ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р. Справа №909/1199/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Скрипчук О.С.

Мирутенко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Форель" б/н від 17.03.2020 (вх. № ЗАГС 01-05/1312/20 від 03.04.2020),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2020 року (повне рішення складено 28.02.2020, м. Івано-Франківськ, суддя Рочняк О.В.)

у справі №909/1199/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Форель", с. Яблунька Богородчанського району Івано-Франківської області

до відповідача: Богородчанської районної державної адміністрації, смт. Богородчани Богородчанського району івано-Франківської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації №281 від 11.09.2013 та визнання недійсною додаткову угоду від 24.09.2013 про припинення договору оренди водних об`єктів № 10 від 08.07.2013

за участю представників:

від позивача: Татаринов О.С. - адвокат

від відповідача: не з`явився

Учасникe процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2020 року у справі №909/1199/19 відмовлено у задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Форель» до Богородчанської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації №281 від 11.09.2013 та визнання недійсною додаткову угоду від 24.09.2013 про припинення договору оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2020 справу було передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Данко Л.С. - головуючий суддя, члени колегії - Мирутенко О.Л., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 909/1199/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Форель».

27.04.2020 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 розгляд справи призначено на 09.06.2020.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 розгляд справи відкладено на 30.06.2020. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 розгляд справи відкладено на 28.07.2020.

28.07.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді (члена колегії) Скрипчук О.С. у відпустці.

У зв`язку із звільненням у відставку судді (головуючої судді) Данко Л.С., розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 27.08.2020 справу передано на повторний автоматизований розподіл між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 27.08.2020 справу №909/1199/19 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Мирутенко О.Л., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 розгляд справи призначено на 07.10.2020.

02.10.2020 апелянт подав на адресу суду заяву від 30.09.2020 (вх.№01-04/5655/20 від 02.10.2020) про долучення до матеріалів справи пояснення засновників ТзОВ «Форель» відносно підписання директором ТзОВ «Форель» Луцаком В.І. додаткової угоди про припинення договору оренди водних об`єктів від 08.07.2013(№10) за взаємною згодою сторін та ксерокопію витягу №30861141 від 04.08.2011 про державну реєстрацію прав ТзОВ «Форель» на нежитлові приміщення.

05.10.2020 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд апеляційної скарги по суті в судовому засіданні без участі представника відповідача за наявними матеріалами.

07.10.2020 апелянт подав через канцелярію суду довідку про господарську та комерційну діяльність ТзОВ «Форель» засновника товариства Зубової Л.С. (б/н, б/д, вх.01-04/5780/20 від 07.10.2020) з додатками: лист директора Державного підприємства «Хотомирсько-Березівського рибгоспу Катеринчука Й.І. директору Державного підприємства «Укрриба» Борисюку за №17 від 05.02.2009, висновок Українського державного інституту по проектуванню підприємств рибного господарства «Укррибпроект» про непридатність гідроспоруд від 30.09.2020, лист голови Державного комітету рибного господарства Шведенка М. на адресу Фонду державного майна України за №1-13/5/3561 від 21.08.2009, лист Державного підприємства «Украриба» за №11-12/265 від 14.04.2010 на адресу ТзОВ «Форель», фотодокументи (6 фотографій рибдільниці «Яблунька»), договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.07.2011, витяг №30861141 від 04.08.2011 про державну реєстрацію прав.

В судовому засіданні 07.10.2020 представник апелянта зазначив, що пояснення засновників ТзОВ «Форель» та довідка про господарську діяльність ТзОВ «Форель» не є новими доказами, а подані довідково, з метою повнішого висвітлення обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.269 ГПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Зважаючи на те, що апелянт жодним чином не обґрунтовує неможливість подання доданих до заяви від 30.09.2020 (вх.№01-04/5655/20 від 02.10.2020) пояснень засновників ТзОВ «Форель» відносно підписання директором ТзОВ «Форель» Луцаком В.І. додаткової угоди про припинення договору оренди водних об`єктів від 08.07.2013(№10) за взаємною згодою сторін, ксерокопії витягу №30861141 від 04.08.2011 про державну реєстрацію прав ТзОВ «Форель» на нежитлові приміщення, а також документів, долучених до довідки (б/н, б/д) про господарську та комерційну діяльність ТзОВ «Форель» засновника товариства Зубової Л.С. (вх.01-04/5780/20 від 07.10.2020) під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також не надав доказів надсилання копій таких документів відповідачу згідно з вимогами ч.9 ст.80 ГПК України, колегія суддів не бере до уваги вказаних документів під час здійснення апеляційного розгляду.

