25.03.2019 є забезпечення виконання договору у відповідності до положень до Закону України «Про публічні закупівлі», проте даний спір стосується порушенням відповідачем умов договору, зокрема п. 13.5., щодо надання гарантії якості виконаних робіт, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 857 Цивільного кодексу України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Статтею 859 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 884 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об`єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом.

Частиною 5 ст. 884 Цивільного кодексу України визначено, що договором будівельного підряду може бути встановлено право замовника сплатити передбачену договором частину ціни робіт, визначеної у кошторисі, після закінчення гарантійного строку.

Відповідно до п. 7.1. договору, підрядник гарантує якість робіт на термін 60 місяців відповідно до Державних будівельних норм за умови дотримання правил експлуатації конструкції, обладнання та матеріалів, застосованих при виконанні робіт. Підрядник гарантує, що всі матеріали, вироби та конструкції, які використовуються при виконанні робіт, сертифіковані відповідно до діючих правил обов`язкової сертифікації будівельних матеріалів, виробів та інструкцій, затверджених Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 11.04.1997 №192.

Пунктом 13.5. договору визначено, що під час підписання акту (актів) виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки (довідок) форми КБ-3 зазначених в п. 5.1. договору, підрядник на підтвердження гарантійного терміну визначеного в п. 7.1. договору надає замовнику забезпечення виконання договору в сумі, що не перевищує 5% від вартості виконаних будівельних робіт підписаної форми №КБ-3, а саме: 223915,03 грн. строком до 30 травня 2024 року.

Матеріали справи не містять жодних доказів, щодо виконання відповідачем п. 13.5. договору, зокрема договору про надання банківської гарантії.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо стягнення позивачем банківської гарантії у розмірі 223915,03 грн, що підтверджується платіжним доручення №203079 від 05.09.2019 та бажання повторно стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 223915,03 грн судом відхиляються, оскільки вищевказане стягнення відбулось в наслідок невиконання відповідачем умов договору, зокрема виконання робіт у визначний договором строк.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в укладеному договорі сторони погодили наявність двох гарантій. Гарантія передбачена п. 13.4. стосується виконання зобов`язання за договором, а гарантія визначена п. 13.5. стосується забезпечення відповідачем якості виконаних робіт.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, безпідставним є посилання відповідача на ту обставину, що вартість виконаних робіт за договором є меншою, ніж передбачено договором підряду, і відповідно має бути меншою сума забезпечення, оскільки положеннями п 13.5 договору передбачено, що сума забезпечення має становити 223915, 03 грн, а доказів внесення у встановленому законом порядку змін до договору у цій частині сторонами не надано

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Також на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем за подання ним апеляційної та касаційної скарг.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» на підтвердження гарантійного терміну визначеного в п. 7.1. Договору підряду №19/І48-КР6К від 02.04.2019 надати Комунальному підприємству «Київжитлоспецексплуатація» забезпечення договору в сумі, що не перевищує 5% від вартості виконаних будівельних робіт підписаної форми №КБ-3, а саме: 223915 (двісті двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн 03 коп. строком до 30 травня 2024 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» (02183, м. Київ, вул. Кибальчича, 13-А; ідентифікаційний код 34647655) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; ідентифікаційний код 03366500) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» (02183, м. Київ, вул. Кибальчича, 13-А; ідентифікаційний код 34647655) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» (02183, м. Київ, вул. Кибальчича, 13-А; ідентифікаційний код 34647655) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 06.10.2020.

Суддя Я.В. Маринченко