ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2020 р. Справа № 924/167/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі Сарело Р.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Югсинтез", м. Дніпро

до Державного підприємства "Науково - технічний комплекс "Завод точної механіки", м. Кам`янець - Подільський

про стягнення грошей

за участю представників сторін:

від позивача Шуненко Н.Ю.

від відповідача Кривовяза Н.О.

встановив:

Позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла через неналежне виконання договору № 282-Ю-17 від 24.11.17 в розмірі 36 786, 34 грн., з яких: 28 000, 50 грн. основний борг, 2 131, 99 грн. 3% річних, 6 653, 85 грн. інфляційних.

Обгрунтовуючи позов, позивач вказує, що зі свого боку він виконав умови договору, а саме поставив відповідачу товар на 22 952, 40 грн. та 6 630 грн. (всього 29 582, 40 грн.) за видатковими накладними № 5 від 01.12.17 та від 27.02.18 № 178. Відповідач, в свою чергу, у визначений договором строк оплати не провів. Всі звернення позивача щодо оплати, в період з травня 2018 по квітень 2019 року, бажаного результату не принесли.

У листопаді 2018 року відповідач звернувся до позивача з замовленням щодо поставки нової партії товару, на що позивач погодився, за умови, що відповідач здійснить погашення боргу за договором. За наслідками даної домовленості позивач виставив відповідачу рахунок № 348071 від 17.04.19 на суму 1 581, 90 грн., який відповідачем повністю оплачено.

Проте, незважаючи на численні звернення позивача, заборгованість за попередні поставки так і не була погашена.

19.08.19 позивач направив відповідачу чергову претензію № 19/08-19, на яку отримано відповідь від 24.09.19 № 1213, з якої вбачається, що відповідач визнає суму боргу за договором від 24.11.17 № 282-Ю-17, але на суму 28 000, 50 грн. з урахуванням раніше оплачених 1 581, 90 грн.

За таких обставин, позивач фактично погоджується зарахувати сплачену відповідачем суму 1 581, 90 грн. у рахунок погашення боргу за договором № 282-Ю-17 та просить стягнути з відповідача (29 582, 40 грн. мінус 1 581, 90 грн.) 28 000, 50 грн., що залишились неоплачені.

Стягнення річних та інфляційних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦКУ.

Додатково вказано, що оскільки позивач, після закінчення дії укладеного між сторонами договору, продовжував виконувати зобов`язання по поставці товару, а відповідач приймав такий товар, що підтверджується достовірними доказами, відповідач не звільнений від обов`язку оплати товару (оскільки дії сторін свідчать про продовження дії договору) та від відповідальності за порушення умов договору, які мали місце під час чинності останнього.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні та відповідач у письмовому відзиві позов не визнають, вказують таке.

1. Між позивачем та відповідачем не існує укладеного договору від 24.11.17 № 282-Ю-17. Всі замовлення продукції відбувалися в телефонному режимі. Відносини сторін відбувалися виключно листуванням електронною поштою і наданням рахунків. Будь які дані про реєстрацію договору за № 282-Ю-17 відсутні. Дане свідчить про те, що підстави позову, які ґрунтуються на порушенні неіснуючого договору необґрунтовані. Тобто відсутні самі підстави подання позову. Позивач не обґрунтував, яким чином відповідач порушив права та законні інтереси позивача саме в рамках неукладеного договору (відсутній навіть оригінал договору). При цьому, в силу чинного законодавства, відсутність порушеного чи оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших обставин.

2. Позивач не надав жодних допустимих доказів поставки товару відповідачу на суму 28 000, 50 грн. Тобто, у справі немає належних первинних бухгалтерських документів, які б свідчили про здійснення відповідної господарської операції. Зокрема:

- видаткова накладна № 178 від 27.02.18, рахунок № 348071 від 17.04.19 та податкова накладна № 141 від 17.04.19 не можуть свідчити про фактичну поставку товару, оскільки: не містять вказівки на посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; не містять підпису чи інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції із сторони відповідача;

- видаткова накладна № 5 від 01.12.17, рахунок № 343430 від 24.11.17, податкова накладна № 5 від 01.12.17 не можуть свідчити про фактичну поставку товарів, оскільки не містять інформації щодо посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; не містять особистого підпису чи інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в здійснення операції зі сторони відповідача;

- рахунок № 344276 від 20.02.18, податкова накладна № 178 від 27.02.18 також не можуть свідчити про фактичну поставку товарів, оскільки не містять вказівки на посаду осіб, відповідальних за здійснення операції та особистого підпису щодо ідентифікації особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції зі сторони відповідача.

