ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020 справа № 914/1971/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув справу за позовом: Приватного підприємства «Скриня ЛВ»,м.Львів

до відповідача: Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування, м.Львів

про стягнення 60761,59грн. заборгованості

Представники сторін не викликалися.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження.

Встановив: Приватне підприємство «Скриня ЛВ», м.Львів, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування, м.Львів, про стягнення основного боргу в сумі 60761,59грн.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем укладено договір поставки товару, у порядку, передбаченому ч.1 ст.181 ГК України. Однак, відповідач належним чином не виконав зобов`язань за Договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 60761,59грн. за видатковими накладними № 393 від 05.12.2018р., № 402 від 13.12.2018р., № 403 від 13.12.2018р., № 414 від 19.12.2018р., № 22 від 06.02.2019р., №38 від 15.02.2019р., № 55 від 06.03.2019р., № 56 від 06.03.2019р., № 57 від 06.03.2019р., № 132 від 22.05.2019р., № 133 від 22.05.2019р.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 27.08.2020р. № 1520/13 проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві відповідач зазначає, що не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки заборгованість перед позивачем виникла із-за непрямої вини підприємства, внаслідок відсутності державного фінансування, арешту коштів підприємства в період з 05.08.2019р. по 29.11.2019р., довготривалою дією карантину, що призвела до зупинення виробництва та оголошення простою на підприємстві, кредиторською заборгованістю підприємства за заробітною платою, за податками, перед постачальниками товарів, робіт, послуг.

09.09.2020р. від позивача надійшла до суду відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами та аргументами відповідача, викладених ним у відзиві та вважає їх безпідставними.

Крім цього, позивач зазначає, що відсутність коштів у відповідача не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.08.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 р., який набрав чинності 02.04.2020 р., розділ X Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України було доповнено пунктом 4 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У зв`язку з набранням чинності 17.07.2020 р. Законом України від 18.06.2020 р., суд, починаючи з 17.07.2020 р., при здійсненні судочинства, керується зміненою цим Законом редакцією п.4 розділу X Прикінцеві положення ГПК України, яка не передбачає автоматичного продовження на строк дії карантину процесуальних строків.

Заяв про продовження процесуальних строків від сторін не надходило.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з огляду на наступне.

Згідно із статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 та частиною 2 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 61414,35грн. Вказане підтверджується видатковими накладними № 393 від 05.12.2018р. на суму 3123,28грн., № 402 від 13.12.2018р. на суму 5847,66грн., № 403 від 13.12.2018р. на суму 6458,26грн., № 414 від 19.12.2018р. на суму 12817,72грн., № 22 від 06.02.2019р. на суму 4288,14грн., № 38 від 15.02.2019р. на суму 2926,56грн., № 55 від 06.03.2019р. на суму 6161,19грн., № 56 від 06.03.2019р. на суму 6172,34грн., № 57 від 06.03.2019р. на суму 899,82грн., № 132 від 22.05.2019р. на суму 5167,12, № 133 від 22.05.2019р. на суму 7552,26грн.

Як стверджує позивач, відповідачем частково оплачено поставлений йому товар на суму 652,76грн. Відтак, з урахуванням часткової оплати товару здійсненої відповідачем, неоплаченим залишився товар на загальну суму 60761,59грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 01 від 10.09.2019р. з вимогою погашення заборгованості на суму 85761,59грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем опосередковано підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018р-03.07.2020р. між Приватним підприємством «Скриня ЛВ» та Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування і протезування, м.Львів, підписаним та скріпленим печатками сторін.

Станом на момент прийняття рішення у справі у матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не подані докази, які б спростували позовні вимоги або свідчили про добровільне погашення боргу. За таких обставин, заявлені 60761,59грн. основного боргу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо заперечення відповідача про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем казенного підприємства, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідач є самостійним господарюючим суб`єктом, який вільний у виборі контрагентів, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, тому грошові зобов`язання виникли внаслідок його власної господарської діяльності.

У розумінні ст. 42 Господарського кодексу України, здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності. Оскільки як позивач, так і відповідач є комерційними підприємствами, вони несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики. Тому, незадовільний фінансовий стан казенного підприємства не є безумовною підставою для звільнення від оплати заборгованості за отриману продукцію. Ризик несприятливих наслідків ведення господарської діяльності боржника, не може бути перекладений на позивача (стягувача), яким було фактично передана відповідачу власна продукція (товар).

Враховуючи те, що позивачем подано суду достатньо доказів на обгрунтування позовних вимог, а відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги або свідчили про добровільне їх погашення, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення в сумі 60761,59грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2,3,13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного підприємства «Скриня ЛВ» (79020, м.Львів, вул.П.Панча, 8/143, ) до Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування (79052, м.Львів, вул.Рудненська,10, ) задовольнити повністю.

Стягнути з Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування (79052, м.Львів, вул.Рудненська,10, ) на користь Приватного підприємства «Скриня ЛВ» (79020, м.Львів, вул.П.Панча, 8/143, ) 60761,59грн. основного боргу та 2102грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3.Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

4.Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Суддя О.Ю. Бортник