ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Справа № 924/837/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019 р. у справі №924/837/18, ухвалене суддею Заверуха С.В., повний текст судового рішення складено 11.11.2019р.

за позовом Заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Шаровечківської сільської ради, с.Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області

до Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд", с. Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 20 814,52 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати

Заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Шаровечківська сільська рада с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницька область звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовною заявою до Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницька область про стягнення 20814,52 грн. збитків, завданих використанням земельної ділянки по вул. Центральна, 2, с.Шаровечка Хмельницького районну Хмельницької області без правовстановлюючих документів.

Ухвалою суду від 11.09.2018 року відкрито провадження у справі №924/837/18.

07.10.2019р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла заява заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури про зміну підстави позову, у якій просить суд стягнути з Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" на користь Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (р/р 2527, МФО 899998, , код платежу 2406220, одержувач: ГУ ДКС України у Хмельницькій області) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 20814,52 грн., відповідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою суду від 09.10.2019р. прийнято заяву заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури від 07.10.2019 р. про зміну предмету позову.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об`єднання „Райагробуд до 19.01.2017р. було власником комплексу споруд загальною площею 3224 кв.м, розташованого за адресою: вул. Центральна, 2, с. Шаровечка Хмельницького району на земельній ділянці з кадастровим номером :03:004:2450 з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств. Як вказано прокурором у позовній заяві, державний акт на право постійного користування РКДМБМО „Райагробуд земельною ділянкою площею 3,14 га, серії І-ХМ №000305 визнаний недійсним рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.06.2012р. по справі №13/5025/406/12, яке набрало законної сили 05.07.2012. Окрім того, після визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ХМ №000305, площею 3,14 га, РКДМБМО „Райагробуд у встановленому ст.123 ЗК України порядку, за оформленням правовстановлюючих документів до власника землі, Шаровечківської сільської ради, не звернулося та продовжувало безоплатно використовувати земельну ділянку комунальної власності для обслуговування свого нерухомого майна. Вказана обставина, як відзначає прокурор у позові, підтверджується актом від 27.04.2018р., складеним представниками комісії по визначенню розмірів збитків, заподіяними власникам землі та землекористувачам Хмельницької районної державної адміністрації за результатами обстеження земельної ділянки по вул. Центральна, 2, с.Шаровечка Хмельницького району.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019 р. у справі №924/837/18 в позові Заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Шаровечківської сільської ради, с.Шаровечка, Хмельницького району Хмельницької області до районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд", с.Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 20814,52 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати задоволено частково. Стягнуто з Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" на користь Шаровечківської сільської ради 17 816,21 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот шістнадцять гривень 21 коп.) безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати. В решті позову відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об`єднання "Райагробуд" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить зупинити провадження у справі №924/837/18 до перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18, скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019 р. і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову та здійснювати розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019 р. у справі №924/837/18. Відмовлено у задоволенні клопотання Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" про розгляд справи №924/837/18 в судовому засіданні з викликом сторін. Повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в строк передбачений ч.1 ст.273 ГПК України.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 р. зупинено провадження за апеляційною скаргою Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019 р. у справі №924/837/18 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 р. поновлено письмове провадження у справі №924/837/18. Запропоновано Заступнику керівника Хмельницької місцевої прокуратури та Шаровечківській сільській раді у строк до 11.09.2020 р. у справі №924/837/18 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Сторони не скористалися правом подачі до апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частина 10 статті 270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019р. у справі №924/837/18 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019 р. у справі №924/837/18 частково задоволено позов Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд". Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Відтак, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Однак здійснивши перерахунок розміру збереженої орендної плати суд прийшов до висновку про правомірність нарахування 16672,11 грн. безпідставно збережених коштів за 2016 рік та 885,42 грн. за період з 01.01.2017р. по 18.01.2017р., з врахуванням сплаченої суми відповідно до задекларованих сум в податкових деклараціях, в решті позову відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної даності з 01.07.2015 р. по 09.09.2015 р., що становить 2998,31 грн.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об`єднання "Райагробуд" стверджує, що судом першої інстанції при ухвалені оспорюваного рішення не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідач стверджує, що суд першої інстанції необгрунтовано встановив наявність правових підстав для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. Однак, суд не взяв до уваги, що незадовго до звернення прокурора з позовом до суду позивач почав вживати заходи для захисту інтересів територіальної громади.

