ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 Справа № 917/125/20

м.Полтава

за позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька інжинірингова компанія", вул. Гагаріна, 23, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

1) Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Наталія Анатоліївна, вул.Шевченка, 26, м. Кременчук, 39600

2) Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинський Олександр Юрійович, вул. Івана Мазепи, 25, м.Кременгчук,

3) Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, вул. Академіка Маслова,15/4, м. Кременчук, 39600,

про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстрацій.

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Заріцька І.В.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи. 24.01.2020 до господарського суду Полтавської області надійшов позов Кременчуцької міської ради Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька інжинірингова компанія" ОСОБА_1 , в якому просить суд:

1. Витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька інжинірингова компанія» () нежитлове приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Гагаріна 23 та повернути власнику - Кременчуцькій міській раді Полтавської області.

2. Скасувати державну реєстрацію та рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Наталії Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 від 24.02.2016, індексний номер 28417007, номер запису про право власності 13408634 на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Скасувати державну реєстрацію та рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинського Олександра Юрійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька інжинірингова компанія» від 03.04.2018, індексний номер № 40453369, номер запису про право власності 25557593 на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 11.02.2020 вказану позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 10.03.2020.

24.02.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька інжинірингова компанія" надійшов відзив на позовну заяву, в якому товариство проти позову заперечує в повному обсязі, зокрема, посилаючись про відсутність у Кременчуцької міської ради права власності на спірний об"єкт (вх. №2202).

До вказаного відзиву відповідачем 1 додано клопотання, в якому просить усі судові засідання проводити без участі його уповноваженого представника. Вказує, що усі заперечення, разом із доказами, викладені у відзиві на позовну заяву.

Від позивача 10.03.2020 надійшла відповідь на відзив (вх. № 2815).

Відповідачем 2 відзив на позовну заяву у визначений судом строк не надано.

16.03.2020 за вхід. №3013 від відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Від Приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинського Олександра Юрійовича надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою від 16.06.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 28.07.2020.

Ухвалою від 28.07.2020 суд відклав засідання на 11.08.2020.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, суд, встановив, що

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.02.2016 року у справі 524/374/16-ц визнано дійсним без нотаріального посвідчення попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Кременчуцький завод залізобетонних шпал» та визнано за ОСОБА_2 право власності на вищезазначене нерухоме майно.

На підставі вказаного судового рішення, 24.02.2016 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко H.A. прийнято рішення №28417007 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

27.06.2018 року Кременчуцькою міською радою подано апеляційну скаргу на вищезазначене рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 22.08.2018 року апеляційну скаргу задоволено частково, скасовано рішення першої інстанції та передано справу на розгляд на підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.02.2019 року по справі № 524/374/16-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ВАТ «Кременчуцький завод залізобетонних шпал» про визнання право власності на нежитлове приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 залишено без розгляду. Дана ухвала не оскаржувалася та наразі є чинною.

Як зазначає позивач у позові, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 195537597 від 03.01.2020) 03.04.2018 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинським Олександром Юрійовичем здійснено державну реєстрацію договору купівлі-продажу № 785 нежитлового приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_1 та товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька інжинірингова компанія». Відповідно до рішення державного реєстратора, в особі приватного нотаріуса Мушинського О.Ю., з індексним номером № 40453369 від 03.04.2018 за ТОВ «Кременчуцька інжинірингова компанія» зареєстровано право власності на спірне нежитлове приміщення, про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Кременчуцька інжинірингова компанія» договір купівлі-продажу оспорюваного приміщення, право власності на яке виникло на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.02.2016 у справі 524/374/16-ц, що в подальшому скасовано рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22.08.2018 року.