3. Відповідач сплатив позивачу кошти в сумі 1 581, 90 грн. за поставку товару, що підтверджується відповідним документом.

4. Надані позивачем акти звірки також не можуть прийматись в якості належних доказів на підтвердження доводів позивача, оскільки вказані акти не є зведеними обліковими документами, а є лише технічними/фіксуючими документами, за якими бухгалтери звіряють бухгалтерський облік. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках рух коштів в бухгалтерському обліку підприємств і має лише інформативний характер. Сам по собі акт звірки не є належним доказом факту здійснення будь яких господарських операції, оскільки не є первинним бухгалтерським документом в законодавчому розумінні.

Разом з тим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин (наявності боргу, його розміру, визнання боргу боржником), однак, за умови, що інформація, відображена у акті підтверджена первинними документами, а акт містить підписи уповноважених осіб.

Оскільки інформація, що відображена в актах звірки, які надані позивачем, не підтверджена первинними документами, то такі акти не можна приймати як належні докази.

Матеріалами справи встановлено.

Позивачем подано копію договору постачання № 282-Ю-17 від 24.11.17, сторонами якого є ТОВ „Югсинтез (постачальник) та ДП „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки (покупець), а предметом постачальник постачає і передає у власність покупця хімічну продукцію, лабораторний посуд, допоміжні матеріали, повне найменування яких, вид, кількість та ціна вказуються в видаткових накладних, що є невід`ємною частиною договору, а покупець приймає і оплачує даний товар на умовах даного договору.

Дана копія договору містить підписи та печатки обох сторін.

Також у справу надано:

- видаткову накладну від 01.12.17 № 5 в якій постачальником зазначено ТОВ „Югсинтез, одержувачем ДП „НТК „Завод точної механіки, замовлення договір поставки № 282-Ю-17 від 24.11.17 на суму 22 952, 40 грн. Проте, дана накладна засвідчена (підпис і печатка) лише зі сторони ТОВ „Югсинтез в графі „Від постачальника. В графі „Отримав немає жодних відміток (підпису і печатки);

- рахунок від 24.11.17 № 343430 на суму 22 952, 40 грн., який оформив позивач (підпис і печатка) на ім`я відповідача (одержувач ДП „НТК „Завод точної механіки);

- податкову накладну від 01.12.17 № 5 на загальну суму 22 952, 40 грн., постачальником у якій вказано позивача, одержувачем відповідача, з витягом з реєстру накладних від 15.12.17, де вказано, що дана накладна прийнята, документ доставлено до центрального рівня ДПСУ 14.12.17;

- видаткову накладну № 178 від 27.02.18 на суму 6 630 грн., постачальником в якій відмічено позивача, одержувачем відповідача, підстава договір поставки № 282-Ю-17 від 24.11.17. Вказана накладна засвідчена (підпис і печатка) позивачем в графі „Від постачальника та має підпис (без вказівки прізвища і посади) у графі „Одержав;

- рахунок від 20.02.18 № 334276 на суму 6 630 грн., виставлений позивачем (підпис і печатка) на ім`я ДП „НТК „Завод точної механіки;

- податкову накладну від 27.02.18 № 178 на загальну суму 6 630 грн., постачальником у якій вказано позивача, одержувачем відповідача, з витягом з реєстру накладних від 06.03.18, де вказано, що дана накладна прийнята, документ доставлено до центрального рівня ДПСУ 06.03.18;

- довіреність на отримання ТМЦ від 29.11.17 № ТМ406, видана ДП „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки (містить підписи керівника і головного бухгалтера та скріплена печаткою даного підприємства) на ім`я інженера ОСОБА_1 на отримання ТМЦ від ТОВ „Югсинтез за рахунком № 343430 від 15.11.17 (з підписом особи, яка отримала довіреність);

- довіреність на отримання ТМЦ від 21.02.18 № ТМ87, видана ДП „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки (містить підписи керівника і головного бухгалтера та скріплена печаткою даного підприємства) на ім`я Коробчука А.А. на отримання ТМЦ від ТОВ „Югсинтез за рахунком № 344276 від 20.02.18 (з підписом особи, яка отримала довіреність);

- рахунок від 17.04.19 № 348071, оформлений позивачем на ім`я відповідача на суму 1 581, 90 грн.;

- податкова накладна від 17.04.19 № 141, постачальником у якій вказано позивача, отримувачем відповідача, сума 1 581, 90 грн. з квитанцією щодо її реєстрації в реєстрі накладних від 06.05.19, де вказано документ прийнято. Доставлено до центрального рівня ДПСУ;

- платіжне доручення від 17.04.19 № 2022 про оплату відповідачем на користь позивача 1 581, 90 грн. за товар по рахунку № 348071 від 17.04.19. Доручення містить печатку банку та підпис в графі „Проведено банком 17.04.2019.