Апелянт також акцентує увагу на тому, що Районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об`єднання "Райагробуд" користувалось лише тією земельною ділянкою, яка необхідна для розміщення та експлуатації належного йому комплексу будівель. Докази, на які суд першої інстанції посилається у своєму рішенні як такі, що свідчать про використання апелянтом земельної ділянки площею 2,9874 га., не встановлюють наявності обставин, що обґрунтовують та доводять факт використання такої земельної ділянки апелянтом, а отже не мали бути використаними при ухваленні рішення.

Також, на думку апелянта Акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» від 27.04.2018 року та «Нормативна грошова оцінка» від 31.08.2017 року №1401/116-17, є недопустимими доказами та не може бути використаний судом першої інстанції при ухваленні рішення, а тому таке рішення підлягає скасуванню. Крім того, надана ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області нормативна грошова оцінка від 31.08.2017 року №1401/116-17, що використана судом при ухваленні рішення, оформлена у невстановленій законом формі звичайним листом, а тому не може бути прийнятим судом до уваги.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.10.2019р. відповідач є юридичною особою.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 20.11.2017р. комісією в складі начальника відділу агропромислового розвитку райдержадміністрації Островерхи М.Я., в.о. начальника відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Маначина В.І., начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва райдержадміністрації Ільчишина Р.П. здійснено обстеження земельної ділянки за адресою: Хмельницький район, с. Шаровечка, вул. Центральна, 2, загальною площею 2,9874 га. Обстеження земельної ділянки проведено для підтвердження використання РКДМБМО „Райагробуд земельної ділянки без правовстановлюючих документів на землю.

Як встановлено у акті, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно РКДМБМО „Райагробуд до 19.01.2017р. було власником комплексу споруд загальною площею 3224 кв.м за адресою: Хмельницький район, с. Шаровечка, вул. Центральна, 2. Договір оренди земельної ділянки із Шаровечківською сільською радою не укладався. В результаті обстеження земельної ділянки комісією встановлено, що вказана земельна ділянка в с. Шаровечка по вул. Центральна, 2 знаходиться на закритій території, яка огороджена по периметру парканом.

Із викопіювання з публічної кадастрової карти України вбачається, що за кадастровим номером :03:004:2450 зареєстрована земельна ділянка, площею 2,9874 га, тип власності комунальна, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств.

Відділом Держгеокадастру у Хмельницькому районі листом №1401/116-17 від 30.08.2017р. надано інформацію першому заступнику голови Хмельницької райдержадміністрації щодо нормативно грошової оцінки земельної ділянки площею 2,9874 га, кадастровий номер :03:004:2450, с. Шаровечка по роках: 2014 рік 1234095,00 грн., 2015 рік 1541385,00 грн., 2016 рік 2208804,00 грн., 2017 рік 2341524,00 грн.

Згідно листа від 23.08.2017р. державною податковою інспекцією у місті Хмельницькому Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області повідомлено першого заступника голови Хмельницької райдержадміністрації, що РКДМБМО „Райагробуд сплачувало земельний податок за земельну ділянку площею 31400 кв.м, яка знаходиться в межах с. Шаровечка на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району відповідно до задекларованих сум в податкових деклараціях: 2014р. 3613,55 грн., 2015р. 4513,28 грн., 2016р. 5415,93 грн., 2017р. 5415,93 грн. (в 2017р. сплачено 2707,98 грн.). Станом на 23.08.2017р. заборгованість по земельному податку відсутня.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.06.2012р. у справі №13/5025/406/12 позов прокурора Хмельницького району, м. Хмельницький в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області, м.Хмельницький до Шаровечківської сільської ради, с.Шаровечка Хмельницького району, районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд", с. Шаровечка Хмельницького району про визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та скасування реєстрації державного акту серії І-ХМ № 000305 на право постійного користування земельною ділянкою площею 3,14 га, виданого Шаровечківською сільською радою народних депутатів 28.12.1998р., позов задоволено частково. Визнано недійсним державний акт на право постійного користування Хмельницьким колективним міжгосподарським будівельно-монтажним підприємством „Райагробуд земельною ділянкою площею 3,14 га, серії І-ХМ № 000305, виданий Шаровечківською сільською радою народних депутатів 28.12.1998р. В частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації державного акту серії І-ХМ № 000305 на право постійного користування земельною ділянкою площею 3,14 га, виданого Шаровечківською сільською радою народних депутатів 28.12.1998р., провадження у справі припинено.