В судовому засіданні 07.10.2020 представник апелянта надав суду пояснення щодо доводів апеляційної скарги, вимоги скарги підтримав повністю, просив оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Форель» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Богородчанської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації №281 від 11.09.2013 та визнання недійсною Додаткову угоду від 24.09.2013 про припинення договору оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013 на підставі розпорядження Богородчанської РДА №220 від 05.07.2013 «Про надання водного об`єкту у користування на умовах оренди», однак, згодом, оспорюваним розпорядженням Богородчанської РДА №281 від 11.09.2013 було фактично скасовано дію попереднього розпорядження №220 від 05.07.2013, що суперечить чинному законодавству та виходить за межі повноважень відповідача. Оспорювану Додаткову угоду від 24.09.2013 про припинення договору оренди водних об`єктів від 08.07.2013 №10 було укладено на виконання розпорядження №281 від 11.09.2013 і за відсутності волевиявлення учасника договірних правовідносин на її укладення, що є підставою для визнання такої додаткової угоди недійсною. Також позивач просив визнати поважними причини пропуску позовної давності у зв`язку з тим, що про наявність оскаржуваних розпорядження Богородчанської РДА та додаткової угоди від 24.09.2013 про припинення договору оренди водних об`єктів від 08.07.2013 №10 дізнався з моменту отримання листа №1903/01-32/164 від 02.09.2019 Богородчанської РДА.

Відповідач, заперечуючи позов, вказував, що позивачу було відомо про укладення додаткової угоди про припинення дії договору оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013, оскільки вказана угода укладена за згодою сторін та підписана позивачем, а тому виходячи з положень ст.ст.638, 639 ЦК України вважається укладеною. Також відповідач зазначав, що строк дії договору оренди водних об`єктів, згідно з умовами цього договору, не може перевищувати термін дії договору оренди землі від 24.03.2006, який відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав було припинено 27.01.2014. Крім того, покликається на те, що Законом України від 06.09.2012 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013, змінено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування. Такі повноваження щодо передачі в оренду земельних ділянок для рибогосподарських потреб, перейшли до відповідних місцевих рад, а за межами населених пунктів - до обласних державних адміністрацій. Про вказані зміни в законодавстві та існуючий порядок надання в оренду водних об`єктів райдержадміністрація неодноразово повідомляла позивача листами. Просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин.

Ухвалюючи оскаржене рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають, а враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, правила про позовну давність не застосовуються.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позивач вважає оскаржене рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації №281 від 11.09.2013 «Про припинення договорів оренди водних об`єктів» не скасовує розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №220 від 05.07.2013 «Про надання водного об`єкту в користування на умовах оренди» не відповідає фактичним обставинам справи. Так, розпорядженням №220 від 05.07.2013 позивачу надано в оренду водні об`єкти (ставки) для риборозведення, загальною площею 7,3966 га, які знаходяться на території Яблунівської сільської ради Богородчанського району в урочищі «Плоска», і на підставі цього розпорядження між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013. Натомість, розпорядженням №281 від 11.09.2013 припинено шляхом розірвання та укладення додаткових угод за взаємною згодою, дію договорів оренди водних об`єктів, зокрема, договору оренди №10 від 08.07.2013. Оспорюване розпорядження, на переконання скаржника, ухвалене з порушенням ч.3 ст.203, ч.1 ст.627 ЦК України, якими передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а не вимушеною у зв`язку з виконанням рішення органу державної влади.