А також:

- претензія позивача № 4 від 25.05.18, адресована відповідачу з вимогою оплатити в триденний строк з моменту отримання претензії кошти в розмірі 29 582, 40 грн. за рахунками № 343430 від 24.11.17 і від 20.02.18 № 344276;

- акт звірки розрахунків між сторонами, який засвідчений лише зі сторони позивача;

- витяг з електронного листування ТОВ „Югсинтез та „НТК ЗТМ за період з 25.05.18 по 24.04.19 з такими повідомленнями : 25.05.18 „Доброго дня. У вкладенні претензія по заборгованості двох поставок товару. Просимо відреагувати якомога швидше. Оригінал претензії надсилаємо поштою, 09.07.18 „Коли будете оплачувати борг згідно договору?, 05.11.18 „Просимо в найкоротший термін погасити заборгованість за поставку товару за грудень 2017 і січень 2018. Просимо відреагувати на наші листи. Ми готові співпрацювати з Вами і в подальшому, але Ви повинні також дотримуватись умов договору. Викладено п. 8.3. договору …, 17.04.19 „Доброго дня, рахунок у вкладенні. Рахунок виписаний без урахування доставки, відправка буде після того, як погасите борг, 24.04.19 „Доброго дня. Акт у вкладені;

- лист позивача № 5 від 05.11.18, адресований відповідачу, де вказано, що позивач має можливість поставити товар на умовах погашення боргу до договору № 282-Ю-17;

- претензія позивача від 26.04.19 № 26/04-19, адресована відповідачу з вимогою погасити борг у розмірі 29 582, 40 грн. по договору № 282-Ю-17 негайно з моменту отримання претензії до 01.07.19 та акт звірки за січень 2018 березень 2019 року, який засвідчений лише позивачем з доказами направлення рекомендоване повідомлення про вручення відправки від 26.04.19 з відміткою про вручення адресату відповідач;

- відповідь відповідача від 07.06.19 № 718 на претензію позивача, де зазначено в претензії наведено не вірні суми коштів, які підлягають сплаті. Абзац 3 п. 1 вказаної претензії „видатковою накладною № 178 від 27.02.18 на суму 6 300 грн., що не відповідає дійсним фактам. А тому, задоволення претензії неможливе;

- лист позивача від 19.08.19 № 19/08/1-19, адресований відповідачу, де вказано про укладення між сторонами договору № 282-Ю-17. При неодноразовому зверненні позивача до працівників відповідача оригінал договору так і не подано. Станом на 19.08.19 оригінал договору № 282-Ю-17 від 24.11.17 відсутній. Позивач, просить відповідача в найкоротші терміни надіслати йому оригінал договору. Якщо не буде надіслано оригіналу договору електронна копія вважатиметься оригіналом;

- претензія позивача від 19.08.19 № 19/08-19, адресована відповідачу з вимогою погасити борг у розмірі 29 582, 40 грн. по договору № 282-Ю-17;

- відповідь відповідача від 24.09.19 № 1213 на претензію позивача, де зазначено за даними відповідача заборгованість на користь позивача становить станом на 19.08.19 - 28 000, 50 грн. Зазначено про надання акту звірки розрахунків. Вказано - відповідач готовий сплатити суму 28 000, 50 грн., про що просить позивача повідомити в письмовій формі про готовність отримати дані кошти на свій рахунок. Додано акт звірки, підписаний обома сторонами і скріплений їх печатками, де вказано, що за даними відповідача заборгованість на користь позивача, станом на 19.08.19 дорівнює 28 000, 50 грн.;