Рішенням дев`ятої сесії Шаровечківської сільської ради сьомого скликання від 29.06.2016р. №1 вирішено, зокрема, затвердити ставки та пільги по земельному податку та Положення про земельний податок по Шаровечківській сільській раді на 2017 рік.

Відповідно до п.4.1. Порядку справляння плати за землю в частині земельного податку ставки податку за земельні ділянки, нормативно-грошову оцінку яких проведено (незалежно від місця знаходження земельної ділянки), встановлюється у розмірі 1% від її нормативно-грошової оцінки.

Сільським головою Шаровечківської сільської ради листом №448 від 15.08.2018р. повідомлено Хмельницьку місцеву прокуратуру, що земельна ділянка площею 2,9874 га (кадастровий номер :03:004:2450) комунальної власності, яка знаходиться за адресою: Хмельницький район, с. Шаровечка, вул. Центральна, 2 дійсно обгороджена парканом, який побудований на початку 80-х років ХХ століття.

27.04.2018р. відбулось засідання комісії по визначенню та відшкодуванню розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, оформлене протоколом комісії від 27.04.2018р., на якому вирішено, зокрема, затвердити акт розрахунку збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів РКДМБМО „Райагробуд в сумі 20814,52 грн.

Актом від 27.04.2018р. встановлено, що земельна ділянка, яка використовується, знаходиться на території Шаровечківської сільської ради в межах населеного пункту с. Шаровечка. Площа земельної ділянки, яка використовується, складає 2,9874 га (кадастровий номер :03:004:2450). Категорія земель (цільове призначення): землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення виробничої бази. Актом встановлено, що рішення про передачу в користування земельної ділянки відсутнє. Крім того, відсутні правовстановлюючі документи на землю. Період використання земельної ділянки, який береться до розрахунку (в межах терміну позовної давності): з 01.07.2015р. по 18.01.2017р. (включно). Розмір збитків із врахуванням сплаченого земельного податку складає 20814,52 грн.

Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області № 226/2018-р від 11.05.2018р. затверджено акт комісії по визначенню розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 27.04.2018р.

Хмельницькою районною державною адміністрацією надіслано РКДМБМО „Райагробуд лист № 40/12-1245/18 від 14.05.2018р., в якому повідомлено про необхідність сплатити нараховані збитки в сумі 20814,52 грн. на рахунок Шаровечківської сільської ради. Факт надіслання означеного листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 14.05.2018р.

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 136808770 від 06.09.2018р., районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об`єднання „Райагробуд було власником комплексу споруд загальною площею 3224 кв.м., розташованих по вул. Центральна, будинок 2, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шаровечка, а саме: прохідна (площа 18,2 кв.м), заправочна станція (площа 21 кв.м), розчинно-бетонний вузол (площа 169,4 кв.м), столярний цех (площа 429,8 кв.м), лісопильний цех (площа 289,6 кв.м), ремонтно-механічна майстерня з побутовим корпусом (площа 1152,8 кв.м), матеріальний склад (площа 675,8 кв.м), адміністративне приміщення (площа 467,4 кв.м.). Вказаний комплекс будівель розміщений на земельній ділянці площею 2,9874 га, кадастровий номер: :03:004:2450, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №136808770 від 06.09.2018р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення 19.01.2017р. за районним кооперативно-державним міжгосподарським будівельно-монтажним об`єднанням „Райагробуд права власності на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-014 від 28.07.2014р. районному кооперативно-державному міжгосподарському будівельно-монтажному об`єднанню „Райагробуд на підставі Державного акта від 28.12.1998р. І-ХМ 000305 належить право постійного користування земельною ділянкою площею 2,9874 га, кадастровий номер :03:004:2450, розташованої за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шаровечка, вул. Центральна, 2.