Окрім того, скаржник вказує, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 01.01.2013 та на підставі якого прийнято розпорядження №281 від 11.09.2013, не містить положень, якими встановлено, що повноваження щодо передачі в оренду земельних ділянок для рибогосподарських потреб, належать відповідним місцевим радам, за межами населених пунктів - обласним державним адміністраціям. Натомість, відповідно до ст.122 Земельного кодексу України розпорядження земельними ділянками для ведення водного господарства, яким є форелеве господарство, належить районним державним адміністраціям.

Як зазначає скаржник, відповідач, в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного розпорядження вказував, що строк дії договору оренди водних об`єктів, згідно з умовами договору, не може перевищувати термін дії договору оренди землі від 24.03.2006, з чим погодився суд першої інстанції, однак, покликання на припинення договору оренди землі є недопустимим, оскільки на момент прийняття оскаржуваного розпорядження такий договір був чинним.

Апелянт наголошує, що оскаржена додаткова угода від 24.09.2013 про припинення договору оренди водних об`єктів від 08.07.2013 №10 була укладена на виконання розпорядження №281 від 11.09.2013, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення учасника Договірних правовідносин на її укладення та є самостійною підставою для визнання такої додаткової угоди недійсною.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що суд першої інстанції правомірно встановив, що розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації №281 від 11.09.2013 «Про припинення договорів оренди водних об`єктів», яким вирішено припинити шляхом укладення додаткових угод за взаємною згодою дію договорів оренди водних об`єктів не суперечить чинному на час його винесення законодавству та не скасовує розпорядження Богородчанської РДА №220 від 05.07.2013 «Про надання водних об`єктів у користування на умовах оренди». Так, розпорядження №220 від 05.07.2013 втратило чинність внаслідок укладення додаткової угоди за взаємною згодою сторін про припинення договору оренди водних об`єктів.

Оскаржувана додаткова угода підписана сторонами за взаємною згодою та скріплена печатками відповідно до п.10.3. Договору оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013, в якому передбачена підстава для розірвання договору - за взаємною згодою сторін. У відповідності до ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції 2013 року) голова районної державної адміністрації зобов`язаний приймати рішення у формі розпорядження, в тому числі для оформлення будь-яких правовідносин, укладення правочинів, стороною яких є районна державна адміністрація. Керівник ТзОВ «Форель», маючи всі необхідні повноваження, не оскаржив в судовому порядку розпорядження районної державної адміністрації №281 від 11.09.2013, а добровільно, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про аквакультуру», викладення у новій редакції статті 51 Водного кодексу України та зміною існуючого підходу до процедур надання водних об`єктів в користування на умовах оренди, підписав та скріпив печаткою додаткову угоду про припинення договору оренди водних об`єктів, а голова районної державної адміністрації зобов`язаний був прийняти рішення, яке було видано відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» в формі розпорядження.

Також відповідач вважає недоцільним покликання позивача на рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009, яке стосується актів органів місцевого самоврядування, оскільки районна державна адміністрація є органом державної виконавчої влади та керується у своїй діяльності Законом України «Про місцеві державні адміністрації», а не Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Щодо порушення оспореним розпорядженням ст.122 ЗК України, відповідач вказує, що поняття водне господарство не є тотожним поняттю водного об`єкта, а саме про водні об`єкти йде мова в Законі України «Про аквакультуру», який набрав чинності з 01.07.2013 і яким змінено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі водних об`єктів у користування, а саме повноваження щодо передачі в оренду водних об`єктів перейшли до органів, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під ними - до обласних державних адміністрацій.

Окрім того, відповідач звертає увагу, що в договорі оренди №10 від 08.07.2013 в п.3.1. обумовлено, що термін його дії не може перевищувати терміну дії договору оренди землі від 24.03.2006, укладеного між Яблунівською сільською радою та ТзОВ «Форель». Відповідно до п.1 додаткової угоди від 18.11.2013 про припинення договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006, укладеного між Яблунівською сільською радою та ТзОВ «Форель» договір припиняє свою дію за взаємною згодою орендаря та орендодавця з моменту державної реєстрації. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав право оренди прпинено27.01.2014, а відтак договір оренди водних об`єктів не може бути визнано чинним в силу п.3.1. цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи місцевий господарський суд вірно встановив наступні фактичні обставини спору.