Позивач у позові зазначає зазначає, що на момент прийняття рішення Автозаводським районним судом м. Кременчука, приміщення гуртожитку по АДРЕСА_2 було передано до комунальної власності міста. Відтак, рішеннями Кременчуцької міської ради Полтавської області від 28.10.2008 «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Кременчука гуртожитку АДРЕСА_3 » та від 30.03.2010 «Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради від 28.10.2008 р. «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Кременчука гуртожитку АДРЕСА_3 » надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Кременчука вказаного гуртожитку. Згідно акту приймання-передачі гуртожитку від 01.12.2011, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.03.2012 № 167 зазначений гуртожиток знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Кременчука, від імені якої права власника здійснює Кременчуцька міська рада та її виконавчі органи.

Відповідач проти позову заперечує та у відзиві на позов вказує на те, що позивач не являючись власником спірного майна, подає позов про витребування майна з чужого незаконного володіння не маючи належних та допустимих доказів з приводу того, що саме Кременчуцька міська рада являється власником вищевказаної нерухомості, адже посилання на рішення міської ради та акт-прийому передачі свідчать лише про те, що позивач був балансоутримувачем, а не власником.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Частина 9 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (станом на 2008) визначала, що державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватися у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Постановою Кабміну №891 від 06.11.1995 "Про затвердження Положення про порядок передачі у комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій" регламентувався механізм передачі об"єктів державної власності до комунальної. Так, згідно ч.2 постанови - передачі в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду у тому числі гуртожитки.

Так, рішеннями Кременчуцької міської ради Полтавської області від 28.10.2008 «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Кременчука гуртожитку АДРЕСА_3 » та від 30.03.2010 «Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради від 28.10.2008 р. «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Кременчука гуртожитку АДРЕСА_3 » Кременчуцькою міською радою Полтавської області надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Кременчука вказаного гуртожитку.

Розпорядженням Кабміну №265-р від 21.03.2011 року "Питання управління Міністерством інфраструктури об"єктами державної власності" визначено, що відносно ВАТ "Кременчуцький ЗЗБШ" функції з управління корпоративними правами здійснює Міністерство інфраструктури України.

Наказом Міністерства інфраструктури України.№250 від 01.08.2011 року "Про передачу гуртожитку ВАТ "Кременчуцький ЗЗБШ" у комунальну власність" дозволено ВАТ "Кременчуцький ЗЗБШ" передачу у комунальну власність територіальній громаді міста Кременчука гуртожиток № 39 розташований за адресою: м.Кременчук, по вул. Гагаріна, 23, який не увійшов до статутного фонду товариства.

Згідно акту приймання-передачі гуртожитку від 01.12.2011, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.03.2012 № 167 зазначений гуртожиток передано в комунальну власність територіальної громади міста Кременчука, від імені якої права власника здійснює Кременчуцька міська рада та її виконавчі органи.

Отже, власником об"єкту нерухомості, а саме: гуртожитку №39, що знаходиться за адресою: м.Кременчук, по вул. Гагаріна, 23 є Кременчуцька міська рада Полтавської області.

Згідно статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненніСтаттею 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 3 статті 388 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Крім того, відповідно до вимог п. З ч.І ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч.І ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст.ст.387 та 388 ЦК.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, зроблено висновок, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

За змістом ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом в порядку, встановленому законом.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження Державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.ст. 6, 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», акредитованим суб`єктом, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав можуть виступати нотаріуси, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстраціюправ, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами і не спростовані відповідачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька інжинірингова компанія» () нежитлове приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Гагаріна 23 та повернути власнику - Кременчуцькій міській раді Полтавської області ().

3. Скасувати державну реєстрацію та рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Наталії Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 від 24.02.2016, індексний номер 28417007, номер запису про право власності 13408634 на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

4. Скасувати державну реєстрацію та рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинського Олександра Юрійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька інжинірингова компанія» від 03.04.2018, індексний номер № 40453369, номер запису про право власності 25557593 на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька інжинірингова компанія"( вул. Гагаріна, 23, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 3728,50грн. витрат по сплаті судового збору.

6.. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, РНОКПП ) 3728,50грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв"язкеу з відпусткою судді повний текст рішення підписано: 03.09.2020

Суддя Кльопов І.Г.