Враховуючи, що відповідачем не сплачено 20814,52 грн. безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати, прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019 р. у справі №924/837/18 в позові Заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Шаровечківської сільської ради, с. Шаровечка, Хмельницького району Хмельницької області до районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд", с. Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 20814,52 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати задоволено частково. Стягнуто з Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" на користь Шаровечківської сільської ради 17 816,21 грн.

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Згідно з частиною третьою статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною четвертою статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Водночас, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Процесуальні та матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва у суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбулося із порушенням установленого законом порядку. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

А тому, звертаючись до суду з позовом, прокурор повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України.

Зокрема, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт е частини першої статті 141 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України).

Частиною 5 ст.126 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 377 ЦК України (в редакції, чинній на момент набуття відповідачем власності на об`єкт нерухомості) передбачено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, норма статті 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільний кодекс України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що Заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Хмельницької області з позов в інтересах держави в особі Шаровечківської сільської ради до Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" про стягнення 20 814,52 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати.

Доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності у прокурора правових підстав для подачі позову у даній справі, судом апеляційної інстанції вважаються безпідставними, оскільки сам факт не звернення до суду органу місцевого самоврядування з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Неналежне викання своїх повноважень позивачем, свідчить факт того, що представник останнього в засіданні суду першої інстанції 11.11.2019р. вказав на невжиття з боку ради заходів до стягнення суми боргу, зважаючи на реорганізацію (проведення численних виборів) об`єднаної територіальної громади, а тому, враховуючи строки позовної давності для стягнення даних коштів (які частково і так пропущені), позивач вважає обґрунтованим звернення прокурора з даним позовом до суду. Таким чином, прокурор дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки компетентний орган протягом розумного строку не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, відтак, це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва..

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши доводи прокурора, наведені в обґрунтування наявності підстав для представництва, дійшов висновку про наявність підстав для звернення прокурора з даним позовом.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18.

Отже, досліджуючи матеріали справи колегією суддів встановлено, що відповідач до 19.01.2017р. являвся власником комплексу споруд загальною площею 3224 кв.м., розташованих по вул. Центральна, будинок 2, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шаровечка. Вказаний комплекс будівель розміщений на земельній ділянці площею 2,9874 га, кадастровий номер: :03:004:2450, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств (зміст інформаційної довідки).

Статтею 377 ЦК України (в редакції, чинній на момент набуття відповідачем власності на об`єкт нерухомості) передбачено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Отже, перехід права на земельну ділянку не відбувається автоматично, а потребує оформлення. Набуттю права користування передує волевиявлення особи, яка виявила бажання набути таке право, і лише після цього здійснюється волевиявлення відповідного органу місцевого самоврядування. За змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

На виконання вищевикладених положень законодавства відповідачем, як власником нерухомості, та, враховуючи факт визнання недійсним державного акту на право постійного користування (зміст рішення господарського суду від 18.06.2012р. по справі №313/5025/406/12), вчинено дії по формуванню земельної ділянки в селі Шаровечка по вул. Центральній, буд. 2, а саме за заявою відповідача розроблена документація із землеустрою щодо земельної ділянки площею 2,9874 га та кадастровим номером :03:004:2450, про що свідчить лист Держгеокадастру від 29.06.2016 р. №10-28-99.10-6895/0/15-16 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Однак, матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів оформлення права оренди земельної ділянки комунальної власності, на якій знаходилась нерухомість відповідача, у встановленому законодавством порядку після визнання недійсним державного акту на право постійного користування.

Скаржником в апеляційній скарзі акцентованого увагу на те, що відповідачем фактично не використовується земельна ділянка площею 2,9874 га, однак колегія суддів звертає увагу на те, що дане твердження не підтверджене будь-якими належними, допустимими, достатніми, достовірними доказами як це передбачено ст. 76-79 ГПК. Натомість наявні матеріали справи свідчать про те, що саме дану земельну ділянку використовує відповідач, зокрема, це акт обстеження земельної ділянки від 20.11.2017р., виписка з публічної карти, лист Держгеокадастру від 29.06.2016 р. № 10-28-99.10-6895/0/15-16, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач з 2015 року по 18.01.2017р. користувався земельною ділянкою, на якій розміщена належна йому на праві власності нерухомість, без достатньої правової підстави, тобто, без укладення договору оренди та сплати орендодавцю орендної плати. Тобто, районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об`єднання "Райагробуд", як фактичний користувач земельної ділянки, без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею. Позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 листопада 2018 року в справі № 922/3412/17, а також у постанові від 23.05.2018 р. у справі №629/4628/16-ц.