24.03.2006 між Яблунівською сільською радою (орендодавець) та ТОВ «Форель» (орендар) укладено договір оренди землі, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування господарських будівель та споруд форелевого господарства, що знаходиться в с.Яблунька, урочище «Плоска» Богородчанського району.

Об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 88130 кв.м. (п.2 договору). Договір укладено строком на 30 років (п.8 договору).

Договором визначено також орендну плату, її розмір та порядок і строки внесення, умови, обмеження щодо використання земельної ділянки, та її повернення та інші права і обов`язки сторін.

В п.32 договору визначено що зміна умов договору та його припинення здійснюється за взаємною згодою сторін.

Розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №220 від 05.07.2013 «Про надання водного об`єкту у користування на умовах оренди» надано ТзОВ «Форель» в оренду водні об`єкти (ставки) для риборозведення, загальною площею 7,3966 га, які знаходяться на території Яблунівської сільської ради Богородчанського району в урочищі «Плоска».

08.07.2013, на підставі вищевказаного розпорядження, між Богородчанською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форель» (орендар) укладено договір оренди водних об`єктів №10, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування водні об`єкти (ставки) сумарною загальною площею 7,3966 га, які знаходяться на території Яблунівської сільської ради Богородчанського району (п.1.1, п.2.1. договору).

В розділі 2 договору «Об`єкт оренди», наведено перелік ставків, що передаються в оренду.

Термін дії договору 24 роки, при цьому, термін його дії не може перевищувати терміну дії договору оренди землі від 24.03.2006, зареєстрованого у Богородчанському районному відділі Івано-Франківської регіональної філії ДЗК від 28.03.2006, №02 (п.3.1 договору).

В розділі 4 договору сторони погодили розмір та порядок і строки внесення орендної плати.

Пунктом 6.1 розділу 6 договору визначено, що передача водних об`єктів в оренду здійснюється з розробленням проекту відведення, після укладення договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться водний об`єкт, у встановленому земельним законодавством порядку.

Після закінчення дії договору орендар повертає орендодавцеві водні об`єкти у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав його в оренду(п.7.1 договору).

Згідно із п.10.3 договору дія договору припиняється у разі: закінчення терміну дії договору; ліквідації суб`єкта підприємницької діяльності - орендаря; розірвання договору (в односторонньому порядку, за згодою сторін чи за рішенням суду); інші випадки, відповідно до законодавства.

Договір погоджено Івано-Франківським обласним управлінням водних ресурсів та Державним управлінням охорони НПС в Івано-Франківській області та підписано сторонами.

Розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №281 від 11.09.2013 «Про припинення договорів оренди водних об`єктів», у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про аквакультуру», викладення у новій редакції ст.51 Водного кодексу України та зміною існуючого підходу до процедури надання водних об`єктів в користування на умовах оренди, припинено, шляхом розірвання та укладення додаткових угод, за взаємною згодою, дію договорів оренди водних об`єктів, зокрема: договору оренди №10 від 08.07.2013 між райдержадміністрацією та ТзОВ «Форель» щодо оренди ставків загальною площею 7,3966 га, які знаходяться на території Яблунівської сільської ради Богородчанського району в урочищі «Плоска». Рекомендовано ТзОВ «Форель» звернутися до облдержадміністрації для укладення договорів оренди водних об`єктів (у зв`язку з тим, що повноваження щодо водних об`єктів у користування на умовах оренди за межами населених пунктів належать обласним державним адміністраціям, відповідно до ст.122 ЗК України).

13.09.2013 Головне управління Держземагенства в Івано-Франківській області відділ Держземагенства в Богородчанському районі повідомленням №1162/04/60 повідомив голову Богородчанської РДА про те, що земельна ділянка площею 7,3966 га, яка знаходиться на території Яблунської сільської ради Богородчанського району в урочищі «Плоска», передана ТзОВ «Форель», згідно з ортофотопланом Богородчанського району, знаходиться за межами населеного пункту.

