ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2169/20

За позовомПрокурора Київської області (01601, м. Київ, бульв. Л. Українки, 27/2) в інтересах держави в особі 1.Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) 2.Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 35) 3.Державного підприємства Київське лісове господарство (08111, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Лісна, 15)
До 1.Києво-Святошинської районної державної адміністрації (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 126) 2.Товариства з обмеженою відповідальністю Хороше озеро (08124, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гурівщина, вул. Пролетарська, 101-А)
Про визнання недійсним розпоряджень та договорів оренди землі, повернення земельних ділянок
Суддя Третьякова О.О.

Представники:

Прокурор Набок Ю.В. (посвідчення №044829 від 16.11.2016)
Від позивача-1 Від позивача-2 Від позивача-3 Від відповідача-1 Від відповідача-2 не з`явився Забур`янов В.В. (наказ №16-о від 30.07.2020) не з`явився не з`явився не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява прокурора Київської області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (далі позивач-1), Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (далі позивач-2) та Державного підприємства Київське лісове господарство (далі позивач-3) до Києво-Святошинської районної державної адміністрації (далі відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю Хороше озеро (далі відповідач-2). Згідно з прохальною частиною позовної заяви заявленими є позовні вимоги про:

- визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 30.11.2009 №2077 Про передачу в довгострокову оренду земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю Хороше озеро для організації оздоровчого комплексу та зони відпочинку територіальної громади району в межах Бузівської сільської ради;

- визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 30.11.2009 №2078 Про передачу в довгострокову оренду земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю Хороше озеро для організації оздоровчого комплексу та зони відпочинку територіальної громади району в межах Михайлівсько-Рубежівської сільської ради;

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.12.2009, що укладений між Києво-Святошинською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Хороше озеро на земельну ділянку площею 3,9559 га з кадастровим номером :07:013:0001;

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.12.2009, що укладений між Києво-Святошинською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Хороше озеро на земельну ділянку площею 4,6450 га з кадастровим номером :04:008:0001;

- зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю Хороше озеро повернути у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування Державного підприємства Київське лісове господарство земельні ділянки площею 4,6450 га з кадастровим номером :04:008:0001 та площею 3,9559 га з кадастровим номером :07:013:0001, які розташовані в межах Михайлівсько-Рубежівської та Бузівської сільських рад Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.09.2020 відкрито провадження у справі №911/2169/20 за вказаними позовними вимогами, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.10.2020, встановлено учасникам справи строки для вчинення необхідних процесуальних дій, явку учасників справи визнано обов`язковою, встановлено учасникам справи надати суду для огляду оригінали всіх документів, копії яких подані (подаватимуться) до суду.

В підготовчому засіданні 02.10.2020 судом порушено питання наявності підстав для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі визначених позивачів. Зокрема, прокурором в якості позивача-3 визначено Державне підприємство Київське лісове господарство.

Так, в позовній заяві прокурор в обґрунтування наявності підстав для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі Державного підприємства Київське лісове господарство зазначає, що прийняття оскаржуваних розпоряджень про передачу в оренду вищевказаних земельних ділянок порушило право постійного лісокористувача, оскільки спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення та вибули з користування без прийняття рішення про припинення такого права постійного користування. Всупереч цьому, вказаним державним підприємством жодних заходів щодо оскарження в судовому порядку спірних розпоряджень не вжито, що також є підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави в особі Державного підприємства Київське лісове господарство.

У підготовчому засіданні прокурор підтримала, викладені в позовній заяві, обґрунтування наявності підстав для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі Державного підприємства Київське лісове господарство та додатково зазначила, що позивач-3 наділений повноваженнями органу державної влади на здійснення відповідних владних функцій у спірних правовідносинах, та не відноситься до державних компаній, оскільки законодавство України не містить визначення поняття державна компанія.

Вивчивши на стадії підготовчого провадження матеріали справи та проаналізувавши правову позицію прокурора в обґрунтуванні наявності підстав для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави, в тому числі, в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство», суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для залишення позову у справі №911/2169/20 без розгляду, зважаючи на наступне.

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, а межах положень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 у справі №4-рп/2008).

Законом України Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) від 02.06.2016, який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, п.3 ч.1 якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави у суді у виключених випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3, 5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст.23 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014, який набрав чинності 15.07.2015.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. (ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру).

Вказаним законом прямо заборонено здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Згідно з ч.4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Нормами абз.2 ч.4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

В порушення прямої заборони наведеної в абз.3 ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру даний позов заявлений прокурором в інтересах державного підприємства Київське лісове господарство, яке не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Навпаки, визначений прокурором позивач-3 Державне підприємство Київське лісове господарство згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є державним підприємством, самостійною юридичною особою, з відповідною процесуальною дієздатністю, яка дозволяє самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів в суді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 906/853/17.

Отже, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства Київське лісове господарство прокурором порушено приписи абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, відповідно до яких не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Тобто, посилання прокурора на те, що вказане підприємство виконує функції органу, уповноваженого державою на їх здійснення у спірних правовідносинах не підтверджується належними та допустимими доказами, а відтак прокурором не доведено підстав можливості здійснення ним законного представництва в суді інтересів держави в особі державного підприємства.

При цьому, відповідно до положень Лісового кодексу України, зокрема ст.17, спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам надаються у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку. Однак, норми вказаного кодексу не наділяють такі підприємства повноваженнями органу державної влади.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

Водночас якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України (залишення позову без розгляду).

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 48, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України постановлення на стадії підготовчого провадження ухвали про залишення позовної заяви без розгляду відповідає приписам чинного законодавства, де закріплено, що результатами підготовчого засідання суд, серед іншого, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно п.2 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч.4 ст.226 Господарського процесуального кодексу України).

Господарським судом Київської області встановлено відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі в особі Державного підприємства Київське лісове господарство, а відтак подана позовна заява по справі №911/2169/20 підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, господарський суд звертає увагу прокурора, що відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишенні без розгляду, у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподанням позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір, судовий збір може бути повернутий в разі звернення прокурора із відповідним клопотанням.

Керуючись ст.182-185, 226, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Прокурора Київської області №05/09/1-1094вих20 від 19.06.2020 в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Державного підприємства Київське лісове господарство до Києво-Святошинської районної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю Хороше озеро про: визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської державної адміністрації від 30.11.2009 №2077 Про передачу в довгострокову оренду земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю Хороше озеро для організації оздоровчого комплексу та зони відпочинку територіальної громади району в межах Бузівської сільської ради; визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 30.11.2009 №2078 Про передачу в довгострокову оренду земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю Хороше озеро для організації оздоровчого комплексу та зони відпочинку територіальної громади району в межах Михайлівсько-Рубежівської сільської ради; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.12.2009, укладеного між Києво-Святошинською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Хороше озеро на земельну ділянку площею 3,9559 га з кадастровим номером :07:013:0001; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.12.2009, укладеного між Києво-Святошинською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Хороше озеро на земельну ділянку площею 4,6450 га з кадастровим номером :04:008:0001; та зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю Хороше озеро повернути у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування Державного підприємства Київське лісове господарство земельні ділянки площею 4,6450 га з кадастровим номером :04:008:0001 та площею 3,9559 га з кадастровим номером :07:013:0001, які розташовані в межах Михайлівсько-Рубежівської та Бузівської сільських рад Києво-Святошинського району Київської області залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили 02.10.2020 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09.10.2020.

Суддя О.О. Третьякова