Відтак, колегія суддів акцентує увагу на тому, що незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

При цьому, суд зазначає, що відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.

Навіть за умови правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, в обраний позивачем спосіб захисту відбувається відновлення справедливої рівноваги між правами та обов`язками сторін спору, встановлення якої ґрунтується на визначеній нормами земельного законодавства умові платності використання земельної ділянки.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття земельний податок і орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Таким чином, з часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на вищезазначену земельну ділянку. Цього обов`язку після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки (в редакції додаткового договору) відповідач не виконав, а отже без законних підстав зберіг у себе майно - кошти за оренду землі.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено розрахунок орендної плати в розмірі 20 814,52 грн., яку безпідставно збережено відповідачем розраховані за період з 01.07.2015р. по 18.01.2017р. З приводу зазначеного судом першої інстанції правомірно враховано, що у відповідності до абз.1 п.289.1. ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

За приписами ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

Відділом Держгеокадастру у Хмельницькому районі листом № 1401/116-17 від 30.08.2017р. надано інформацію першому заступнику голови Хмельницької райдержадміністрації щодо нормативно грошової оцінки земельної ділянки площею 2,9874 га, кадастровий номер :03:004:2450, с. Шаровечка по роках: 2014 рік 1234095,00 грн., 2015 рік 1541385,00 грн., 2016 рік 2208804,00 грн., 2017 рік 2341524,00 грн.

Здійснивши перерахунок розміру безпідставно збереженої орендної плати за 2016 рік та за період з 01.01.2017р. по 18.01.2017р., колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції суд про правомірність нарахування 16 672,11 грн. безпідставно збережених коштів за 2016 рік та 885,42 грн. за період з 01.01.2017р. по 18.01.2017р., з врахуванням сплаченої суми відповідно до задекларованих сум в податкових деклараціях (довідка ДПІ від 23.08.2017р.).

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, в додаткових поясненнях від 21.10.2019р., відповідач просив суд першої інстанції застосувати позовну давність до вимог в частині стягнення безпідставно збережених коштів за період з 01.07.2015р. до 10.09.2015р.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р.).

Як зазначалося вище, позовні вимоги, що є предметом розгляду у даній справі, заявлені обґрунтовано.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за період з 01.07.2015р. по 31.12.2015р. При цьому, згідно штемпеля господарського суду Хмельницької області позивач (прокурор) звернувся з позовом до суду 10.09.2019р. (вх. № 05-08/1683/18).

Таким чином, враховуючи визначений законодавством загальний строк позовної давності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 01.07.2015р. по 09.09.2015р., що становить 2998,31 грн. (1541385,00грн.*1%/100%/365днів*71 день). Тому, безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за період з 10.09.2015р. по 31.12.2015р., із врахуванням сплати 4513,28 грн. земельного податку, становитимуть 258,61 грн. (7770,27 грн. - 2998,31 грн. - 4513,28 грн.).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ГПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, у позові в частині стягнення 2998,31 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 01.07.2015р. по 09.09.2015р. відмовлено правомірно.

Крім того, у апеляційній скарзі скаржник посилається на неналежність акту від 27.04.2018р. як доказу, оскільки він складений з порушенням Порядку №284, а відтак не може бути прийнятим судом до уваги. Апеляційний суд не вважає вказаний довід скаржника таким, що заслуговує на увагу, оскільки наявність окремих недоліків Акту не впливає на його зміст та не спростовує тих обставин, які засвідчені цим актом.

Оцінка стороною наданого позивачем акту як неналежного доказу є хибною, оскільки зі змісту цього Акту від 27.04.2018 рок достовірно встановлюється істотна обставина, а саме грошова сума у розмірі 20 814,25 грн., що становить розмір неправомірно утриманої відповідачем суми коштів, належних позивачу.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Районного кооперативно-державного міжгосподарського будівельно-монтажного об`єднання "Райагробуд" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019 р. у справі №924/837/18 - залишити без задоволення, рішення господарського суду Хмельницької області - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Справу №924/837/18 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "12" жовтня 2020 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.