17.09.2013 голова Богородчанської РДА листом №819/0137/150 повідомив сільського голову с.Яблунька про те, що згідно з інформацією відділу Держземагенства у Богородчанському районі земельна ділянка площею 7,3966 га, яка знаходиться на території Яблунської сільської ради Богородчанського району в урочищі «Плоска» та за договором оренди землі від 24.03.2006 зареєстрованим у Богородчанському районному відділі Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 28.03.2006 №02, передана ТзОВ «Форель», згідно з ортофотопланом Богородчанського району знаходиться за межами населеного пункту, просив розглянути дану інформацію та прийняти відповідне рішення, в межах компетенції, для приведення у відповідність вимогам чинного законодавства договірних відносин.

24.09.2013 між Богородчанською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТзОВ «Форель» (орендар) укладено додаткову угоду про припинення договору оренди водних об`єктів від 08.07.2013 №10, за умовами якого сторони, керуючись ст.ст.651,654 ЦК України та п.10.3 договору оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013, домовились про те, що договір оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013 припиняє свою дію за взаємною згодою орендаря та орендодавця з моменту його укладення. Дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди водних об`єктів від 08.07.2013 №10.

Додаткова угода скріплена підписами та печатками сторін.

Відповідно до розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №287 від 26.09.2013 «Про втрату чинності розпорядження райдержадміністрації», визнано таким, що втратило чинність розпорядження районної державної адміністрації від 05.07.2013 №220 «Про надання водного об`єкту у користування на умовах оренди».

18.11.2013 між Яблунівською сільською радою (орендодавець) та ТзОВ «Форель» укладено додаткову угоду про припинення договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006, в якій сторони домовились про те, що договір оренди земельної ділянки від 24.03.2006 припиняє свою дію за взаємною згодою сторін з моменту державної реєстрації. Орендар у 2-х місячний термін з моменту видачі рішення від 14.11.2013 №248-31-2013 «Про припинення договорів оренди землі» повертає земельну ділянку площею 8.8130 га орендодавцю шляхом укладення акту прийому-передачі. Додаткова угода підписана сторонами та скріплена печатками сторін.

Згідно з актом прийому-передачі об`єкта оренди земельної ділянки від 18.11.2013 до угоди про припинення договору оренди від 24.03.2006, укладеного між Яблунською сільською радою (орендодавець) та ТзОВ «Форель» (орендар) про те, що орендар (ТзОВ «Форель») передає земельну ділянку кадастровий номер 1:01:004:0248 площею 8.8130 га, розташовану за межами населеного пункту, а орендодавець приймає вищевказану земельну ділянку. Акт скріплено підписами сторін.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права станом на 27.01.2014 вбачається, що 26.12.2013 зареєстровано припинення речового права на земельну ділянку на підставі рішення Яблунської сільської ради про припинення договору оренди від 15.11.2013, акту прийому-передачі від 18.11.2013, додаткової угоди від 18.11.2013.

ТзОВ «Форель» листом №17 від 25.02.2019 звернулося до Богородчанської РДА про перегляд рішення райдержадміністрації від 26.09.2013 та №281 від 11.09.2013 «Про припинення договорів оренди водних об`єктів».

У відповідь на лист №17 від 25.02.2019 Богородчанська РДА листом №622/01-48/200 від 05.04.2019 повідомила ТзОВ «Форель» про те, що Законом України «Про аквакультуру», який набрав чинності 01.07.2013, змінено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі водних об`єктів у користування та відповідно до зазначених змін повноваження щодо передачі в оренду водних об`єктів перейшли до органів, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під ними.

Листом №77 від 07.08.2019 ТзОВ «Форель» звернулося до Богородчанської районної державної адміністрації про надання актуального розрахунку розміру орендної плати за договором оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013 та дійсних реквізитів для перерахування орендної плати.

У відповідь на лист №77 від 07.08.2019, Богородчанська районна державна адміністрація листом №1903/01-32/164 від 02.09.2019 повідомила ТзОВ «Форель» про те, що враховуючи той факт, що договірні відносини між районною державною адміністрацією та ТзОВ «Форель» припинені на підставі розпорядження РДА від 11.09.2013 №281 шляхом укладення додаткової угоди від 24.09.2913 про припинення договору оренди водних об`єктів від 08.07.2013 №10, повідомити реквізити для перерахування орендної плати по договору оренди неможливо у зв`язку з відсутністю чинного договору.

