РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/694/20

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Дзюб Г.В., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія»,

юридична адреса: вул. Садова, буд. 6, с. Шибиринівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15515;

поштова адреса: вул. Елеваторна, буд. 1, м. Чернігів, 14026;

e-mail: ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір»,

юридична адреса: вул. Івана Франка, 1а, м. Чернігів, 14021;

фактична адреса: вул. Перемоги, 2а, с. Рудка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15514;

;

предмет спору: про стягнення 264131,25грн

за участю представників сторін:

від позивача: Столяренко О.В. - член дирекції Товариства, протокол загальних зборів учасників Товариства №4 від 22.02.2018;

від відповідача: Скрипка Т.О. - керівник;

слухач: ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 05.10.2020, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

05.08.2020, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» (надалі - ТОВ «Чернігівська індустріальна молочна компанія») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір» (надалі - «Чернігівський м`ясний двір») про стягнення 264131,25грн, з яких: 190420,20грн основного боргу за поставлену продукцію за договором поставки №16/01/18 від 16.01.2018 (надалі - Договір); 64570,88грн інфляційних втрат за період з 31.12.2018 по 05.08.2020 та 9140,17грн - 3% річних за аналогічний період.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов вказаного Договору в частині своєчасної оплати за товар, поставлений за видатковими накладними №ЧМЧМ0003293 від 09.10.2018, №ЧМЧМ0003489 від 21.11.2018 та №ЧМЧМ0003595 від 07.12.2018.

Ухвалою суду від 10.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі №927/694/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 26.08.2020, учасникам справи встановлено строки для подачі до суду заяв по суті заявлених вимог, зокрема відповідачу - п`ятнадцять календарних днів з дня отримання вказаної ухвали суду.

20.08.2020, відповідачем у межах строку, встановленого ухвалою суду від 10.08.2020, подано до суду письмові пояснення по суті спору, що за своїм змістом є відзивом на позов, в яких визнано наявний за Договором борг у сумі 190420,20грн. Причини несплати пояснив скрутним фінансовим становищем підприємства, однак належних доказів на підтвердження наведеного суду не надав. Гарантував оплату боргу частинами згідно запропонованого графіку в період з вересня 2020 року по лютий 2021 року. Просив відмовити в позові в частині стягнення інфляційних втрат та відсотків річних.

26.08.2020, у підготовче засідання прибув повноважний представник позивача; відповідач до суду не прибув, явку повноважного представника не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

За результатами підготовчого засідання, відповідно до п.3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), судом постановлено закрити підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.10.2020, про що відповідач повідомлений в порядку статей 120, 121 ГПК України.

18.09.2020, від позивача надійшла письмова відповідь на відзив відповідача, що подана до суду з порушенням строку, встановленого ухвалою від 10.08.2020, без обґрунтування поважності причин його пропущення. Зміст даного документа залишений судом поза увагою, оскільки право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого судом строку, з огляду на приписи статті 118 ГПК України.

05.10.2020, у судове засідання прибули повноважні представники обох сторін.

Представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі. Повідомив, що сторонами не досягнуто згоди щодо врегулювання спору мирним шляхом, оскільки відповідачем до цього часу в повному обсязі не погашено суму основного боргу за Договором.

Відповідач у судовому засіданні повідомив про сплату 31700,00грн в рахунок вартості поставленого товару згідно запропонованого ним графіку, про що до матеріалів справи надав платіжне доручення №81 від 30.09.2020. Усно просив розстрочити сплату основного боргу частинами, з огляду на скрутне матеріальне становище підприємства. Письмову заяву про розстрочення виконання судового рішення до суду не надав; наявність підстав, що унеможливлюють виконання судового рішення, документально не підтвердив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши повноважних представників обох сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.01.2018, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» (Постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір» (Покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки №16/01/18 (надалі - Договір) за яким Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця велику рогату худобу, свиней, коней (надалі - продукцію), а Покупець зобов`язався прийняти продукцію і оплатити її вартість на умовах Договору. Назва, кількість, ціна і вартість продукції попередньо узгоджується сторонами і вказується в товаросупровідних документах при кожній поставці - накладних, які є невід`ємною частиною договору і крім функцій накладних виконують функцію специфікацій.

За умовами п.3.1., п.3.2, п.3.4., п.3.5. Договору термін поставки: партіями, в строки погоджені сторонами, але не пізніше 3-х робочих днів з дня отримання передоплати, в іншому випадку Постачальник до 5-ти робочих днів після отримання передоплати зобов`язаний самостійно повернути отримані грошові кошти Покупцю.

Датою поставки вважається дата передачі продукції Покупцю, оформлена шляхом підписання відповідних товаросупровідних документів (накладних) уповноваженими представниками сторін.

Доставка здійснюється транспортом Покупця. Право власності на продукцію переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання відповідних товаросупровідних документів (накладних) уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п.4.1., п.4.2. Договору ціна за одиницю продукції: згідно прайсу ТОВ «Чернігівський м`ясний комбінат», затвердженого Покупцем, чинного на момент постави продукції і не вимагає узгодження з боку Постачальника. Фактична сума Договору складає суму вартості поставок продукції за ним.

За п.5.1. Договору оплата за ним здійснюється на умовах передоплати; за погодженням сторін можлива оплата за фактом поставки (відвантаження) продукції. Оплата здійснюється Покупцем в безготівковому порядку шляхом направлення грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаного в п.14. Договору.

Виходячи з умов п.6.1.-п.6.3. Договору, пункт відвантаження продукції - склад Постачальника. Місце прийому-передачі продукції: пункт відвантаження. Порядок прийому-передачі: в присутності представників Постачальника і Покупця.