- лист позивача № 27/09-19 від 27.09.19 (на лист відповідача від 24.09.19 № 1213), адресований відповідачу, де вказано, що відповідачу необхідно перерахувати заборгованість в розмірі 28 000, 50 грн. згідно акту на рахунок позивача. Позивач повідомив, що він готовий отримати кошти і додатково просить повернути один примірник договору № 282-Ю-17 від 24.11.17. Якщо не буде надіслано оригінал договору, електронна копія вважатиметься оригіналом. Подано докази направлення листа опис вкладення кореспонденції (з вказівкою листа і адресата відповідача) з штампом про направлення; поштова накладна від 27.09.19 номер 656 (з вказівкою кореспондента позивача, адресата відповідач); фіскальний чек від 27.09.19;

- лист позивача від 13.02.20 № 13/02-20, адресований відповідачу з проханням повідомити з урахуванням вимог ІBАN номер банківського рахунку відповідача, зазначеного в договорі № 282-Ю від 24.11.17. Зазначено, що цей лист буде відправлено електронною поштою та поштовим зв`язком. Доказом направлення листа є: опис вкладення кореспонденції з штампом пошти і вказівкою щодо направлення даного листа адресату відповідач; поштова накладна від 14.02.20 № 000 з зазначенням кореспондента позивача та одержувача відповідача; фіскальний чек від 14.02.20.

Крім того, у справі наявні: витяг з книги № 01-10 реєстрації вхідної кореспонденції по ДП „НТК „Завод точної механіки за період з 10.01.17 по 29.12.17 та витяг з книги № 01-19 реєстрації договорів по ДП „НТК „Завод точної механіки в період з 03.03.15 по 26.12.17; акт здачі-прийому робіт (надання послуг) від 10.03.18 № НП/3-0025379 (виконавець ТОВ „Нова пошта, замовник позивач); рахунок-фактура № НП/3-0025379 від 10.03.18 (постачальник ТОВ „Нова пошта, одержувач позивач); акт здачі-прийняття робіт (послуг) № НП/3-0131257 від 10.12.17 (ті ж сторони); рахунок-фактура № НП/3-0131257 від 10.12.17 (сторони ті ж); платіжне доручення від 12.12.17 № 1138 про оплату ТОВ „Югсинтез на користь ТОВ „Нова пошта 8 847, 80 грн. транспортних послуг та платіжне доручення від 16.03.18 про оплату ТОВ „Югсинтез на користь ТОВ „Нова пошта 4 843 грн. за транспортні послуги; реєстр видаткових та отриманих податкових накладних за грудень 2017 року, лютий 2018 року (платник ТОВ „Югсинтез); податкові декларації з ПДВ за грудень 2017 року та лютий 2018 року (платник ТОВ „Югсинтез) з додатками; копія договору оренди № 26/18 від 02.01.18 (сторони: ПАТ „Фірма „Реагент та ТОВ „Югсинтез) з додатками; договір оренди № 19/19 від 02.01.19 (ті ж сторони) з додатками і додатковою угодою; договір оренди № 30/17 від 01.03.17 (ті ж сторони) з додатками; договір оренди № 11/18 від 02.01.18 (ті ж сторони) з додатками; договір оренди від 02.01.19 № 21/19 (ті ж сторони) з додатками і додатковою угодою; договір оренди від 02.01.18 № 10/18 (ті ж сторони) з додатками і додатковою угодою; довідка від 09.06.20 № 09/06-20-1; оборонто-сальдові відомості за 01.12.17, 28.02.18-28.02.18, за 01.12.17-27.06.20; картка рахунку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані ними заяви по суті справи та докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, суд враховує таке.

Щодо зауважень відповідача про подання позивачем неналежно засвідчених копій. За ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 даної статті). Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5 зазначеної статті).

З наданих позивачем до позовної заяви копій матеріалів (арк. справи 21-59 том 1 крім копії договору № 282-ю-17 від 24.11.17, про який буде вказано далі) вбачається, що вони засвідчені: печаткою ТОВ «Югсинтез», написом «Копія вірна», зазначенням посади та прізвища «Директор Горбачов Ю.А.» датою посвідчення та підписом керівника. Тобто, форма засвідчення даних копій дає можливість визначити особу, що їх підписала (засвідчила) та дату підписання, що відповідає вимогам ст. 91 ГПК України.

Разом з цим, матеріали, які подані до відповіді на відзив (арк. справи 21 150, том 2) є копіями з копій без наявності поверхових засвідчувальних реквізитів, що не дає змоги прийняти їх судом при вирішенні спору (дані докази при прийнятті рішення судом не враховано). Матеріали, надані до відповіді на відзив (арк. справи 25 126, том 3) засвідчені по різному: є печатка та підпис, без вказівки на прізвище і дату, є належним чином засвідчені, є засвідчені без дати та без вказівки «з оригіналом згідно» «копія вірна». Однак, дані матеріали також не вплинули на прийняте рішення.

