РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020Справа № 910/11569/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Азур Груп"

про стягнення 215 998, 07 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 215 998, 07 грн., з яких: 201 480, 00 грн. - основного боргу, 1 766, 95 грн. - інфляційних втрат, 2 056, 20 грн. - 3 % річних та 10 694, 92 грн - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 357-25/19-Гл від 01.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зокрема залучено до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Азур Груп".

19.08.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО" надійшла заява про продовження процесуального строку на подання відзиву на позов, в якій відповідач просить суд продовжити процесуальний строк для подання відзиву на позов, а саме: протягом п`ятнадцяти днів з дня ознайомлення з матеріалами справи.

Також, 19.08.2020 відповідач подав до суду заяву про продовження процесуального строку на подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій просить суд продовжити процесуальний строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, а саме: протягом п`ятнадцяти днів з дня ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО" про продовження процесуальних строків для подання відзиву на позовну заяву та заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - відмовлено.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.08.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Ольгинська, буд. 3, м. Київ, 01001.

З матеріалів справи вбачається, що до суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення представнику відповідача 14.08.2020 ухвали Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 про відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 14.08.2020 третя особа отримала ухвалу суду від 10.08.2020 про відкриття провадження у даній справі.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО" (далі - замовник), Товариством з обмеженою відповідальністю "БК "Азур Груп" (далі - виконавець 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" (далі - виконавець 2) укладено договір № 357-25/19-Гл, предметом якого є надання виконавцем-1 та виконавцем-2 замовнику послуги щодо експлуатації та обслуговування баштового крану з метою виконання виконавцем-1 будівельно-монтажних робіт при будівництві Житлового будинку № 25 (далі - послуги) на об`єкті: «Будівництво житлових будинків та об`єктів соціально-побутової сфери на проспекті Академіка Глушкова, 6 у Голосіївському районі м. Києва» (далі - будівельний об`єкт).

Відповідно до п. 1.3. договору, виконавець-2 надає в межах своїх обов`язків, що визначені в розділі 3 цього договору, послуги на будівельному об`єкті баштовим(и) краном(ами), модифікації (марки) відповідно до прейскуранту цін на експлуатацію та обслуговування баштових кранів (додаток № 1 до договору) (далі - БК) в кількості, визначеній в Проекті виконання робіт (далі - ПВР), а замовник проводить своєчасну оплату наданих виконавцем-2 послуг.

Розділом 3 договору визначені обов`язки виконавця-2, зокрема виконавець-2 надає послуги БК на будівельному об`єкті, згідно з погодженим з виконавцем-1 ПВР (п. 3.1. договору).

Згідно п. 4.4. договору, замовник зобов`язаний щомісячно розглядати надані виконавцем-2 довідки та акт, а також проводить оплату наданих виконавцем-2 послуг відповідно до умов цього договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що загальна вартість послуг за цим договором складається з сумарної вартості послуг, наданих виконавецм-1 та виконавцем-2, що зазначені в актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

За умовами п. 5.3. договору, оплата послуг виконавця-2 проводиться за цінами, зазначеними у прейскуранті цін на експлуатацію та обслуговування баштових кранів (додаток № 1 до договору).

Відповідно до п. 7.3. договору, замовник щомісячно в термін до 13 числа, проводить оплату наданих виконавцем-2 послуг за попередній місяць. Замовник проводить оплату наданих виконавцем-2 послуг на підставі довідок та актів. При несплаті послуг до 13 числа виконавець-2 має право в односторонньому порядку, без попередження замовника, зупинити роботу БК до повного розрахунку за надані послуги.

Згідно п. 8.3. договору у разі порушення замовником строків оплати послуг за договором, виконавець-1/виконавець-2 має право нарахувати пеню, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пеня нараховується від суми заборгованості за кожний розпочатий день (добу) прострочення, нараховується протягом всього строку (періоду) прострочення виконання грошового зобов`язання до моменту його повного та належного виконання (п. 8.3.1. договору).

Строк дії даного договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1. договору і діє протягом одного року з дати його укладення, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за даним договором. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення терміну дії цього договору, жодна сторона письмово, не заявила про свій намір припинити дію договору, в такому випадку договір, автоматично продовжується на наступний календарний рік на тих самих умовах, з послідуючою автоматичною пролонгацією (п. 9.2. договору).