Згідно з п.7.1. цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018. Якщо за один місяць до його закінчення жодна із сторін письмово не заявить про розірвання, Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів, які свідчили б про припинення договірних відносин сторонами, суд дійшов висновку, що договір №16/01/18 від 16.01.2018 є діючим.

Предметом позову в даній справі є стягнення вартості поставленого товару, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем грошових зобов`язань по своєчасній оплаті вартості поставленого товару, обумовленого Договором.

Тобто до обставин, що входять до предмету доказування в даній справі належить факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати обумовленого товару; наявність достатніх правових підстав для застосування правових наслідків за частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані § 1 та § 3 Глави 54 ЦК України.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, Постачальником за видатковими накладними №ЧМЧМ0003293 від 09.10.2018, №ЧМЧМ0003489 від 21.11.2018 та №ЧМЧМ0003595 від 07.12.2018 поставлено, а Покупцем отримано Товар загальною вартістю 245420,20грн (з ПДВ).

Перелічені видаткові накладні складені за підписом обох сторін, що засвідчені печатками юридичних осіб. Відповідач у відзиві на позов підтвердив факт отримання товару за вказаними документами.

За статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

За змістом частин 1 та 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач порушив умови Договору, за поставлений товар після його прийняття не розрахувався. Згідно банківських виписок по рахунку позивача, відповідачем у період з 08 -09.10.2018 в рахунок отриманого за Договором товару сплачено 183359,79грн, з яких 55000,00грн зараховано в рахунок Товару, поставленого за спірними видатковими накладними, решта коштів в сумі 128359,79грн зараховано в рахунок погашення початкового сальдо за Договором (утворилось за раніше відвантажений за Договором товар), про що свідчить двосторонній акт взаємних розрахунків станом на 15.01.2020, за підписом керівника відповідача, що засвідчений печатками юридичних осіб.

В іншій частині за поставлений Товар вартістю 190420,20грн відповідач не розрахувався. У відзиві на позов відповідачем визнано заборгованість перед позивачем у сумі 190420,20грн.

На момент винесення рішення в даній справі відповідачем на підтвердження часткової оплати за спірний товар подано оригінал платіжного доручення від 30.09.2020 №81 на суму 31700,00грн.

За приписами п.2 частини 1 статті 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження в справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що після відкриття провадження в справі відповідач у рахунок наявного боргу сплатив 31700,00грн, що підтверджується оригіналом платіжного доручення від 30.09.2020 №81, суд вирішив закрити провадження в справі в цій частині за відсутністю предмета спору на підставі п.2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Беручи до уваги, що позов у частині вимоги про стягнення основного боргу в сумі 158720,20грн є обґрунтованим, правомірним, підтверджується матеріалами справи, відтак за висновком суду підлягає задоволенню.

Усно відповідач просив розстрочити сплату основного боргу частинами. Однак письмову заяву про розстрочення виконання судового рішення до суду не надав; наявність підстав, що унеможливлюють виконання судового рішення, документально не підтвердив.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Заперечення відповідача в цій частині позову судом залишено поза увагою, оскільки його доводи не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Керуючись приписами частини 2 статті 625 ЦК України позивачем, за прострочення грошових зобов`язань відповідачем, заявлено до стягнення 64570,88грн інфляційних втрат за період з 31.12.2018 по 05.08.2020 та 9140,17грн - трьох відсотків річних за аналогічний період.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши розрахунок позивача, приймаючи до уваги, що відповідач у порушення умов статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, за отриманий товар після його прийняття не розрахувався, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у межах заявленого періоду підлягають задоволенню частково, враховуючи що в поданому до суду розрахунку допущено ряд помилок.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Здійснивши перерахунок, суд встановив, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат за період з 31.12.2018 по 05.08.2020 підлягають задоволенню в сумі 10493,54грн, в іншій частині в сумі 54077,34грн відмовлено за необґрунтованістю, оскільки позивачем у вказаному періоді невірно визначено сукупний індекс інфляції та розраховано суму індексації (190420,20грн х 101% х 100,5% х 100,9% х 101% х 100,7% х 99,5% х 99,4% х 99,7% х 100,7% х 100,7% х 100,1% х 99,8% х 100,2% х 99,7% х 100,8% х 100,8% х 100,3% х 100,2% х 99,4% - 190420,20грн).

Позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних за період з 31.12.2018 по 05.08.2020 за висновком суду підлягають задоволенню в сумі 9130,85грн, в іншій частині в сумі 9,32грн відмовлено за необґрунтованістю, оскільки позивачем не враховано, що 2020 рік складається з 366 календарних днів.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за рахунок відповідача позивачу має бути відшкодований судовий збір у сумі 2675,12грн. Судовий збір у сумі 475,50 підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України відповідно до п. 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» на підставі його письмової заяви, що на момент ухвалення рішення ним до суду не подана.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 202, п.2 частина 1 статті 231, 233, 236, 238, 241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Закрити провадження в справі №927/694/20 в частині стягнення основного боргу в сумі 31700,00грн.

2. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» (юридична адреса: вул. Садова, буд. 6, с. Шибиринівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15515; поштова адреса: вул. Елеваторна, буд. 1, м. Чернігів, 14026, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір» (юридична адреса: вул. Івана Франка, 1а, м. Чернігів, 14021; фактична адреса: вул. Перемоги, 2а, с. Рудка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15514; ) задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір» (юридична адреса: вул. Івана Франка, 1а, м. Чернігів, 14021; фактична адреса: вул. Перемоги, 2а, с. Рудка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15514; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» (юридична адреса: вул. Садова, буд. 6, с. Шибиринівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15515; поштова адреса: вул. Елеваторна, буд. 1, м. Чернігів, 14026, ) 158720,20грн основного боргу, 10493,54грн інфляційних втрат, 9130,85грн трьох відсотків річних та 2675,12грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 07.10.2020.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко