ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 м. Дніпро Справа № 904/3251/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.

за участю представників сторін:

від АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Іванова С.О., довіреність № 426-К-О від 07.02.2019;

від ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» - адвокат Тютюнник В.А., ордер серії АЕ № 1035859 від 14.09.2020;

від ТОВ «Бізнес Агроцентр» - представник Сидоренко Р.В., довіреність б/н від 27.07.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Посмітного» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 по справі № 904/3251/20 (суддя Мартинюк С.В.) про відкриття провадження у справі про банкрутство

за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Посмітного», м. Дніпро

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст заяви і ухвали суду першої інстанції.

18.06.2020 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ (ініціюючий кредитор або кредитор) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Племінний Завод імені Посмітного», м. Дніпро (боржник).

Звернення ініціюючого кредитора до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника мотивоване наявністю підстав неспроможності останнього погасити кредиторську заборгованість, яка виникла на підставі укладеного з боржником кредитного договору № 312 від 28.02.2012 (з урахуванням укладених додаткових угод та змін до кредитного договору).

Встановивши, що при зверненні до суду, кредитором доведено належними та допустимими доказами наявність ознак неплатоспроможності боржника, як підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника місцевим господарським судом ухвалою від 13.07.2020 відкрито провадження у справі № 904/3251/20 за заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Племінний Завод імені Посмітного» (ідентифікаційний код 36052210) про визнання банкрутом.

Визнано грошові вимоги АТ КБ «ПриватБанк» на суму 6418754,18 грн - заборгованості за кредитним договором. Вимоги щодо 1792972,00 грн - залишено на розгляді суду.

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 30.12.2020.

Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича (вул. Артилерійська, 18/6, офіс № 4.14, м. Миколаїв, 54030; поштова адреса: а/с № 55, м. Миколаїв, 54017), який діє на підставі свідоцтва про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1533 від 16.07.2013.

2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду ТОВ «Племінний Завод імені Посмітного» оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 по справі № 904/3251/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Племінний завод імені Посмітного».

Апеляційна скарга мотивована допущеним з боку місцевого господарського суду порушенням норм матеріального і процесуального права в частині задоволення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Племінний завод імені Посмітного».

Доводи апеляційної скарги зводяться боржником до того, що наявність спору про право, є безумовною перешкодою для порушення провадження у справі. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, місцевий господарський суд не врахував доводів викладених боржником у відзиві про наявність спору про право між боржником і кредитором, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Судом проігноровано ту обставину, що ТОВ «Бізнес Агроцентр», яке володіє 99,99% статутного капіталу ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2012 укладеного між ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» та АТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 у справі № 904/3482/20 прийнято позовну заяву про визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2012 до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні апелянт пояснив, що у разі визнання кредитного договору недійсним, повернення грошових коштів буде мати інші правові підстави, а саме положення ст. 1212 ЦК України.

Також, апелянт звертає увагу колегії суддів на тому, що наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором.

Разом з тим, кредитором не доведено належними та допустимими доказами наявності заборгованості за кредитним договором, зокрема, Банком не надано до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» доказів перерахування грошових коштів на рахунок боржника. Тобто, підстави вимог кредитора, які ґрунтуються на факті отримання боржником кредитних коштів є недоведеними у встановлений законом спосіб.

3. Узагальнені доводи інших учасників справи.

Не погодившись з доводами апеляційної скарги арбітражний керуючий Капінус Андрій Анатолійович надав до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» та вважає, що ухвала суду першої інстанції є абсолютно законною, а скарга необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Керуючись правовим висновком Верховного Суду щодо застосування норм права (ч. 6 ст. 39 КУзПБ) арбітражний керуючий вважає, що наявність спору про право повинно підтверджуватися серед іншого двома обставинами:

1. Пред`явлення саме боржником, а не третьою особою позову предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора.

2. Позов повинен бути поданий до дати подачі кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Задовольняючи заяву кредитора АТ КБ «ПриватБанк» місцевий господарський суд встановив:

1. Позовна заява ТОВ «Бізнес Агроцентр» подана про визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2012 в редакції від 29.09.2015, а не кредитного договору в цілому.

2. Позовна заява про визнання недійсним кредитного договору в редакції від 29.09.2015 подана не боржником, а третьою особою через 12 днів після подачі кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та через 7 днів після винесення судом ухвали про прийняття заяви кредитора до розгляду.

Тобто, на момент подачі АТ КБ «ПриватБанк» заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником не оскаржувався договір, на якому ґрунтується кредиторська заборгованість, а відповідно, між сторонами відсутній спір про право та відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство на підставі ч. 6 ст. 39 КУзПБ.

Крім того, арбітражний керуючий звертає увагу колегії суддів на тому, що:

- А ні боржником, а ні третіми особами не оскаржується кредитний договір № 312 від 28.02.2012 в цілому чи в редакціях до 29.09.2015.

- Визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2012 в редакції від 29.09.2015 не тягне за собою визнання кредитного договору в цілому.

- Боржник отримував від АТ «ПриватБанк» кредитні кошти по кредитному договору № 312 від 28.02.2012 та частково повертав отримані кредитні кошти, що підтверджується належними доказами доданими до заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство та не спростовується боржником.