У відповідності до ч.ч.1, 4 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції 2013 року) на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції 2013 року) керівники підприємств, установ та організацій мають право звернутися до органів виконавчої влади вищого рівня або до суду про скасування розпорядження голови місцевої державної адміністрації, що суперечить законодавству в питаннях, що стосуються їх діяльності.

Зі змісту наведених норм закону випливає, що керівник ТзОВ «Форель» не був позбавлений права та можливості оскаржити розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації №281 від 11.09.2013 «Про припинення договорів оренди водних об`єктів» до органу влади вищого рівня або до суду, однак, не скористався таким правом. Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що оспорювану додаткову угоду ТзОВ «Форель» підписано не за вільним волевиявленням сторони, а на виконання розпорядження районної державної адміністрації.

Відповідно до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Визначення водного господарства міститься у Концепції розвитку водного господарства України, схваленого постановою Верховної ради України від 14.01.2000 № 1390-XIV. Водне господарство - галузь, завданням якої є забезпечення потреб населення і народного господарства у водних ресурсах, збереження, охорона та відтворення водного фонду, попередження шкідливої дії вод і ліквідація її наслідків.

Відповідно до визначення, наведеного у ст.1 Водного кодексу України водні ресурси - це обсяги поверхневих, підземних і морських вод відповідної території.

Апелянт стверджує, що ТзОВ «Форель» є форелевим господарством і відноситься до водних господарств, а відтак, районна державна адміністрація на момент прийняття оскарженого розпорядження була наділена повноваженнями для надання водних об`єктів в користування на умовах оренди.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сформованого 29.10.2019 за безкоштовним запитом на сайті Міністерства юстиції України, основним видом економічної діяльності ТзОВ «Форель» є прісноводне рибництво (аквакультура) (код КВЕД 03.22.).

Відповідно до Класифікації видів економічної діяльності 2010 клас 03.22. прісноводне рибництво (аквакультура) відноситься до розділу «Рибне господарство» та включає розведення риби в прісній воді, в тому числі розведення прісноводних акваріумних риб; розведення прісноводних ракоподібних, двостулкових молюсків, інших молюсків та інших водних тварин у прісній воді; функціювання рибоводних заводів із розведення прісноводних видів риби; розведення жаб; розведення крокодилів та інших земноводних.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» (в редакції станом на 2013 рік) рибним господарством є галузь економіки, завданнями якої є вивчення, охорона, відтворення, вирощування, використання водних біоресурсів, їх вилучення (добування, вилов, збирання), реалізація та переробка з метою одержання харчової, технічної, кормової, медичної та іншої продукції, а також забезпечення безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про аквакультуру» аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

З наведених законодавчих визначень випливає, що поняття «водне господарство» не є тотожним «рибному господарству», а основним видом економічної діяльності ТзОВ «Форель» є саме рибництво.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про аквакультуру» ( в редакції, чинній станом на 2013 рік) до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері аквакультури належать, зокрема, надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного об`єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України.

Відповідно до визначення, наведеного у Водному кодексі України водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт).

Відповідно до ст.51 Водного кодексу України (в редакції до внесення змін законом №5293-VI (5293-17) від 18.09.2012) орендодавцями водних об`єктів (їх частин) місцевого значення є Рада міністрів Автономної Республіки Крим і обласні Ради. Окремі повноваження щодо надання водних об`єктів (їх частин)місцевого значення в користування Рада міністрів Автономної Республіки Крим та обласні Ради можуть передавати відповідним органам виконавчої влади на місцях чи іншим державним органам. Орендодавцями водних об`єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Розподіл повноважень щодо передачі водних об`єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Умови, строки і збір за оренду водних об`єктів (їх частин)визначаються в договорі оренди за згодою сторін.

Відповідно до ст.51 Водного кодексу України (в редакції закону в редакції Закону №5293-VI (5293-17) від 18.09.2012) у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення),ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Типова форма договору оренди водних об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України. Умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об`єктів визначаються у договорі оренди. Методика визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Сплата орендної плати за водний об`єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об`єктом.

Користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України. Надання частин рибогосподарських водних об`єктів, рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України в користування для цілей аквакультури регулюються Законом України «Про аквакультуру».

