ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2238/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Кравець В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Калюжна О.В. за довіреністю;

Від відповідача: Шараг О.В. на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою до селянського (фермерського) господарства „Капсамун про стягнення 139 207,29 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою (далі по тексту ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою) звернулося до господарського суду з позовом до селянського (фермерського) господарства „Капсамун (далі по тексту ФГ „Капсамун) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 139 207,29 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 129 869,91 грн., трьох відсотків річних у розмірі 4 483,16 грн., збитків від інфляції у розмірі 4 834,22 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом відмови відповідача, як переможця земельних торгів на право оренди земельних ділянок, відшкодувати понесені ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою витрати на організацію та проведення торгів.

ФГ „Капсамун проти позову заперечувало, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Відповідачем, зокрема, було наголошено про відсутність у нього обов`язку відшкодувати позивачеві витрати на організацію та проведення електронних торгів, оскільки договори оренди земельних ділянок з боку відповідача підписані не були, що стало підставою для анулювання результатів земельних торгів. При цьому, відповідачем було наголошено, що обв`язок зі сплати витрат організатора та виконавця земельних торгів виникає у переможця земельних торгів лише після укладення відповідного договору. Крім того, відповідачем було наголошено, що підписання протоколу проведення електронних земельних торгів не є самостійною та достатньою підставою для відшкодування витрат на підготовку лотів та проведення електронних торгів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

15.03.2019р. між Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області (Організатор) та ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою (Виконавець) було укладено договір на підготовку лотів та проведення земельних торгів №38/258, відповідно до п. 1 якого згідно з умовами цього договору Виконавець за дорученням Організатора бере на себе зобов`язання підготувати лоти до проведення земельних торгів та провести земельні торги з продажу прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності згідно додатку №1 до цього договору.

Положеннями п. п. 2.5, 2.6 договору на підготовку лотів та проведення земельних торгів №38/258 від 15.03.2019р. винагорода Виконавця земельних торгів встановлюється у розмірі 50 відсотків від річної орендної плати за користування земельною ділянкою, але не більше як 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожний лот. За результатами проведення земельних торгів Виконавець укладає з переможцем земельних торгів за кожним лотом окремий договір про відшкодування витрат на підготовку лотів та проведення земельних торгів відповідно до п. 3.4 цього договору.

Слід зазначити, що додатком №1 до договору на підготовку лотів та проведення земельних торгів №38/258 від 15.03.2019р. Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області та ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою було визначено перелік земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №14-1753/13-19-ст від 04.04.2019р. земельні ділянки, згідно з додатком №1, було виставлено на електронні земельні торги для їх передання у користування на умовах оренди. Так, з додатку №1 до даного наказу вбачається, що на території Тарутинського району на електронні земельні торги було виставлено земельні ділянки, які мають наступні кадастрові номери: :01:004:0050, :01:004:0051 та :01:004:0052.

24.05.2019р. відбулись електронні торги на право оренди земельних ділянок, які розташовані на території Одеської області, Тарутинського району, Красненської сільської, кадастрові номери земельних ділянок :01:004:0050, :01:004:0051 та :01:004:0052.

Як вбачається з протоколів проведення електронних торгів №2559 від 24.05.2019р., №2557 від 24.05.2019р., №2560 від 24.05.2019р. переможцем електронних торгів на право оренди земельних ділянок, які розташовані на території Одеської області, Тарутинського району, Красненської сільської, кадастрові номери :01:004:0050, :01:004:0051 та :01:004:0052, було визнано ФГ „Капсамун.

При цьому, у протоколах проведення електронних торгів №2559 від 24.05.2019р., №2557 від 24.05.2019р., №2560 від 24.05.2019р. зазначено про обов`язок переможця торгів сплатити суму за придбаний лот, а також витрати на підготовку лота та винагороду виконавця у загальному розмірі 129 869,91 грн. у строк до 29.05.2019р. та попереджено переможця, що у разі несплати зазначених платежів у встановлений строк результати земельних торгів за рішенням Організатора анулюються.

24.05.2019р. ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою було складено проект договору №594 на відшкодування з боку ФГ „Капсамун витрат на підготовку та проведення електронних земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 11,9591 га, яка розташована на території Одеської області, Тарутинського району, Красненської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0050, у загальному розмірі 43 065,92 грн.

24.05.2019р. ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою було складено проект договору №595 на відшкодування з боку ФГ „Капсамун витрат на підготовку та проведення електронних земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 49,9989 га, яка розташована на території Одеської області, Тарутинського району, Красненської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0051, у загальному розмірі 43 654,29 грн.

24.05.2019р. ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою було складено проект договору №596 на відшкодування з боку ФГ „Капсамун витрат на підготовку та проведення електронних земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 13,1220 га, яка розташована на території Одеської області, Тарутинського району, Красненської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0052, у загальному розмірі 43 149,70 грн.