Додатками № 1 та № 2 до договору № 357-25/19-Гл від 01.08.2019 сторони погодили прейскурант цін на експлуатацію та обслуговування баштових кранів КБ-674 № 48.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору були надані послуги на загальну суму 762 876, 00 грн., а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт № 689 від 31.08.2019, № 770 від 30.09.2019, № 887 від 31.10.2019, № 1003 від 30.11.2019, № 1068 від 31.12.2019, № 33 від 31.01.2020, № 135 від 29.02.2020, № 213 від 30.04.2020 та № 287 від 30.04.2020, які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств (копія у матеріалах справи).

Проте, відповідач за надані послуги розрахувався частково, що підтверджується платіжними дорученнями № 575/5040 від 17.10.2019, № 700/5040 від 05.11.2019, № 836/5040 від 19.11.2019, № 1058/5040 від 11.12.2019, № 68/5040 від 14.01.2020, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 201 480, 00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання щодо оплати наданих послуг, зокрема погашення заборгованості у розмірі 201 480, 00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 694, 92 грн - пені за період з 14.02.2020 по 31.07.2020, 2 056, 20 грн. - 3 % річних за період з 14.02.2020 по 31.07.2020 та 1 766, 95 грн. - інфляційні втрати за період лютий 2020 - квітень 2020.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 357-25/19-Гл від 01.08.2019, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, надав передбачені договором послуги на загальну суму 762 876, 00 грн., а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт № 689 від 31.08.2019, № 770 від 30.09.2019, № 887 від 31.10.2019, № 1003 від 30.11.2019, № 1068 від 31.12.2019, № 33 від 31.01.2020, № 135 від 29.02.2020, № 213 від 30.04.2020 та № 287 від 30.04.2020, які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств (копія у матеріалах справи).

Проте, відповідач за надані послуги не розрахувався, доказів зворотного суду не надав, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО" утворилась заборгованість у розмірі 201 480, 00 грн.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 7.3. договору, замовник щомісячно в термін до 13 числа, проводить оплату наданих виконавцем-2 послуг за попередній місяць. Замовник проводить оплату наданих виконавцем-2 послуг на підставі довідок та актів. При несплаті послуг до 13 числа виконавець-2 має право в односторонньому порядку, без попередження замовника, зупинити роботу БК до повного розрахунку за надані послуги.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, приймаючи до уваги п. 7.3. договору та приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був оплатити надані послуги за договором № 357-25/19-Гл від 01.08.2019 у розмірі 201 480, 00 грн. щомісячно в термін до 13 числа, тобто щомісячно, починаючи з 14 числа відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 357-25/19-Гл від 01.08.2019 і положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 201 480, 00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 694, 92 грн - пені за період з 14.02.2020 по 31.07.2020, 2 056, 20 грн. - 3 % річних за період з 14.02.2020 по 31.07.2020 та 1 766, 95 грн. - інфляційні втрати за період лютий 2020 - квітень 2020.

Згідно п. 8.3. договору у разі порушення замовником строків оплати послуг за договором, виконавець-1/виконавець-2 має право нарахувати пеню, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пеня нараховується від суми заборгованості за кожний розпочатий день (добу) прострочення, нараховується протягом всього строку (періоду) прострочення виконання грошового зобов`язання до моменту його повного та належного виконання (п. 8.3.1. договору).

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року)

Оскільки положення договору містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій не припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та встановив, що в останньому допущено помилки у визначенні розміру нарахування пені.

Тож, за розрахунком суду обгрунтованою до стягнення є сума пені у розмірі 4 537, 80 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 14.02.2020 по 31.07.2020, а тому вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 056, 20 грн. - 3 % річних за період з 14.02.2020 по 31.07.2020 та 1 766, 95 грн. - інфляційні втрати за період лютий 2020 - квітень 2020, суд відзначає.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що позивачем допущено помилку у визначенні розміру нарахування інфляційних втрат, при цьому розмір 3% річних визначений позивачем вірно.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума інфляційних втрат у розмірі 1 764, 77 грн яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період лютий 2020 - квітень 2020 та сума 3% річних у розмірі 2 056, 20 грн за період з 14.02.2020 по 31.07.2020, а тому вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО" (вул. Ольгинська, буд. 3, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код - 34882504) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" (вул. Лебединська, буд. 2, літ. А, м. Київ, 04209, ідентифікаційний код - 39907319) 201 480 (двісті одну тисячу чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. - заборгованості, 4 537 (чотири тисячі п`ятсот тридцять сім) грн 80 коп. - пені, 1 764 (одну тисячу сімсот шістдесят чотири) грн. 77 коп. - інфляційних втрат, 2 056 (дві тисячі п`ятдесят шість) грн. 20 коп. - 3 % річних та 3 147 (три тисячі сто сорок сім) грн. 58 коп. - судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков