ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2206/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень", 04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д 3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар", 61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 168, 2. фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків
простягнення 1 539 382, 49 грн
за участю представників сторін:

позивач: не з`явився;

відповідач 1: Бабич Ю.В., ордер серія ДН №085885 від 17.08.2020 року;

відповідач 2: Філатов П.А., ордер серія ХВ № 000042 від 27.07.2020 року;

3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго": Руденко Ю.Г., довіреність № 55 від 21.08.2020 року.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар", відповідача 2 фізичної особи ОСОБА_1 про солідарне стягнення як солідарних боржників 1 539 382, 49 грн., що включає у себе: заборгованість за основним зобов`язанням (фактично сплачену гарантійну суму) 1 445 400, 00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 60 667, 20 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 23 126, 40 грн., 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 10 188, 89 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 14.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 922/2206/20 здійснюється у порядку загального позовного провадження.

03.08.2020 року від відповідача 1 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 17704) (т. 1, а.с. 114-118).

Ухвалою суду від 04.08.2020 року задоволено клопотання позивача про залучення до участі у справі у якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго". Залучено до участі у справі у якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго". Зобов`язано позивача направити позовну заяву на адресу 3-ї особи, докази повідомлення, а саме: опис вкладення у цінний лист надати до суду. Підготовче засідання у справі № 922/2206/20 відкладено на "08" вересня 2020 р. о(б) 12:30 год.

17.08.2020 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшов відзив (вх. № 18965) на позовну заяву, у якому останній просить суд, долучити відзив з додатками до матеріалів справи та врахувати викладені у ньому відомості при вирішенні справи (т. 1, а.с. 151-152).

19.08.2020 року від 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" через канцелярію суду надійшли пояснення у справі (вх. № 19180), у яких останній зазначає, що у зв`язку із порушенням відповідачем 1 умов договору № 80-4/264-17 від 20.09.2017 року на адресу позивача було направлено вимогу № 01/3974 від 31.01.2020 року про сплату коштів за банківською гарантією від 14.01.2020 року № 552/19-ГВ у сумі 1 445 400, 00 грн. 26.02.2020 року платіжним дорученням № 259931 на рахунок Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" було перераховано 1 445 400,00 грн. згідно вимоги № 01/3974 від 31.01.2020 року. Таким чином, зобов`язання позивача як гаранта, виконані перед Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" у повному обсязі, а відповідачем 1 перед Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" порушені зобов`язання як за договором № 80-4/2647-17 від 20.09.2017 року, так і перед позивачем (т. 1, а.с. 174-176).

25.08.2020 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 19492) у якій останній зазначає, що відповідач 1 уклавши договір гарантії, взяв на себе зобов`язання належним чином виконувати умови договору. 28.02.2020 року відповідачем 1 отримано повідомлення-вимогу банку вих. № 03-9/02/790 від 13.02.2020 року про сплату гарантійної суми. Проте на цей час, відповідач 1 не виконав отримані вимоги, та не відшкодував банку гарантійну суму. Також зазначає, що на момент виконання позивачем вимоги беніфіціара № 01/3974 від31.01.2020 року про сплату коштів за банківською гарантією від 14.01.2020 року № 552/19-ГВ, станом на 26.02.2020 року, відповідач 1 не скористався своїм правом та не надав позивачу жодних заперечень проти задоволення вимоги беніфіціара. Будучи обізнаним про умовами гарантії.

Також зазначає, що зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що заперечуючи проти заявленого позову, відповідач 1 стверджує про порушення ним договору, зобов`язання за яким забезпечені банківською гарантією. Таким чином. на думку позивача відповідач 1 підтверджує, що на момент отримання позивачем гарантійної суми на користь беніфіціара мало місце порушення (прострочення) принципалом зобов`язання за договором, тобто мав місце гарантійний випадок, передбачений умовами банківської гарантії. У зв`язку із чим, просить суд, позовну заяву задовольнити у повному обсязі (т. 1, а.с.205-219).