Щодо клопотання відповідача про постановлення окремої ухвали. Дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки судом, під час розгляду справи не здобуто підстав для винесення окремої ухвали.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що договір № 282-Ю-17 від 24.11.17, на який посилається позивач при обґрунтуванні позову між сторонами не укладався. Для з`ясування вказаної обставини (укладення/не укладення договору) суду необхідно, перш за все, дослідити оригінал даного договору. У позові зазначено (абз. 4 арк. справи 7), що оригінали долучених до позовної заяви документів (за виключенням оригіналу договору поставки № 282-Ю-17 від 24.11.10) знаходяться у позивача. На вимогу суду про витребування оригіналу даного договору відповідач зазначив, що такого договору у нього немає.

Згідно ч. 6 ст. 91 ГПКУ якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Таким чином, наявна у справі копія договору № 282-Ю-17 від 24.11.17 не враховується як доказ укладення договору. Таким чином, не обґрунтованими є доводи позивача про виникнення спірних правовідносин, саме на підставі договору № 282-Ю-17 від 24.11.10.

В той же час, у справі наявні видаткові накладні № 5 від 01.12.17 на суму 22 952, 40 грн. та № 178 від 27.02.18 на суму 6 630 грн., (разом 29 582, 40 грн.) а також довіреності на отримання ТМЦ № ТМ 406 від 29.11.17 та № ТМ87 від 21.02.18, які підписані керівником та головним бухгалтером відповідача, скріплені його печаткою та містять підписи відповідальної особи.

Відповідач зазначає, що вищевказані видаткові накладні оформлені неналежним чином, а тому не можуть прийматися до уваги судом. Судом враховується, що накладна № 5 у графі «отримав» не підписана, а накладна № 178 містить підпис у графі «отримав», однак, не вказано прізвище та посади підписанта. Дані обставини свідчать про те, що наведені накладні містять порушення вимогам щодо оформлення первинних бухгалтерських документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Однак, в справі наявна копія листа відповідача від 24.09.19 № 1213 (відповідь на претензію про сплату коштів за договором поставки № 282-ю-17 від 24.11.17 на суму 29 582, 40 грн.), де він зазначає, що за даними ДП НТК ЗТМ (відповідач) заборгованість на користь ТОВ «Югсинтез» становить станом на 19.08.19 - 28 000, 50 грн. Зазначено, що надається підписаний відповідачем акт звірки взаємних розрахунків, а також вказано, що відповідач готовий сплатити суму 28 000, 50 грн. До листа додано підписаний відповідачем та скріплений його печаткою акт звірки розрахунків, де в колонці відповідача, від руки, написано: «За даними ДП НТК ЗТМ заборгованість на користь ТОВ «Югсинтез» станом на 19.08.19 складає 28 000, 50 грн. (Двадцять вісім тисяч грн. 50 коп.)».

Текст вказаних листа та акту звірки (при наявних у них засвідчувальних реквізитах відповідача) свідчать про фактичне прийняття відповідачем товару, а тому і визнання ним боргу на суму 28 000, 50 грн. станом на 19.08.19. При цьому, відсутність доказів оплати даного боргу після 19.08.19 свідчить про його існування також станом на час вирішення спору.

Зокрема, в акті звірки зазначено (у колонці «за даними ДП НТК «Завод точної механіки»), що сума боргу 28 000, 50 грн., яка визнається відповідачем виникла з господарських операцій продаж (01.12.17) на суму 22 952, 40 грн., та продаж (27.02.18) на суму 6 630 грн., за мінусом оплати у 1 581, 90 грн. Дані відомості (суми та дати) повністю співпадають з сумами у видаткових накладних (накладна № 5 від 01.12.17 на суму 22 952, 40 грн., та накладна № 178 від 27.02.18 на суму 6 630 грн.).