Таким чином, після набуття чинності Законом №5293-VI (5293-17) від 18.09.2012, яким викладено ст.51 Водного кодексу України в новій редакції, змінились умови і порядок надання водних об`єктів у користування на умовах оренди - водні об`єкти надаються у користування на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою, органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди (на основі типового договору, затвердженого Кабінетом міністрів України) за наявності паспорта водного об`єкта.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012, який набрав чинності 01.01.2013, статтю 122 Земельного кодексу України, яка визначає повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, викладено у новій редакції.

У відповідності до ч.1, ч.5 ст. 122 ЗК України в новій редакції сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відтак, повноваження щодо надання земельних ділянок під водними об`єктами у користування на умовах оренди у межах населених пунктів належать сільським, селищним та міським радам, а за межами населених пунктів - обласним державним адміністраціям.

З огляду на наведені законодавчі положення безпідставними є твердження апелянта про те, що Богородчанська районна державна адміністрація наділена повноваженнями щодо розпорядження земельною ділянкою під спірними водними об`єктами на території Яблунської сільської ради Богородчанського району в урочищі «Плоска», яка згідно з ортофотопланом Богородчанського району, знаходиться за межами населеного пункту.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що зміна норм законодавства щодо умов та порядку надання водних об`єктів у користування не має наслідком припинення вже укладених договорів оренди. Однак, районна державна адміністрація як орендодавець не була позбавлена права ініціювати припинення укладеного з позивачем договору оренди.

При цьому розпорядження районної державної адміністрації, яким вирішено припинити договір оренди водних об`єктів не скасовує попереднє розпорядження Богородчанської РДА №220 від 05.07.2013 «Про надання водних об`єктів у користування на умовах оренди», а спрямоване на припинення вже укладеного договору оренди в порядку, встановленому обома сторонами в цьому ж договорі.

Тобто, розпорядження №220 від 05.07.2013 втратило чинність внаслідок укладення додаткової угоди за взаємною згодою сторін про припинення договору оренди водних об`єктів та відповідно до розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №287 від 26.09.2013 «Про втрату чинності розпорядження райдержадміністрації».

Згідно із п.10.3 договору оренди водних об`єктів №10 від 08.07.2013 дія договору припиняється у разі: закінчення терміну дії договору; ліквідації суб`єкта підприємницької діяльності - орендаря; розірвання договору (в односторонньому порядку, за згодою сторін чи за рішенням суду); інші випадки, відповідно до законодавства.

Так, за взаємною згодою сторін було підписано та скріплено печатками додаткову угоду про припинення від 24.09.2013 про припинення договору оренди водних об`єктів № 10 від 08.07.2013.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як визначено в ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст.203 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Підставою недійсності правочину у відповідності до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації №281 від 11.09.2013 необґрунтована та до задоволення не належить та відсутні правові підстави для визнання оспорюваної додаткової угоди недійсною.

Враховуючи, що суд відмовив у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, правила про позовну давність не застосовуються.

Також колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом стосовно того, що рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вказане рішення стосується скасування актів органів місцевого самоврядування, а не актів органів виконавчої влади.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що оскаржене судове рішення не містить висновків суду щодо правомірності оскарженого розпорядження районної державної адміністрації у зв`язку з тим, що строк дії договору оренди водних об`єктів не може перевищувати терміну дії договору оренди землі від 24.03.2006, укладеного між Яблунівською сільською радою та ТзОВ «Форель», який було припинено 18.11.2013. Водночас, встановлена судом першої інстанції обставина щодо припинення за взаємною згодою сторін договору оренди землі, на якій розміщені водні об`єкти, має істотне значення для вирішення спору з огляду на те, що в разі наявності підстав для задоволення позовних вимог виконання судового рішення не забезпечило б захисту порушеного права позивача, оскільки строк дії договору оренди водних об`єктів обмежений строком дії договору оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Форель" б/н від 17.03.2020 (вх. №ЗАГС 01-05/1312/20 від 03.04.2020) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2020 року у справі №909/1199/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 19.10.2020.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Скрипчук О.С.

суддя Мирутенко О.Л.