З оголошень, розміщених на офіційному веб-сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, вбачається, що торги, які були проведені 24.05.2019р, на право оренди вищевказаних земельних ділянок, були анульовані у зв`язку з відмовою переможця від укладання договорів оренди. Крім того, факт анулювання вказаних земельних торгів підтверджується листами ДП „Сетам №10267/17-18-19 від 23.09.2019р., №10268/17-18-19 від 23.09.2019р., №10269/17-18-19 від 23.09.2019р.

25.07.2019р. ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою звернулось до ФГ „Капсамун із претензією №24, відповідно до якої просило сплатити заборгованість у розмірі 43065,92 грн., які є витратами позивача на організацію та проведення торгів, які відбулись 24.05.2019р.

Крім того, 25.07.2019р. ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою також зверталось до ФГ „Капсамун із претензіями №25 та №26 про сплату заборгованості у загальному розмірі 86 803,99 грн. Вказані претензії були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ФГ „Капсамун про стягнення заборгованості у загальному розмірі 139 207,29 грн., позивачем було наголошено про наявність у відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати на організацію та проведення електронних торгів, незважаючи на відмову відповідача від підписання договорів оренди земельних ділянок. Крім того, позивачем під час розгляду справи було вказано, що в результаті підписання відповідачем протоколів проведення електронних торгів та відмови від укладення договорів оренди земельних ділянок, ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою з огляду на приписи чинного законодавства, могло провести електронні торги на право оренди земельної ділянки не раніше, ніж через місяць.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

При цьому, особа, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту, повинна дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно з ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що проекти договорів на відшкодування витрат на підготовку та проведення електронних земельних торгів з продажу прав оренди земельних ділянок з боку ФГ „Капсамун підписані не були. Поряд з цим, вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення заявленого ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою позову та, відповідно, наявності у відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати на організацію та проведення торгів, господарський суд виходить з наступного.

З огляду на положення ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати не лише із договорів та інших правочинів, а також у випадку настання певних юридичних фактів. При цьому, усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Поряд з цим варто враховувати, що певні юридичні факти можуть бути підставою виникнення прав та обов`язків, якщо це прямо передбачено положеннями чинного законодавства.

Згідно зі ч. ч. 1, 8 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Варто зауважити, що електронні земельні торги на право оренди земельних ділянок (кадастрові номери :01:004:0050, :01:004:0051 та :01:004:0052) проводились ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України „Деякі питання реалізації пілотного проекту із запровадження електронних земельних торгів і забезпечення зберігання та захисту даних під час їх проведення від 21.06.2017р. № 688, яка визначає механізм реалізації пілотного проекту з проведення електронних земельних торгів територіальними органами Держгеокадастру під час здійснення ними повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1, абзацом 2, 3 ч. 3 ст. 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Виконавцем земельних торгів є суб`єкт господарювання, який уклав з організатором земельних торгів договір про їх проведення. Учасником земельних торгів є фізична або юридична особа, яка подала виконавцю земельних торгів документи, зазначені в частині сьомій статті 137 цього Кодексу, сплатила реєстраційний та гарантійний внески, зареєстрована у книзі реєстрації учасників земельних торгів і відповідно до закону може набувати право власності чи користування земельною ділянкою, яка виставляється на земельні торги.

Відповідно до ч. 5 ст. 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться відповідно до договору між організатором земельних торгів та їх виконавцем. Фінансування організації та проведення земельних торгів здійснюється організатором земельних торгів або їх виконавцем відповідно до договору, укладеного між ними, у тому числі за рахунок реєстраційних внесків учасників земельних торгів. Витрати (видатки), здійснені організатором або виконавцем земельних торгів на їх проведення, відшкодовуються йому переможцем земельних торгів.

Згідно з ч. 6 ст. 135 Земельного кодексу України винагорода виконавцю земельних торгів, яку встановлює організатор земельних торгів, складається з видатків на організацію та проведення земельних торгів і прибутку виконавця. Винагорода виконавця земельних торгів встановлюється у розмірі 5 відсотків ціни, за якою здійснюється купівля-продаж земельної ділянки, або 50 відсотків річної плати за користування земельною ділянкою (у разі продажу прав на земельну ділянку (оренди, суперфіцію, емфітевзису), але не більш як 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний лот.

Приписами ч. 5 ст. 136 Земельного кодексу України визначено, що фінансування підготовки лотів до проведення земельних торгів здійснюється організатором земельних торгів або їх виконавцем відповідно до договору між ними. Витрати, здійснені організатором земельних торгів або їх виконавцем на підготовку лотів до проведення земельних торгів, відшкодовуються переможцем земельних торгів за кожним лотом.

