ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/3190/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" від 10.09.2020 вих.№10-1/09 на дії державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.12.2016 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп", Приватного підприємства "Укрбудсервіс"

про стягнення 23997,86 грн

за участю представників сторін:

від стягувача: Грищенко О.М. (довіреність від 20.03.2020),

від боржників: не прибув,

від органу ДВС: не прибув

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 01.12.2016 Господарський суд Київської області позовні вимоги ТОВ "Компанія "Нотапс" у справі №911/3190/16 задовольнив частково: солідарно стягнув з ТОВ ПК Трейдсервісгруп та ПП "Укрбудсервіс" на користь ТОВ "Компанія "Нотапс" 17348,82 грн основного боргу; стягнув з ПП "Укрбудсервіс" на користь ТОВ "Компанія "Нотапс" 1773,38 грн пені, 16019,21 грн інфляційних втрат, 3606,18 грн 3% річних, 1598,10 грн витрат на послуги адвоката та 1000,99 грн судового збору; стягнув з ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" на користь ТОВ "Компанія "Нотапс" 460,96 грн витрат на послуги адвоката та 288,73 грн судового збору.

На виконання зазначеного рішення господарським судом 28.12.2016 було видано відповідні накази.

11.09.2020 на адресу Господарського суду Київської області, в порядку ст. 339 ГПК України, надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" від 10.09.2020 вих. № 10-1/09, згідно з якої скаржник просить:

- визнати дії державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) у виконавчому провадженні №60598685 та №60598604 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.12.2016 у справі № 911/3190/16, котрі виразились у винесенні Постанов Вознесенського МРВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції (місто Одеса) від 31.08.2020 про повернення наказів Господарського суду Київської області від 28.12.2016 у справі № 911/3190/16 без виконання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", протиправними, передчасними та незнаконними;

- визнати недійсними та скасувати Постанови Вознесенського МРВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції (місто Одеса) від 31.08.2020 про повернення наказів Господарського суду Київської області від 28.12.2016 у справі № 911/3190/16 без виконання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 14.09.2020 Господарський суд Київської області прийняв скаргу ТОВ "Компанія "Нотапс" від 10.09.2020 вих. № 10-1/09 у справі №911/3190/16 до розгляду, розгляд скарги призначив на 06.10.2020.

28.09.2020 представником Вознесенського МРВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції (місто Одеса) було надіслано до суду відзив від 22.09.2020 вих. № 21590/91-36/1 на скаргу ТОВ "Компанія "Нотапс" від 10.09.2020 вих. № 10-1/09, у якому орган ДВС зазначив, що в ході виконання рішення держаним виконавцем забезпечено дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та забезпечено проведення всіх необхідних виконавчих дій, які спрямовані на виконання рішення, додатком до якого додано копії документів з матеріалів виконавчого провадження.

06.10.2020 представник ТОВ "Компанія "Нотапс" в судовому засіданні скаргу від 10.09.2020 вих. № 10-1/09 на дії державного виконавця підтримав у повному обсязі, з підстав у ній викладених.

На день розгляду скарги боржники та орган ДВС повноважних представників в судове засідання не направили, хоча про час і місце її розгляду були повідомлені вчасно та належним чином.

Враховуючи те, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України), господарський суд вважає, що неявка боржників та представника органу ДВС в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Врахувавши пояснення представника скаржника, відзив органу ДВС, дослідивши матеріали справи, при розгляді скарги ТОВ "Компанія "Нотапс" від 10.09.2020 вих. № 10-1/09 на дії державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса) щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.12.2016 №911/3190/16, господарський суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Цим Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що учасник виконавчого провадження має право звернутися до господарського суду з відповідною скаргою тільки на дії чи бездіяльність органів виконавчої служби, вчинені ними під час, у зв`язку та щодо примусового виконання останніми відповідних рішень господарських судів.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник (ТОВ "Компанія "Нотапс") звернувся до Господарського суду Київської області зі скаргою на дії органу ДВС у справі №911/3190/16.

Предметом скарги є оскарження дій державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) щодо невиконання наказів господарського суду Київської області від 28.12.2016 у даній справі шляхом вчинення належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій в рамках виконавчих проваджень ВП № 60598685 та ВП № 60598604, а також незаконного винесення державним виконавцем постанов про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

У поданій на розгляд суду скарзі, скаржник стверджує, що державним виконавцем 31.08.2020 були винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві у виконавчому провадженні №60598685 та №60598604 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", при цьому, на думку скаржника, державним виконавцем винесено зазначені постанови з порушенням норм чинного законодавства, а саме не здійснено усі дії, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Так, 31.08.2020 головним державним виконавцем Кириловим Ю.С Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) було винесено постанови у виконавчих провадженнях ВП № 60598685 та ВП № 60598604 про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що в ході здійснення виконавчого провадження встановити місце знаходження боржника чи його майна, на яке можливо звернути стягнення, не вдалось. В ході виконання рішення виявлено рахунки боржника в банківських установах, з яких здійснювались списання коштів, однак згідно відміток платіжних доручень, на рахунках боржника кошти відсутні. Згідно інформації МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровано. Згідно інформації в ДРРП нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді ГУ ДПС у Миколаївській області боржником фінансова звітність протягом 2019-2020 не подавалась.

