ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. Справа №921/690/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

О.П. Дубник,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за №14/4-2692-20 від 21.04.2020 року (вх. № 01-05/1603/20 від 08.05.2020 року) та Акціонерного товариства Укртрансгаз б/н та дати (вх. №01-05/1606/20 від 08.05.2020 року)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 11.03.2020 року (суддя І.М. Гирила; текст рішення складено 24.03.2020 року)

у справі № 921/690/19

за позовом: Акціонерного товариства Укртрансгаз (надалі АТ Укртрансгаз)

до відповідача: Борщівського агротехнічного коледжу

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз (надалі ПрАТ Тернопільгаз)

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі АТ НАК Нафтогаз України)

про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно природній газ в обсязі 2,700 тис. куб. метрів та стягнення 18042,85 грн.,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи-1: Ловчук М.В. адвокат (довіреність №01/02 від 02.01.2020 року);

від третьої особи-2: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

30.10.2019 року АТ Укртрансгаз звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до Борщівського агротехнічного коледжу про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно природній газ в обсязі 2,700 тис. куб. метрів та стягнення 18042,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у квітні 2016 року безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу в обсязі 2,700 тис.куб.м, що підтверджується звітом ПАТ «Тернопільгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за квітень 2016 року. Позивач посилається на положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України та стверджує, що відповідач зобов`язаний повернути йому безпідставно набуте майно.

Згідно з ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09.12.2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПрАТ Тернопільгаз та АТ НАК Нафтогаз України.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2020 року у справі №921/690/19 (суддя І.М. Гирила) відмовлено в позові АТ «Укртрансгаз».

В рішенні суд першої інстанції зазначив, що в розумінні статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" Оператор ГРМ під час використання природного газу на ВТВ не є споживачем, а отже норми щодо здійснення несанкціонованого відбору природного газу споживачем не можуть застосовуватись до нього. Відповідачем не набуто у власність та не збережено природний газ в обсязі 2,700 тис.куб.м. Суд прийшов до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст. 1212 ЦК України, тому відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 18042,85 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 2,700 тис.куб.м. Поряд з цим, позивач не довів наявності у відповідача витребуваного газу в натурі станом на дату розгляду справи. Наведене свідчить про відсутність підстав для повернення спірного майна в натурі чи відшкодування його вартості в порядку ст.1213 ЦК України. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд відзначив, що за наслідками вирішення даного спору не встановлено порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого він звернувся до суду, в позові відмовлено з підстав його необґрунтованості, а тому підстави для застосування позовної давності відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Позивач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 11.03.2020 року у справі №921/690/19, в якій просить скасувати зазначене рішення суду, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. Апелянт наполягає на тому, що відповідач здійснив відбір природного газу в обсязі 2,700 тис.куб.м з ресурсу позивача за відсутності постачальника природного газу за спірний період та будь-яких договірних відносин з позивачем. Вказує на наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст. 1212 ЦК України. Вважає, що відповідач безпідставно здійснив відбір 2,700 тис.куб.м природного газу з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій оператора ГТС. За твердженням позивача, відповідач зобов`язаний повернути йому безпідставно набуте майно, а саме, природний газ у вищевказаному об`ємі.