Відповідно до ч. 3, п. і ч. 4, ч. 7 ст. 137 Земельного кодексу України виконавець земельних торгів після отримання документів та матеріалів на лот забезпечує опублікування на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а також, за бажанням організатора земельних торгів, у друкованих засобах масової інформації оголошення про проведення земельних торгів. В оголошенні зазначаються за кожним лотом, зокрема, сума витрат (видатків), здійснених на підготовку лота до продажу, організацію та проведення земельних торгів, що підлягає відшкодуванню переможцем земельних торгів. Особа, яка бажає взяти участь у земельних торгах, не пізніше ніж за три робочі дні до їх проведення подає виконавцю земельних торгів документи, визначені законом.

Згідно з ч. 17 , абзацу 9 ч. 19 ст. 137 Земельного кодексу України торги починаються з оголошення ліцитатором стартової ціни одночасно з ударом аукціонного молотка (гонга), якщо один або більше учасників сповістили про готовність придбати лот. У разі якщо протягом трьох хвилин після триразового повторення останньої ціни не запропонована вища ціна, ліцитатор закінчує торги за лотом одночасно з ударом аукціонного молотка (гонга) та проголошенням слова "Продано", називає ціну продажу лота за останньою найбільшою ціною, за якою виявлено намір придбати лот, номер переможця і викликає його для підписання протоколу, який ведеться під час торгів.

Відповідно до ч. 20 ст. 137 Земельного кодексу України переможець, який відмовився від підписання протоколу, позбавляється права на подальшу участь у торгах з продажу цього лота. До протоколу вноситься запис про відмову переможця від його підписання. У такому разі протокол підписується ліцитатором та представником організатора земельних торгів у день проведення торгів. За наявності інших учасників, які виявили бажання придбати зазначений лот, ліцитатор відновлює торги за цим об`єктом у день проведення торгів. За умови відсутності таких учасників лот виставляється на повторні торги.

Згідно з ч. ч. 23, 24 ст. 137 Земельного кодексу України ліцитатор оголошує про завершення земельних торгів після підписання протоколу торгів. Договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки між організатором земельних торгів і переможцем торгів укладається безпосередньо в день проведення торгів, крім випадків, передбачених частиною двадцять дев`ятою цієї статті. У разі придбання переможцем кількох лотів договір укладається окремо на кожний з них.

Господарським судом під час вирішення даного спору встановлено, що ФГ „Капсамун було визнано переможцем електронних земельних торгів, які відбулись 24.05.2019р., на право оренди трьох земельних ділянок. При цьому, відповідачем відповідно до вищенаведених вимог земельного законодавства було підписано протоколи проведення електронних торгів №2559 від 24.05.2019р., №2557 від 24.05.2019р., №2560 від 24.05.2019р., що, відповідно, має наслідком неможливість виконавця відновити торги за цим об`єктом у день проведення торгів у випадку відмови переможця від підписання договорів оренди.

Відповідно до ч. 31 ст. 137 Земельного кодексу України ціна продажу земельної ділянки, плата за користування земельною ділянкою, право користування якою набуто на торгах, а також сума витрат, здійснених організатором або виконавцем земельних торгів на підготовку лота до продажу, організацію та проведення земельних торгів, підлягають сплаті переможцем земельних торгів не пізніше трьох банківських днів з дня укладення відповідного договору.

Приписами ч. 4 ст. 138 Земельного кодексу України передбачено, що земельні торги визнаються такими, що не відбулися, у разі відмови переможця від підписання протоколу із зазначенням результатів торгів.

Відповідно до ч. 5 ст. 138 Земельного кодексу України результати торгів анулюються організатором земельних торгів у разі відмови переможця від укладення договору купівлі-продажу або договору оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, а також у разі несплати переможцем в установлений строк належної суми за придбаний лот.

Як зазначалось вище по тексту рішення, результати торгів, які були проведені 24.05.2019р., були анульовані організатором земельних торгів у зв`язку з відмовою ФГ „Капсамун від підписання договорів оренди земельних ділянок.

Згідно з ч. 6 ст. 138 Земельного кодексу України у разі якщо торги не відбулися або їх результати анульовано, повторні торги можуть бути проведені не раніше ніж через місяць і не пізніше ніж через шість місяців з дня проведення попередніх земельних торгів.