Ухвалою суду від 08.09.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву до 10.09.2020 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року клопотання фізичної особи ОСОБА_1 про витребування оригіналу договору поруки, викладеному у прохальній частині відзиву на позовну заяву (вх. 18965 від 17.08.2020 року) - залишено без розгляду. Поновлено строк щодо подання клопотання (вх. № 20879 від 10.09.2020 року). У клопотанні (вх. № 20879 від 10.09.2020 року) фізичної особи ОСОБА_1 про призначення судової технічної експертизи документів - відмовлено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року відмовлено у клопотанні (вх. № 19598 від 26.08.2020 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар" про зупинення провадження у справі. Клопотання (вх. № 20945 від 10.09.2020 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар" про долучення документів - повернуто без розгляду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі № 922/2206/20. Призначено справу до розгляду по суті на "14" вересня 2020 р. о(б) 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.09.2020 року клопотання (вх. № 3403 від 14.09.2020 року електронна пошта) Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" задоволено. Клопотання (вх. № 3406 від 14.09.2020 року електронна пошта) Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар" задоволено. Відмовлено у клопотанні відповідача 2 № б/н від 13.08.2020 року про допит учасника справи (відповідача 2) як свідка. Відкладено розгляд справи по суті на "29" вересня 2020 р.

Ухвалою суду від 29.09.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до "01" жовтня 2020 року.

Уповноважений представник позивача у призначене судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, проте 29.09.2020 року через канцелярію суду надав клопотання (вх. № 3644 електронна пошта) про проведення судового засідання 01.10.2020 року без участі представника позивача.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача 1 надав усні заперечення проти позовних вимог, підтримав наданий до суду відзив на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача 2 надав усні заперечення проти позовних вимог, підтримав наданий до суду відзив на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також надав усні пояснення, щодо договору поруки.

Присутній у судовому засіданні представник 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надав усні пояснення щодо позовних вимог.

Суд дослідивши матеріали справи, клопотання позивача (вх. № 3644 електронна пошта від 29.09.2020 року) із урахуванням позиції представників сторін, дійшов висновку про його задоволення.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи, що судом було здійснено усі заходи, щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, досліджено усі докази які надано учасниками справи, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про те, що неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши заперечення відповідача 1 та відповідача 2, пояснення 3-ї особи, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, 14.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» (позивач, гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техностар» (відповідач 1, принципал) було укладено договір про надання банківської гарантії № 552/19-ГВ (т. 1, а.с. 30-32).

Пунктом 1.1. договору, сторони визначили, що гарант надає за заявою принципала банківську гарантію забезпечення виконання договору, а саме: договору, укладеного між принципалом та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (беніфіціар). При цьому гарантія видається гарантом у вигляді банківської гарантії забезпечення виконання договору № 552/19-ГВ на суму 1 445 400, 00 грн., яка є невід`ємною частиною цього договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі.

Строк дії гарантії до 15.03.2020 року включно (пункт 1.2. договору).

Пунктом 2.1. договору, сторони визначили, що за надання гарантії принципал повинен у строк до 21.01.2019 року сплатити на рахунок гаранта винагороду у розмірі 43 362, 00 грн.

Належне виконання принципалом зобов`язань по цьому договору забезпечується: - неустойкою, передбаченою цим договором; - порукою ОСОБА_1 (пункт 2.2.договору).

Відповідно до гарантії виконання зобов`язання № 552/19-Гв від 14.01.2019 року, Публічне акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень» проінформовано про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Техностар» та Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» підписали додаткову угоду № 3 від 30.10.2018 року на продовження терміну дії договору № 80-4/2647-17 від 20.09.2017 року по закупівлі, а також те, що в забезпечення виконання принципалом своїх зобов`язань за договором, що надалі іменується «Основне зобов`язання», повинна бути надана безумовна, безвідклична банківська гарантія, на користь беніфіціара у розмірі, що складає 5% відсотків від суми договору.

