РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2020Справа № 910/16275/19

Суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н. І., при секретарі судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (вул. Глибочицька, буд. 40 літ. А, м. Київ, 04050, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз- Альянс" (вул. Грушевського, 28/2, м Київ, 01021, )

про стягнення заборгованості 14 335 525, 60 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз- Альянс" про стягнення заборгованості 14 335525, 60 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю " Нафтогаз- Альянс" своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №КГ/15-01 від 31.03.2016 щодо повної та своєчасної оплати фактично поставленого об`єму природного газу, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача 14 335 525, 60 грн заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви.

09.12.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшли докази усунення недоліків у визначені судом строки та спосіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.01.2020.

08.01.2020 до відділу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивачем пропущено строк позовної давності, а також, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" мало достатньо часу для пред`явлення належним чином підготовленого позову про стягнення заборгованості за договором.

15.01.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, де заперечив проти доводів відповідача, наведених у відзиві, з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз- Альянс" свої зобов`язання за договором з оплати поставленого газу виконало не в повному обсязі, при цьому оплата заборгованості здійснювалась ним поетапно, а тому здійснивши останній платіж 16.11.2016 відповідач вчинив дію, яка свідчить про визнання ним свого боргу, що, в свою чергу, перервало перебіг строку позовної давності.

У підготовчому засіданні 15.01.2020 судом оголошено перерву до 05.02.2020 для надання можливості відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/16275/19 до судового розгляду по суті на 04.03.2020.

У судовому засіданні 04.03.2020 судом оголошено перерву до 11.03.2020.

12.02.2020 відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання відсутнім права на пред`явлення позову Товариства з обмеженою відповідальністю " Карпатигаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю " Нафтогаз- Альянс" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №КГ/15-01від 31.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви.

04.03.2020 через відділ діловодства суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 у справі №910/16275/19, а також клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду поданої апеляційної скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2020 року зупинено провадження по справі та надіслано до Північного апеляційного господарського суду матеріали господарської справи №910/16275/19 на час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 року повернуто без розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 та повернуто матеріали господарської справи №910/16275/19 до Господарського суду міста Києва.

03.09.2020 року від Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 року поновлено провадження по справі № 910/16275/19, розгляд справи по суті призначено на 24.09.2020.

У судовому засіданні 24.09.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання 24.09.2020 не прибув, про дату час і місце засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 24.09.2020 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (далі - позивач; продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз- Альянс" (далі - відповідач; покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №КГ/15-01 (далі - договір).

Пунктом 1.1. договору встановлено, що продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ (надалі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору продавець передає покупцю газ за наступними строками і в наступних обсягах: - у березні 2016 року - 8 168 138 мі (вісім мільйонів сто шістдесят вісім тисяч сто тридцять вісім метрів кубічних).

Згідно п. 5.1. договору ціна газу, який підлягає передачі за цим договором, за 1 000 кубічних метрів становить 5 670,00 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, що складає 1 134,00 гри., разом з ПДВ 20% - 6 804,00 гри. (Шість тисяч вісімсот чотири гривні 00 коп.). Вказана ціна є дійсною щодо поставки обсягів газу визначених в п. 2.1. договору.

Загальна вартість газу, що передається за цим договором, складає: 46 313 342,46 грн., крім того ПДВ 20% - 9 262 668,49 грн., разом з ПДВ 20% - 55 576 010,95 гри. (п`ятдесят п`ять мільйонів п`ятсот сімдесят шість тисяч десять гривень 95 коп.) (пункт 5.3. договору).

Оплата ж за газ відповідно до п. 6.1. договору проводиться покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця, зазначений у Розділі 13 цього договору, в порядку визначеному у цьому Договорі. Причому покупець зобов`язується, зокрема, до 29 квітня 2016 р. включно здійснити продавцю оплату у розмірі 55 576 010,95 грн. (п`ятдесят п`ять мільйонів п`ятсот сімдесят шість тисяч десять гривень 95 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 9 262 668,49 грн (пункт 5.3. договору).