З огляду на вищевикладені приписи чинного законодавства господарський суд доходить висновку, що приписами Земельного кодексу України встановлений обов`язок переможця електронних торгів відшкодувати виконавцю земельних торгів витрати на проведення та організацію земельних торгів. При цьому, з огляду на позицію позивача, яким було наголошено про виникнення у відповідача після підписання останнім протоколу електронних торгів обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати, а також позицію відповідача, яким було наголошено, що обов`язок відшкодувати понесені позивачем витрати виникає у переможця торгів лише у випадку укладення договору оренди земельної ділянки, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Як зазначалось вище по тексту рішення, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи (ч. ч. 1, 8 ст. 93 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі від 06.10.1998 № 161-XIV (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Господарський суд зазначає, що договір оренди земельної ділянки державної власності укладається між уповноваженим органом державної влади та орендарем, в даному випадку особою, яка була визнана переможцем електронних торгів. Таким чином, виконавець земельних торгів не виступає стороною за договором оренди землі, а отже, умовами договору оренди землі врегульовані лише права та обов`язки орендаря та орендодавця.

За таких обставин, відсутні правові підстави стверджувати про наявність у переможця земельних торгів обов`язку відшкодувати понесені виконавцем торгів витрати лише у випадку укладення договору оренди, що відповідає приписам ч. 5 ст. 135 Земельного кодексу України, якою передбачено, що витрати (видатки), здійснені організатором або виконавцем земельних торгів на їх проведення, відшкодовуються йому переможцем земельних торгів.

Враховуючи положення ч. 31 ст. 137 Земельного кодексу України, суд зауважує, що вказаною нормою земельного законодавства лише закріплено строк виконання переможцем земельних торгів свого обов`язку щодо відшкодування понесених виконавцем витрат, оскільки укладання безпосередньо самого договору про відшкодування витрат на підготовку та проведення електронних торгів Земельним кодексом України не передбачено. При цьому, розмір понесених витрат, які переможець зобов`язаний відшкодувати виконавцеві торгів визначений у оголошенні про проведення торгів та, окрім того, у підписаних з боку ФГ „Капсамун протоколах проведення електронних торгів.

Господарський суд зазначає, що продаж права оренди на земельну ділянку іншій особі не звільняє переможця торгів, який відмовився від підписання договору оренди, від обов`язку відшкодувати понесені виконавцем витрати, оскільки повторне проведення торгів на право продажу передбачає здійснення виконавцем земельних торгів додаткових дій та виконання певного обсягу робіт, спрямованих на проведення нових торгів, вартість яких, в свою чергу, підлягає відшкодуванню новим переможцем торгів.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про наявність у ФГ „Капсамун, як переможця електронних торгів, який відмовився від підписання договорів оренди, обов`язку відшкодувати понесені ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою витрати на організацію та проведення торгів, розмір яких відповідно до підписаних між сторонами по справі протоколів проведення електронних торгів складає 129 869,91 грн. Наведене має наслідком необхідність задоволення заявлених ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою до ФГ „Капсамун у названій частині позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості у розмірі 129 869,91 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо відшкодування витрат на проведення та організацію земельних торгів, які за своїм змістом є грошовими зобов`язаннями, позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано відповідачеві до сплати три відсотки річних у розмірі 4 483,16 грн., які були нараховані позивачем на суму основного боргу протягом періоду з 29.05.2019р. по 21.07.2020р., та збитків від інфляції у розмірі 4 834,22 грн., які були нараховані з урахуванням індексів інфляції за червень 2019р. липень 2020р.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, та збитків від інфляції, господарський суд дійшов висновку про допущення позивачем арифметичної помилки про здійснення розрахунку, оскільки правильним розміром трьох відсотків річних є сума 4466,59 грн., правильним розрахунком збитків від інфляції є сума 1675,50 грн. Наведене має наслідком необхідність часткового задоволення заявлених ДП „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою до ФГ „Капсамун позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача трьох відсотків річних у розмірі 4466,59 грн. та збитків від інфляції у розмірі 1675,50 грн.

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява N 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених учасниками судового процесу.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених державним підприємством „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою до селянського (фермерського) господарства „Капсамун позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача суми основного боргу у загальному розмірі 129 869,91 грн., трьох відсотки річних у розмірі 4466,59 грн., збитків від інфляції у розмірі 1675,50 грн. В решті позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з селянського (фермерського) господарства „Капсамун /68552, Одеська область, Тарутинський район, село Красне, вул. Лугова, буд. 35; ідентифікаційний код 25039262/ на користь державного підприємства „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою /65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 34; ідентифікаційний код 00702995/ суму основного боргу у розмірі 129 869,91 грн. /сто двадцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять грн. 91 коп./, три відсотки річних у розмірі 4 466,59 грн. /чотири тисячі чотириста шістдесят шість грн. 59 коп./, збитки від інфляції у розмірі 1 675,50 грн. /одна тисяча шістсот сімдесят п`ять грн. 50 коп./, судовий збір у розмірі 2 053,75 грн. /дві тисячі п`ятдесят три грн. 75 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2020 р.

Суддя С.П. Желєзна