Публічне акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень», цим безумовно, тобто за першою вимогою беніфіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично приймає на себе зобов`язання заплатити беніфіціару протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги беніфіціара, передбаченою цією гарантією, грошову суму, у розмірі 1 445 400, 00 грн. у випадку порушення принципалом зобов`язань за договором (т. 1, а.с. 33-34).

14.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» (позивач, кредитор/гарант) та ОСОБА_1 (відповідач 2, поручитель) укладено договір поруки № 552/19-ГВ-П (т. 1, а.с. 35-37).

Відповідно до пункту 1.1. згідно з цим договором, поручитель поручається перед кредитором/гарантом за неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Техностар» взятих на себе зобов`язань, що витікають з договору про надання банківської гарантії № 552/19-ГВ від 14.01.2019 року, а саме: протягом 2 банківських днів з моменту сплати кредитором/гарантом грошових коштів за банківською гарантією забезпечення виконання зобов`язань № 552/19-ГВ на вимогу беніфіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від кредитора/гаранта відповідно/ вимоги, відшкодовує кредитору/гаранту у повному обсязі усі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступним): а) суми, фактично сплачені кредитором/гарантом беніфіціару в порядку та у випадках, передбачених гарантією, у межах загальної суми відповідальності кредитора/гаранта за гарантією, що складає 1 445 400, 00 грн.; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені кредитором/ гарантом за гарантією.

Згідно пункту 1.2. договору, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі.

Кредитор/гарант набуває право вимагати від поручителя виконання зобов`язання, що випливає із договору гарантії при умови, якщо у встановлений договором гарантії строк виконання боржником/принципалом зобов`язання не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання боржником/принципалом (пункт 2.1. договору).

Відповідно до пункту 2.2. договору, сторони погодили, що поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по цьому договору, не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора/гаранта про невиконання боржником/принципалом зобов`язань і необхідності їх виконати поручителем.

Як зазначає позивач, 11.02.2020 року від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», яке є правонаступником Державного підприємства надійшла вимога про сплату коштів за банківською гарантією від 14.01.2019 року № 552/19-ГВ. У якій останній зазначав, що принципалом порушено термін виконання етапів робіт за договором, внаслідок чого не виконані обсяги роботи передбачені графіком виконання робіт на 2019 рік, у зв`язку із чим, вимагало сплатити суму у розмірі 1 445 400, 00 грн. (т. 1, а.с. 38-39).

13.02.2020 року позивачам (гарантом) на адресу відповідача 1(принципала) було направлено повідомлення-вимога (вих. № 03-9/02/790) про отримання письмової вимоги по банківській гарантії від 14.01.2019 року № 552/19-ГВ беніфіціара та про сплату гаранту гарантійної суми (т. 1, а.с. 26).

12.05.2020 року позивачем (гарантом) на адресу відповідача 2 (поручителя) направлена вимога (вих. № 05-1/04/3460 про відшкодування гаранту фактично сплаченої гарантійної суми по гарантії виконання зобов`язань № 552/19-ГВ від 14.01.2019 року на виконання договору про надання банківської гарантії № 552/19-ГВ від 14.01.2019 року та договору поруки № 552/19-ГВ-П від 14.01.2019 року, у якій зазначав, що 03.03.2020 рок на адресу відповідача 1 (принципала) направлено вимогу. Дана вимога принципалом не задоволена. У зв`язку із чим, керуючись умовами договору про надання банківської гарантії № 552/19-ГВ від 14.01.2019 року, договору поруки № 552/19-ГВ-П від 14.01.2019 року статтями 553, 569 Цивільного кодексу України, Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями у національній та іноземній валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 639. Гарант вимагав від поручителя ОСОБА_1 відшкодування заборгованості у розмірі 1 445 400, 00 грн., що становить фактично сплачену гарантійну суму, яка не сплачена (не відшкодована) принципалом. Також зазначив, що у разі несплати вказаної суми у зазначені строки, поручитель буду нести відповідальність передбачену пунктом 3.1. договору поруки, а також чинним законодавством України, а гарант буде змушений звернутися до суду та вимагати відшкодування фактично сплаченої за гарантією суми, пені, судові витрати, індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у порядку статті 624 Цивільного кодексу України (т. 1, а.с. 54-61).