Оцінинивши доводи скаржника на предмет відповідності їх обставинам справи, з урахуванням поданих представником органу ДВС заперечень, господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження в процесі розгляду скарги.

Відповідно до статті 6 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно із статтею 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про виконавче провадження, заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до ст. 13 вказаного Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

У ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Разом з тим, суд вказує, що за приписами ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено обов`язок виконавця щодо проведення перевірки майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Суд відзначає, що періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України Про виконавче провадження, і такі перевірки не мають вчинятись виконавцем одноразово (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2018 р. у справі № 915/1294/13).

В свою чергу, згідно з приписів ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Під час розгляду скарги суд встановив, що головним державним виконавцем було частково вчинено дії з метою розшуку майна та особи боржника, однак перевірка майнового стану боржника була проведена головним державним виконавцем без дотримання приписів ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" щодо строків та порядку вчинення виконавчих дій.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Поряд з цим, суд зазначає, що невиконання судового рішення протягом тривалого часу порушує основні засади виконавчого провадження - обов`язковості виконання рішень, розумності строків виконавчого провадження. Хоча закон і не містить поняття розумності строків, проте зволікання у вчиненні виконавчих дій не свідчить про дотримання зазначеного вище принципу. Крім того, діяльність державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, це сукупність дій, направлених на кінцевий результат - виконання судового рішення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

При цьому, повернення виконавчого документу за наслідками висновку щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі, передбачені законом заходи для досягнення необхідного позитивного результату у вигляді виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність у Вознесенського МРВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції (місто Одеса) правових підстав для застосування п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження для винесення постанов від 31.08.2020 про повернення виконавчих документів стягувачам у виконавчих провадженнях ВП № 60598685 та ВП № 60598604, суд відзначає, що накази від 28.12.2016 р. можуть бути виконані без встановлення безпосереднього місцезнаходження юридичної особи боржника, оскільки за вказаними виконавчими документами на користь позивача мають бути стягнуті грошові кошти.

З врахуванням викладеного, дослідивши повноту здійснення державним виконавцем виконавчих дій в межах виконавчих проваджень ВП № 60598685 та ВП № 60598604 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області та оцінинивши доводи скаржника, викладені у поданій скарзі, на предмет відповідності дій головного державного виконавця вимогам Закону України "Про виконавче провадження" суд встановив, що в матеріалах виконавчого провадження містяться документи, які підтверджують вчинення головним державним виконавцем окремих виконавчих дій, проте суд відзначає, що проведені виконавцем дії були недостатніми для задоволення вимог стягувача за судовим рішенням.

Суд вважає, що у даному випадку державним виконавцем було передчасно прийнято постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, оскільки виконавцем не було проведено всіх можливих та достатніх дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та спрямованих на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказів суду у даній справі № 911/3190/16.

З огляду на викладене, дії державного виконавця Вознесенського МРВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції (місто Одеса) у виконавчих провадженнях ВП № 60598685 та ВП № 60598604 щодо винесення постанов від 31.08.2020 про повернення наказів господарського суду Київської області від 28.12.2016 р. у справі № 911/3190/16 стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження є неправомірними та передчасними, у зв`язку з чим вказані постанови про повернення виконавчих документів стягувачу від 31.08.2020 у виконавчих провадженнях за № 60598685 та № 60598604 підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. 343 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у пар. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З врахуванням викладеного, суд вбачає наявними підстави для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" вих. № 10-1/09 від 10.09.2020 на дії державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.12.2016 №911/3190/16.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 1-3, 18, 74, 123, 126, 231, 339, 345 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НОТАПС вих. № 10-1/09 від 10.09.2020 на дії державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) у виконавчих провадженнях ВП № 60598685 та ВП № 60598604 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.12.2016 у справі № 911/3190/16 задовольнити.

2. Визнати дії державного виконавця Вознесенського МРВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції (місто Одеса) у виконавчих провадженнях ВП № 60598685 та ВП № 60598604 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.12.2016 по справі № 911/3190/16, котрі виразились у винесенні постанов Вознесенського МРВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції (місто Одеса) від 31.08.2020 про повернення наказів господарського суду Київської області від 28.12.2016 по справі № 911/3190/16 без виконання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, протиправними, передчасними та незаконними.

3. Визнати недійсними та скасувати постанови Вознесенського МРВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції (місто Одеса) від 31.08.2020 про повернення наказів господарського суду Київської області від 28.12.2016 по справі № 911/3190/16 без виконання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

4. Копію ухвали надіслати учасникам процесу та Вознесенському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (56500, Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Пушкінська, 15).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Повний текст ухвали підписано 07.10.2020.

Суддя В.М. Антонова