Крім того, найменування товару у видаткових накладних, а саме: накладна № 178 Тринатрійфосфат техн., кількістю 50 кг., Хром (VІ) оксид техн. Марка А, кількістю 50 кг.; накладна № 5 Амоній хлористий ч, кількістю 60 кг., Кадмій хлористий ч, кількістю 10 кг., Натрій біхромат ч, кількістю 50 кг., Натрій гідроксид техн., кількістю 200 кг., Сода кальційована, марка Б, кількістю 100 кг., Тринатрійфосфат техн., кількістю 50 кг., Уротропін техн., кількістю 50 кг., повністю співпадають з товарами (по кількості та назві), вказаними у довіреностях на отримання ТМЦ, що підписані відповідачем та скріплені його печаткою. При цьому, довіреність на одержання цінностей є документом, що фіксує рішення керівництва підприємства-одержувача про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначений перелік та кількість цінностей.

Відповідно до статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтвердження здійснення господарської операції відбувається на підставі первинних документів, які містять у собі відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, видаткові накладні № 5 та 178 хоч і за відсутності їх належного засвідчення зі сторони відповідача, однак при наявності доказів їх подальшого визнання зі сторони останнього, а також з урахуванням того, що інші їх відомості дають змогу прийняти їх у якості первинних документів (дають змогу ідентифікувати господарську операцію), приймаються судом у якості доказів здійснення сторонами купівлі-продажу товару. При цьому, суд зазначає, що дана господарська операція відбулася не на підставі договору від 24.11.17 № 282-Ю-17 (оскільки доказів укладення останнього немає), а в силу інших домовленостей, виконання яких підтверджується вищенаведеними обставинами (на підставі накладних та довіреностей).

В даному випадку, суд також приймає до уваги те, що правовідносини між сторонами відбувались з допомогою послуг ТОВ «Нова пошта», а відтак, безпосередні відпуск товару та його прийняття не співпадало в часі. Саме цією обставиною пояснюються недоліки в оформленні первинних документів.

Відповідач стверджує, що акт звірки не можна приймати у якості доказу, оскільки відповідні обставини мають доказуватися на підставі первинних документів. Суд зазначає, що лист від 24.09.19 та акт звірки (що підписані відповідачем) суд приймає не у якості первинних документів господарських операцій, а як документальне підтвердження визнання видаткових накладних, які і є первинними документами. При цьому, суд враховує ст. 73 ГПК України, в силу якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, в процесі вирішення спору, суд отримав документи, які в своїй сукупності, є переконливим підтвердженням поставки позивачем товару на користь відповідача, та встановив відсутність доказів його повної оплати, внаслідок чого виникла заборгованість, у сумі: 22 952, 40 грн. за накладною № 5 плюс 6 630 грн. за накладною № 178 мінус врахована позивачем оплата 1 581, 90 грн. по платіжному дорученню № 2022, а всього28 000, 50 грн., які і заявлено в прозові.

При цьому, момент виникнення прострочення визначається з урахуванням ст. 692 ЦК України, де зазначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Застосування саме даної статті зумовлено тим, що письмового договору між сторонами не укладено, отже і строк оплати не обумовлений.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт прострочення оплати, вимоги в частині стягнення річних та інфляційних відповідають чинному законодавству, та підлягають задоволенню.

Здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку, суд встановив, що розмір річних є обґрунтованим, в той час як інфляційні підлягають задоволенню в розмірі 4 974, 10 грн., виходячи з такого розрахунку:

накладна № 5 від 01.12.17 на суму 22 952, 40 грн. (період розрахунку з грудня 2017 року по червень 2020 року, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог) сума інфляційних = 4 060, 51 грн.;

накладна № 178 від 27.02.18 на суму 6 630 грн. (період розрахунку з березня 2018 року по червень 2020 року) = 913, 59 грн. (всього 4 974, 10 грн.).

Отже, позов підлягає задоволенню частково з покладенням судових витрат на відповідача у повному розмірі, враховуючи ч. 9 ст. 129 ГПК України, як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" (32313, м. Кам`янець-Подільський, вул. Годованця, 28, р/р 1042 в Хмельницькому обласному Управлінні Ощадбанку у м. Хмельницькому, м. Хмельницький, МФО 315784, , ІПН 11) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Югсинтез" (49057, м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, б. 156, р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ "Приватбанк", м. Дніпро, МФО 305299, , ІПН 84) 28 000, 50 грн. (двадцять вісім тисяч грн. 50 коп.) основного боргу, 2 131, 99 грн. (дві тисячі сто тридцять одна грн. 99 коп.) 3% річних, 4 974, 10 грн. (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят чотири грн. 10 коп.) інфляційних та 2 102 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 07.10.2020.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу (49057, м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, б.156)

3 - відповідачу (32313, м. Кам`янець - Подільський, вул. Годованця, 28)

Всім рек. з пов.