Вищевказані вимоги залишені відповідачем 1 та відповідачем 2 без задоволення та стали підставою звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526, частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.

Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У відповідності до вимог статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

У розділі І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №639 (надалі - Положення), визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії.

Частинами 1, 2, 3 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до частини 1 статті 565 Цивільного кодексу України передбачено, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

З договору про надання банківської гарантії № 552/19-ГВ від 14.01.2019 року вбачається, що гарант надає за заявою принципала банківську гарантію забезпечення виконання договору, а саме: договору, укладеного між принципалом та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (беніфіціар). Публічне акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень», цим безумовно, тобто за першою вимогою беніфіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично приймає на себе зобов`язання заплатити беніфіціару протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги беніфіціара, передбаченою цією гарантією, грошову суму, у розмірі 1 445 400, 00 грн. у випадку порушення принципалом зобов`язань за договором (т. 1, а.с. 33-34).

Отже, з умов Гарантії та норм права слідує, що обов`язок гаранта сплатити грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом (відповідачем 1) зобов`язання за договором та направлення письмової вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.02.2020 року позивачем отримано вимогу вх. № 1196 від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», яке є правонаступником Державного підприємства надійшла вимога про сплату коштів за банківською гарантією від 14.01.2019 року № 552/19-ГВ. У якій останній зазначав, що принципалом порушено термін виконання етапів робіт за договором, внаслідок чого не виконані обсяги роботи передбачені графіком виконання робіт на 2019 рік, у зв`язку із чим, вимагав сплатити суму у розмірі 1 445 400, 00 грн. (т. 1, а.с. 38-39).

Частиною 1статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, з огляду на предмет Банківських гарантій, Гарант взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання протягом п`яти робочих днів з моменту отримання письмової вимоги сплатити Бенефіціару суму у розмірі 1 445 400, 00 грн.

13.02.2020 року позивачам (гарантом) на адресу відповідача 1(принципала) було направлено повідомлення-вимога (вих. № 03-9/02/790) про отримання письмової вимоги по банківській гарантії від 14.01.2019 року № 552/19-ГВ беніфіціара та про сплату гаранту гарантійної суми (т. 1, а.с. 26).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем повідомлення-вимога (вих. № 03-9/02/790) була направлена на юридичну адресу відповідача 1., яку останнім було отримано 28.02.2020 року, про що свідчить витяг з сайту укрпошти (т. 1, а.с. 27).

У зв`язку із невиконанням відповідачем 1 (принципалом) вимог щодо відшкодування фактично сплаченої за гарантією суми у розмірі 1 445 400, 00 грн. позивачем (гарантом) 12.05.2020 року на адресу відповідача 2 (поручителя) направлено вимогу (вих. № 05-1/04/3460 про відшкодування гаранту фактично сплаченої гарантійної суми по гарантії виконання зобов`язань № 552/19-ГВ від 14.01.2019 року на виконання договору про надання банківської гарантії № 552/19-ГВ від 14.01.2019 року та договору поруки № 552/19-ГВ-П від 14.01.2019 року (т. 1, а.с. 54-61).

Вищевказана вимога, була направлена позивачем на адресу зазначену у договорі поруки, а саме: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 37). Вищевказана вимога згідно витягу з сайту "Укрпошти" за номером поштового відправлення 129 - було повернуто за зворотною адресою.