У письмових поясненнях вх.№01-04/5668/20 від 02.10.2020 р. апелянт зазначає, що матеріали справи не містять підписаного сторонами акту приймання-передачі природного газу, відтак, на його переконання, факт передачі товару не відбувся. Не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не обґрунтував, яким чином реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Тернопільгаз» свідчить про безпідставне (несанкціоноване) заволодіння споживачем відповідним об`ємом газу, який належить саме АТ «Укртрансгаз». Вважає ці висновки такими, що свідчать про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Третя особа АТ НАК Нафтогаз України у своїй апеляційній скарзі не погоджується з рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2020 року у справі №921/690/19 в частині відмови у стягненні коштів у розмірі 18042,85 грн. і вважає, що рішення суду в цій частині прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права. Стверджує, що у квітні 2016 року відповідач безпідставно набув з газотранспортної системи 2,700 тис.куб.м природного газу. Матеріалами справи не підтверджено, що у квітні 2016 року третя особа чи будь-який інший постачальник поставив відповідачу природний газ. За таких умов мало місце набуття майна за рахунок іншої особи за відсутності правової підстави. Просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 11.03.2020 року у справі №921/690/19 в частині відмови у стягненні коштів у розмірі 18042,85 грн., прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» заперечує проти доводів скаржників, оскаржуване рішення суду вважає законним, обґрунтованим, ухваленим із дотриманням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що у квітні 2016 року не споживав газу, так як опалювальний сезон закінчився 31.03.2016 року. Акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2016 року складався на основі звіту про використання газу за період з 22.03.2016 року по 15.04.2016 року. Оплату за даним актом проведено, що підтверджується платіжним дорученням № 402 на суму 5737,20 грн. Просить залишити без змін рішення господарського суду Тернопільської області від 11.03.2020 року у справі №921/690/19, апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» без задоволеня.

Третя особа ПрАТ Тернопільгаз у відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» зазначає, що природний газ в обсязі 2,700 тис.куб.м спожитий відповідачем відповідно до договору постачання природного газу № 113/16-ТЕ-30 від 12.02.2016року,укладеного з НАК «Нафтогаз України», що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2016 року. Звертає увагу на те, що відповідач здійснив оплату природного газу в обсязі 2,700 тис.куб.м. та вартість його розподілу. Стверджує, що Борщівський агротехнічний коледж санкціоновано, відповідно до умов договору на постачання природного газу спожив у квітні 2016 року 2,700 тис.куб.м прородного газу.

На апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України» відповідач та третя особа ПрАТ Тернопільгаз не надавали письмових відзивів.

Третя особа НАК «Нафтогаз України» не надавала письмового відзиву на апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз».

В судовому засіданні представник третьої особи ПрАТ Тернопільгаз просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційні скарги без задоволення.

Позивач, відповідач та третя особа НАК «Нафтогаз України» не делегували своїх представників у судове засідання.

Позивач ознайомлений з датою, часом і місцем розгляду справи під розписку в судовому засіданні 06.07.2020 року.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/3686/20 від 22.06.2020 року) просив розглядати дану справу без участі його представника.

Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №049 третя особа НАК «Нафтогаз України» ознайомлена з датою, часом і місцем розгляду справи.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи.

Отже, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності позивача, відповідача та третьої особи НАК «Нафтогаз України».

Обставини справи

27 квітня 2015 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) ПАТ «Укртрансгаз» (покупець) укладено договір про закупівлю природного газу №-ВТВ, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (а.с.11-15, т.1).

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та власних потреб (п.1.2 договору).

Згідно з актами приймання-передачі природного газу від 30.04.2016 року НАК «Нафтогаз України» поставило ПАТ «Укртрансгаз» у квітні 2016 року природний газ в обсязі 21154,528 тис.куб.м на суму 158785887,17 грн. для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат; в обсязі 13810,676 тис.куб.м. на суму 103662934,06 грн. для забезпечення балансування (а.с.16-17, т.1).

Стверджуючи про безпідставність відбору відповідачем природного газу об`ємом 2,700 тис.куб.м, позивач зазначає, що Борщівському агротехнічному коледжу у квітні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, а відтак відбір 2,700 тис.куб.м природного газу здійснений з обсягів природного газу АТ «Укртрансгаз», що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій оператора газотранспортної системи.

З наявної в матеріалах копії реєстру обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Тернопільгаз" за квітень 2016 року вбачається, що оператором газорозподільної системи є ПАТ "Тернопільгаз", а споживачем Борщівський агротехнічний коледж. Стосовно відповідача у колонці "Обяг згідно алокації" вказано - 2,700 тис куб.м (а.с.18, т.1).

