ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.10.2020 Справа № 908/2572/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Акцент» про забезпечення позову у справі № 908/2572/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Акцент»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Укрпромекологія»

про стягнення 1229441, 55 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Акцент» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою за вих. б/н від 02.10.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Укрпромекологія» про стягнення 1229441, 55 грн. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 01-2019/1 від 03.01.2019.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2020 позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Акцент» подано заяву про забезпечення позову в порядку приписів ст. ст. 136-139 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.10.2020 заяву про забезпечення позову № 908/2572/20 передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Так, подану заяву про забезпечення позову позивач мотивує тим, що між ТОВ «ОКТАН ОПТ», як Постачальником, та ТОВ «НВО «УКРПРОМЕКОЛОПЯ», як Покупцем, було укладено договір поставки нафтопродуктів № 01-2019/1 від 03.01.2019, згідно умов якого Постачальник зобов`язувався передати у власність Покупця нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо, газ), кількість та строки поставки визначалися згідно з заявками Покупця на підставі яких Постачальником виставляються рахунок-фактура на оплату кожної партії Товару, а Покупець зобов`язався прийняти Товар та своєчасно оплачувати на умовах, які вказані в Договорі.

Постачальник передав права вимоги до Покупця на компанію ТОВ «ФК «Акцент» шляхом укладання договору про надання фінансових послуг факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) № 1/09/19 від 02.10.2019. Покупець не виконав умови договору, не оплатив частину поставленого товару прострочив оплату та вимовляється від своїх зобов`язань.

Зазначає, що ціна позову є значною, а тому є усі підстави вважати, що у разі ухвалення судом позитивного рішення, відповідач намагатиметься істотно ускладнити або взагалі зробити взагалі неможливим його виконання, шляхом приховування грошових коштів та реалізації належного йому майна. Вважає, що оскільки відповідач відмовляється добровільно повернути отримані за договором кошти, тому невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити або зробити зовсім неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Розглянувши подану заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із приписами ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із пунктом 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із подальшими змінами) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК (яка кореспондується з ст. 74 ГПК України чинної редакції), обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абзаців 2, 3, 4 пункту 3 вказаної вище постанови Пленуму достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Ухвала господарського суду про забезпечення позову в обов`язковому порядку повинна містити дані, на підставі яких можна зробити висновок про те, що невжиття того чи іншого заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду.

Заявник (позивач) має довести наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходів до забезпечення позову. Такі докази повинні міститься в позовних матеріалах або в заяві про забезпечення позову, тому питання про вжиття заходів до забезпечення позову вирішується виходячи з тих документів, які додані позивачем до позову або до заяви про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 74 ГПК України позивач зобов`язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Однак, відповідно до матеріалів заяви про забезпечення позову позивачем не підтверджена будь-якими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів до забезпечення позову.

Позивачем разом із заявою про забезпечення позову не надано суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, таких як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, приховування грошових коштів тощо.

Посилання у заяві про забезпечення позову на наявність заборгованості та обставин невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань не є підставою для забезпечення позову, оскільки на час подання позову ці доводи не є достовірно встановленими фактами, вони потребують дослідження, перевірки та оцінки під час розгляду самої позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову, оскільки є безпосереднім предметом позову, а посилання позивача про намагання відповідача приховати належні йому грошові кошти є лише його припущеннями не підтвердженими доказами. Тому, не можна розглядати твердження позивача як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову, зокрема в сумі, що заявлена до стягнення.

Отже, позивачем не доведено та не підтверджено відповідними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого заходу до забезпечення позову у даній справі, у той час як саме лише посилання позивача на потенційну загрозу в ускладненні при виконанні рішення суду без надання доказів здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «НВО «Укрпромекологія» будь-яких дій, направлених на невиконання або ускладнення виконання рішення суду, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. При цьому, судом враховано, що заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до набрання рішенням законної сили посилаючись на труднощі саме при виконанні такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Акцент» про забезпечення позову з огляду на її необґрунтованість.

Суд роз`яснює позивачу, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Акцент» про забезпечення позову у справі № 908/2572/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 08.10.2020 та відповідно до ч. 8 ст. 140, ст. 235, п. 3 ч. 1 ст. 255, ст. 256 та пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.Г. Смірнов