Як вбачається із матеріалів справи та наданих у відзиві відповідачем 2 пояснень, останній заперечує проти отримання вимоги № 05-1/04/3460 від 12.05.2020 року. У зв`язку із тим, що відповідач 2 не мешкає за адресою АДРЕСА_1 з вересня 2015 року (знятий з реєстрації) (т. 1, а.с. 151-152).

Суд не приймає заперечення відповідача 2, оскільки відповідно до умов договору поруки № 552/19-ГВ-П від 14.01.2020 року, а саме пункту 2.5. договору, сторони погодили, що поручитель зобов`язаний своєчасно сповістити кредитора/ гаранта про зміну своєї адреси. У випадку не надання інформації щодо зміни адреси, вказаної у цьому договорі, направлення на таку адресу повідомлення кредитора/гаранта буде вважатися зробленим належним чином (т. 1, а.с. 35).

Будь-яких належних доказів у підтвердження наданих заперечень, щодо не отримання вимоги відповідачем 2 до суду не надано. Також доказів щодо повідомлення гаранта, у підтвердження виконання пункту 2.5. договору поруки № 552/19-ГВ-П від 14.01.2020 року, матеріали справи також не містять.

Згідно статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 554 частин 1, 2 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (пені) регулюється статтями 549-552 Цивільного кодексу України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки ( пені) (стаття 611 Цивільного кодексу України).

В силу статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що доказів у підтвердження сплати принципалом (відповідачем 1) гаранту (позивачу) суми гарантійного забезпечення (відшкодування фактично сплаченої за гарантією) суми у розмірі 1 445 400, 00 грн. протягом 2 банківських днів з моменту сплати кредитором/гарантом з моменту сплати кредитором/гарантом грошових коштів за банківською гарантією забезпечення виконання зобов`язань № 552/19-ГВ на вимогу беніфіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від кредитора/гаранта відповідно/вимоги, відшкодовує кредитору/гаранту у повному обсязі усі витрати (т. 1, а.с. 30 пункт 3.4.1 договору про надання банківської гарантії) та поручителем (відповідачем 2) не пізніше 3-х банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора/гаранта про невиконання боржником/принципалом зобов`язань і необхідність їх виконання поручителем ( пункт 2.2. договору поруки т. 1, а.с. 35) та вимог (т. 1, а.с. 26, 54) до суду не надано.

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідача 1 та відповідача 2 суми у розмірі 1 445 400, 00 грн.

Щодо вимог позивача про солідарне стягнення з відповідача - 1 та відповідача - 2, 3-х відсотків річних у розмірі 10 188, 89 грн. за період з 16.03.2020 року по 09.06.2020 року та інфляційні втрати у розмірі 23 126, 40 грн. за період з 16.03.2020 року по 31.05.2020 року (відповідно до наданого розрахунку т. 1, а.с. 61), суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3-х відсотків річних у розмірі 10 188, 89 грн. за період з 16.03.2020 року по 09.06.2020 року та інфляційні втрати у розмірі 23 126, 40 грн. за період з 16.03.2020 року по 31.05.2020 року (відповідно до наданого розрахунку т. 1, а.с. 61)у системі "Законодавство", суд дійшов висновку, що вищезазначені нарахування здійснено вірно, вони відповідають вимогам закону та відносинам що складися між сторонами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про солідарне стягнення з відповідача - 1 та відповідача - 2 пені у розмірі 60 667, 20 грн. за період з 16.03.2020 року по 09.06.2020 року (відповідно до наданого розрахунку т. 1, а.с. 61), суд зазначає наступне.

Пунктом 4.2. договору про надання банківської гарантії № 552/19-ГВ від 14.01.2019 року сторони погодили, що у разі порушення принципалом строків відшкодування гаранту витрат по гарантії, передбачених пунктом 3.4.1. даного договору, принципал сплачує гаранту пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованість за кожен день прострочення (т. 1, а.с. 31).