В інформації про надходження на точках входу та розподілу по точках виходу обсягів природного газу віднесених на операторів газорозподільних мереж з зазначенням обсягів небалансу за 2016 рік зазначено про існування між оператором ГРМ (ПАТ "Тернопільгаз") та контрагентом Борщівським агротехнічним коледжем небалансу газу в обсязі 2,700 тис куб.м за 2016 рік. Даний документ (без номера та дати) складено і підписано одноособово начальником управління комерційного обліку та транспортування природного газу філії ОГТС України Гноєвим В.В (а.с.19, т.1).

В матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи (акти, відомості про показання лічильників тощо), які б підтверджували наявність небалансу у вказаному вище обсязі.

Також суд встановив, що 12.02.2016 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та Борщівським агротехнічним коледжем (споживач) був укладений договір про постачання природного газу №113/16-ТЕ-30, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору (а.с.168-174, т.1).

Згідно з пунктом 1.2 договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

В пункті 2.1 договору визначено, що постачальник передає споживачу з 01.02.2016 року по 31.03.2016 року (включно) газ обсягом до 17 тис.куб.м у тому числі по місяцях: в лютому 2016 року - 9 тис.куб.м., в березні 2016 року 8 тис.куб.м.

Відповідно до п. 7.3 договору постачальник має право припинити або обмежити постачання газу споживачу у разі несанкціонованого відбору газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.02.2016 року і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

Згідно акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2016 року, НАК «Нафтогаз України» передала Борщівському агротехнічному коледжу відповідно до договору від 12.02.2016 року № 113/16-ТЕ-30 природний газ в обсязі 2,700 тис.куб.м вартістю 5737,20 грн. (а.с. 86, т.1).

Акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2016 року підписаний та скріплений відтисками печаток НАК «Нафтогаз України», Борщівського агротехнічного коледжу та ВАТ «Тернопільгаз».

Борщівський агротехнічний коледж здійснив оплату отриманого відповідно до договору від 12.02.2016 року № 113/16-ТЕ-30 природний газ в обсязі 2,700 тис.куб.м та вартості його розподілу, що підтверджується платіжними дорученнями № 402 від 22.04.2016 року на суму 5737,20 грн. та № 412 від 25.04.2016 року на суму 2207,09 грн (а.с.175-176, т.1).

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що, на його думку, відповідач у квітні 2016 року набув з газотранспортної системи 2,700 тис.куб.м природного газу без достатньої правової підстави.

В ході розгляду справи відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням (вх. № 911 від 06.02.2020 року) про застосування строків позовної давності (а.с.166-167, т.1).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з статтею 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Даний спір стосується питання наявності правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України, які регламентують кондикційне зобов`язання, що виникає із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17.

Отже, для вирішення спору у даній справі підлягає встановленню наявність або відсутність вищенаведених умов для застосування відповідних норм Цивільного кодексу України.

В ході розгляду апеляційної скарги суд встановив, що позивач є оператором газотранспортної системи (ГТС), Борщівський агротехнічний коледж є споживачем, який, за твердженням позивача, здійснив несанкціонований відбір природного газу через газорозподільну систему, оператором якої є ПрАТ "Тернопільгаз".

На підтвердження своїх доводів позивач додав до позову наступні документи: реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з "НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Тернопільгаз" за квітень 2016 року та інформацію про надходження на точках входу та розподілу по точках виходу обсягів природного газу віднесених на операторів газорозподільних мереж з зазначенням обсягів небалансу за 2016 рік. Будь-яких інших доказів позивач не надав.

Відповідно до п.5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу;

балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;

комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації;

фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.

У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи (п.10 глави 3 Розділу XII Кодексу ГТС в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, належними доказами про здійснення споживачем несанкціонованого відбору газу є документи, з яких вбачається: відсутність по відповідному суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; самовільне під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку, самовільне відновлення споживання природного газу тощо. Окрім того, докази на підтвердження фактичного обсягу (об`єму) використаного природного газу та докази внесення спірного обсягу (об`єму) природного газу в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи.