Відповідно до розділу 7 укладеного договору покупець зобов`язується прийняти від продавця природний газ в об`ємі, вказаному в п. 2.1, надати продавцю документи, визначені п.3.3. у встановлений строк, здійснювати розрахунки з продавцем в порядку та на умовах визначених цим договором та додатковими угодами до нього.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання і діє в частині поставки газу до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (пункт 12.1. договору).

Позивач зазначає, що свої зобов`язання по договору він виконав у повному обсязі, передавши відповідачу 8 168 138 метрів кубічних газу, проте відповідач розрахувався за отриманий природний газ частково, перерахувавши на рахунок позивача 41 240 485, 35 грн, у зв`язку з чим станом на час розгляду справи у Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз- Альянс" наявна заборгованість у розмірі 14 335 525, 60 грн. При цьому, позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки відповідач частково здійснював оплату по договору, а строк позовної даності був перерваний 16.11.2016, тобто в день останнього платежу.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти позову, мотивуючи свою позицію тим, що сторони погодили кінцевий термін оплати по договору, а саме - до 29.04.2016, отже строк позовної давності згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, на думку відповідача, сплив 29.04.2019, тобто звернувшись до суду з позовом 15.11.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" пропустило строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. Також відповідач відзначає, що позивач мав достатньо часу для пред`явлення належним чином підготовленого позову, оскільки договір про відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 від 08.08.2016, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" відступило право вимоги по договору купівлі-продажу природного газу КГ/15-01 від 31.03.2016, був визнаний недійсним ще у 2017 році.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

При цьому, п.2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Положенням статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.3. договору сторони передбачили, що покупець зобов`язується до 29 квітня 2016 включно здійснити продавцю оплату у розмірі 55 576 010,95 грн.

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, позивач на виконання умов договору передав у власність відповідачу 8 168 138 метрів кубічних газу, щ о підтверджується актом прийому-передачі природного газу від 31.03.2016, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Відповідач же в порушення взятих на себе зобов`язань за договором КГ/15-01 від 03.01.2017 оплату фактично спожитого газу за наданими постачальником актами прийому-передачі в повному обсязі не здійснив.

Тоді як, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт передачі у власність обумовленого сторонами об`єму природного газу та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної оплати отриманого газу, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у відповідача обов`язку сплати заборгованості у заявленому позивачем розмірі.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними належними доказами, дослідженими судом, а тому підлягають задоволенню.

Також, відповідач під час розгляду справи заявив про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права.

У відповідності до статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 1, 6 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що остаточний розрахунок за даним договором мав бути здійснений до 29.04.2016 включно.

Водночас, положеннями статей 263, 264 Цивільного кодексу України передбачено обставини, за яких перебіг позовної давності переривається та зупиняється.

Так, відповідно до частини першої статті 264 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність переривається, вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 27.04.2016 у справі №916/1263/15-г та постанові Верховного суду від 06.02.2019 у справі 205/8202/15-ц).

Відповідачем здійснювалась часткова оплата по договору, про що свідчить, зокрема, надана позивачем копія банківської виписки щодо проведення платежу Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" 16.11.2016 на суму 25 082, 61 грн з призначенням платежу: оплата зг. дог. №КГ/15-01 від 31.03.16 р. за природний газ, в т.ч. ПДВ 20% 4180, 44 грн.

Отже, перебіг строку позовної давності, передбачений ст. 257 Цивільного кодексу України починається з 16.11.2016, а закінчується, з урахуванням вихідних днів, 18.11.2019.

До Господарського суду міста Києва позивач звернувся з даним позовом 18.11.2019, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Таким чином, з огляду на дотримання позивачем строку, передбаченого ст. 257 Цивільного кодексу України для звернення до суду з даним позовом, заявлена відповідачем позовна давність не застосовується.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз- Альянс" (вул Грушевського, 28/2, м Київ, 01021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Карпатигаз" (вул. Глибочицька, буд. 40 літ. А, м. Київ, 04050, ) суму заборгованості у розмірі 14 335 525 (чотирнадцять мільйонів триста тридцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн, 60 коп. та судовий збір в розмірі 215 032 (двісті п`ятнадцять тисяч тридцть дві) грн., 88 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2020

Суддя Н.І. Ягічева