Згідно пункту 1.2. договору поруки № 552/19-ГВ-П від 14.01.2019 року, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Боржник/принципал і поручитель відповідають перед кредитором/гарантом як солідарні боржники (т. 1, а.с. 35).

Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу статей 230, 231 Господарського кодексу України, шрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до вимог статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Судом здійснено перевірку нарахованої позивачем пені у розмірі 60 667, 20 грн. за період з 16.03.2020 року по 09.06.2020 року, та встановлено що відповідні нарахування здійснено вірно, а тому підлягають до задоволення.

Щодо наданих відповідачем 1 викладених у відзиві на позовну заяву заперечень (т. 1, а.с. 114-118), а саме, щодо заперечення настання гарантійного випадку як такого, та заперечує наявність законодавчо визначених підстав для заявлення 3-ю особою, як беніфіціаром, вимоги № 01/3974 від 31.01.2020 року, і відповідно заперечує наявність законодавчо визначених підстав для задоволення позивачем, як гарантом вищевказаної вимоги. Як вбачається з преамбули самої гарантії її було видано в забезпечення виконання принципалом своїх зобов`язань перед беніфіціаром. Зловживаючи безумовністю відповідної гарантії для виплати по якій беніфіціар не зобов`язаний був надати гаранту будь-яких доказів підтверджуючих факт порушення принципалом своїх зобов`язань, беніфіціар приховав від гаранта той факт, що часткове невиконання принципалом своїх зобов`язань за договором було обумовлено виключно неналежним виконанням своїх договірних зобов`язань самим беніфіціаром. Також зазначив, що на даний час питання належності/неналежності виконання сторонами договору № 80-4/2647-17 від 20.09.2017 року своїх взаємних зобов`язнь за ним є предметом вирішення у справі № 922/134/20 не приймаються судом, оскільки відповідачем 1 не надано до суду належних доказів у підтвердження вказаних обставини та є такими, що спростовуються вище викладеними нормами та матеріалами справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частин 3, 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Крім того, відповідно до вимог частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Щодо наданих відповідачем 2 викладених у відзиві на позовну заяву заперечень (т. 1, а.с. 151-152) а саме, щодо не укладання та не підписання останнім договору поруки № 552/19-ГВ-П від 14.01.2020 року та про існування якого відповідач 2 дізнався лише після того, як його представник ознайомився із матеріалами справи, та те що копія договору не засвідчена належним чином, що підпис від імені ОСОБА_1 вчинено механічним чи електронним шляхом (можливо наприклад, факсіміле) не приймаються судом, оскільки останнім до суду не надано жодного доказу у підтвердження викладених у відзиві обставин, та спростовуються вище викладеними нормами та матеріалами справи.

Також суд зазначає, що у відповідності до вимог частин 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме у розмірі 1 539 382, 49 грн., що включає у себе: заборгованість за основним зобов`язанням (фактично сплачену гарантійну суму) 1 445 400, 00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 60 667, 20 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 23 126, 40 грн., 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 10 188, 89 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідачів. У зв`язку із чим, з відповідача 1 сума у розмірі 11 545, 38 грн. та з відповідача 2 сума у розмірі 11 545, 37 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 11, 509, 525, 526, 530, 546, 548, 553, 554, 560, 563, 565, 599, 625, 610, 611 Цивільного кодексу України, статтями 193, 200, 230, 231 Господарського кодексу України, статтями 13, 42, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар" (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 168, ) та з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, ) 1 539 382, 49 грн., що включає у себе: заборгованість за основним зобов`язанням (фактично сплачену гарантійну суму) 1 445 400, 00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 60 667, 20 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 23 126, 40 грн., 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 10 188, 89 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар" (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 168, ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, ) 11 545, 38 грн. судового збору.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, ) 11 545, 37 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, );

відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техностар" (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 168, );

відповідач 2: фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ).

Повне рішення складено "12" жовтня 2020 р.

Суддя О.О. Ємельянова