Дослідивши докази, подані позивачем, у їх сукупності, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Копія реєстру обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Тернопільгаз" за квітень 2016 року не містить інформації про безпідставне (несанкціоноване) заволодіння споживачем відповідним об`ємом газу, який належить саме АТ "Укртрансгаз".

Щодо інформації про надходження на точках входу та розподілу по точках виходу обсягів природного газу віднесених на операторів газорозподільних мереж з зазначенням обсягів небалансу за 2016 рік, то даний документ (без номера та дати) складено і підписано одноособово начальником управління комерційного обліку та транспортування природного газу філії ОГТС України Гноєвим В.В. Окрім того, вказана інформація стосується правовідносин між Борщівським агротехнічним коледжем та ПАТ "Тернопільгаз", а не з позивачем АТ "Укртрансгаз".

Отже, посилання позивача на ту обставину, що через газорозподільну систему, оператором якої є ПАТ "Тернопільгаз", відповідач здійснив несанкціонований відбір газу, належного саме АТ "Укртрансгаз" (а не "НАК "Нафтогаз України" чи будь-якому іншому постачальнику), не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.76, 77 ГПК України.

Водночас доказів, які б підтверджували обставини щодо набуття чи збереження відповідачем майна (природного газу) за рахунок позивача, а також щодо відсутності правової підстави для набуття чи збереження такого майна позивач суду не надав.

Натомість, як зазначено вище, суд встановив, що спірний обсяг природного газу відповідач отримав від НАК «Нафтогаз України» згідно акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2016 року, складеного відповідно до договору від 12.02.2016 року № 113/16-ТЕ-30 та підписаного представниками НАК «Нафтогаз України», Борщівського агротехнічного коледжу та ВАТ «Тернопільгаз» без жодних зауважень.

Вартість спірного обсягу природного газу та вартість його розподілу відповідач оплатив, що підтверджується платіжними дорученнями № 402 від 22.04.2016 року на суму 5737,20 грн. та № 412 від 25.04.2016 року на суму 2207,09 грн.

Відповідно, відсутні підстави як для повернення спірного майна в натурі чи відшкодування його вартості в порядку статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України, так і для відшкодування доходів від безпідставно набутого майна і витрат на його утримання (ст.1214 Цивільного кодексу України), про що обґрунтовано зазначив місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про повернення в натурі природного газу в обсязі 2,700 тис.куб.м та стягнення з відповідача 18042,85 грн. вартості вказаного обсягу газу.

З приводу заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності у відповідності до статей 257, 258 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає таке.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки в даному спорі суд дійшов до правомірного висновку про відмову в задоволенні позову, тому позовна давність застосуванню не підлягає.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах суд визнає необґрунтованими, такими, що не відповідають обставинам справи та не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Тернопільської області від 11.03.2020 року у справі №921/690/19.

Підписавши акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2016 року в обсязі, який співпадає з тим обсягом газу, котрий вимагає повернути АТ «Укртрансгаз» (2,700 тис.куб.м) як безпідставно набуте майно, скаржник НАК «Нафтогаз України» фактично засвідчив, що саме він є постачальником спірного природного газу, спожитого відповідачем в квітні 2016 року.

Частина доводів, наведених у письмових поясненнях апелянта АТ «Укртрансгаз», зводиться до аналізу нормативних актів та правовідносин НАК «Нафтогаз України» з виробниками теплової енергії, проте вони не мають жодного відношення до правовідносин між учасниками даної судової справи.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому рішення господарського суду Тернопільської області від 11.03.2020 року у справі №921/690/19 необхідно залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за №14/4-2692-20 від 21.04.2020 року (вх. № 01-05/1603/20 від 08.05.2020 року) та Акціонерного товариства Укртрансгаз б/н та дати (вх. № 01-05/1606/20 від 08.05.2020 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 11.03.2020 року у справі №921/690/19 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.П. Дубник