- У разі визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2012 або його частини, взаємовідносини сторін буде приведено в початковий стан, а відповідно кожна із сторін повинна буде повернути іншій стороні те, що отримала по Договору. Тобто, в такому випадку, боржник змушений буде повернути АТ «ПриватБанк» отримані кредитні кошти тіло кредиту.

З урахуванням вищевикладено, арбітражний керуючий Капінус А.А. просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Ініціюючий кредитор АТ «ПриватБанк» (далі кредитор) надав до Центрального апеляційного господарського суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначає, що кредитний договір № 312 від 28.02.2012 та 8 додаткових угод та договорів про внесення змін до нього, у тому числі ті, що укладалися після дати оспорюваного договору про внесення змін від 29.09.2015 не є оспорюваними, а тому відсутній «спір про право» про наявність якого вказує боржник.

Кредитор зауважує, що боржник не заперечував отримання ним суми тіла кредиту і здійснення часткових погашень заборгованості, не надав доказів погашення заявленої кредитором суми боргу та контррозрахунку заборгованості за кредитом, а тому, на думку кредитора, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що визнання недійсним договору про внесення змін до кредитного договору № 312 не впливає на зобов`язання боржника перед ініціюючим кредитором про повернення тіла кредиту в сумі 6418754,18 грн, оскільки навіть у випадку визнання кредитного договору № 312 від 28.02.2012 недійсним, боржник повинен повернути грошові кошти отримані ним за договором, і спір про право в даній частині вимог кредитора відсутній.

Також, на думку кредитора, не заслуговує на увагу і твердження боржника про недоведеність вимог кредитора, оскільки останнім надано до суду, зокрема, банківські виписки по рахункам боржника, на яких обліковується заборгованість за кредитним договором № 312 від 28.02.2012, відображено видачу грошових коштів банком і погашення грошових коштів боржником. Вказані банківські виписки є належним доказом факту укладення та виконання кредитного договору, що підтверджується відповідною правовою позицією, викладеною в постанові ВГСУ від 06.04.2017 по справі № 905/2009/15.

Інші доводи та заперечення кредитора, відносно доводів апеляційної скарги боржника є аналогічними доводам та запереченням наведеним у відзиві на апеляційну скаргу арбітражним керуючим Капінусом А.А.

З урахуванням вищевикладеного кредитор просить апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Племінний завод імені Посмітного», а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

4. Встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

18.06.2020 АТ КБ «ПриватБанк», м. Київ звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Племінний Завод імені Посмітного», м. Дніпро.

Звернення ініціюючого кредитора до господарського суду з заявою мотивоване наявністю підстав неспроможності останнього погасити кредиторську заборгованість, яка виникла на підставі укладеного з боржником кредитного договору № 312 від 28.02.2012 (з урахуванням укладених додаткових угод та змін до кредитного договору).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 прийнято заяву АТ КБ «ПриватБанк», м. Київ про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Племінний Завод імені Посмітного» до розгляду в підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні 13.07.2020 місцевий господарський суд прийшов до висновку про розгляд заяви за наявними в матеріалах справи документами та встановив наступні обставини.

28.02.2012 між ПрАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» (надалі банк) та ТОВ «Племінний Завод імені Посмітного» (надалі позичальник) було укладено кредитний договір № 312 від 28.02.2012 (надалі - договір, а. с. 12-16).

03.05.2012 між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору (зворотна сторінка а. с. 16).

04.07.2012 між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору (а. с. 17).

01.10.2012 між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору (зворотна сторінка а. с. 17).

27.08.2013 між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору (а. с. 18-19).

28.11.2013 між банком та позичальником укладено договір про внесення змін до кредитного договору (а. с. 20-24).

29.08.2014 між банком та позичальником укладено договір про внесення змін до кредитного договору (а. с. 25).

29.09.2015 між банком та позичальником укладено договір про внесення змін до кредитного договору (а. с. 26-31), згідно з яким ініціюючий кредитор надав боржнику кредитний ліміт у розмірі 11 623 051,69 грн з відсотковою ставкою 12% річних відповідно до пп. А.6, А.7 договору та строком виконання зобов`язань 23.11.2016 відповідно до п. А.3.

20.04.2016 між банком та позичальником укладено Договір про внесення змін до кредитного договору (а. с. 32-35), яким визначено, що зобов`язання боржника забезпечуються договором застави № 312/DZ2 від 29.09.2019 (а. с. 40) (майнових прав на отримання коштів по господарському договору), договором застави обладнання № 312/DZ4 від 20.04.2016.

25.07.2016 між банком та позичальником укладено договір про внесення змін до кредитного договору (а. с. 36-39), згідно якого змінився п. 4.7. договору, а саме визначено розмір винагороди за користування кредитом за формулою, яка погоджена сторонами та зазначена в п. 4.7.

Відповідно до п.п. А.1., А.2, 1.1, 2.1.2 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 29.09.2015) Банк за наявності вільних коштів зобов`язався надати ТОВ «Племінний Завод імені Посмітного» у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 11623051,69 грн на поновлення обігових коштів, в обмін на зобов`язання останнього щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.

Згідно з п.п. 1.2., А.3. Договору (в редакції Договору про внесення змін від 29.09.2015) термін повернення кредиту - згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток № 3 до Договору - в редакції Договору про внесення від 29.09.2015) визначений - 23.11.2016.

В порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором боржник не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості, що і викликано необхідністю звернення ініціюючого кредитора до суду з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Племінний завод імені Посмітного».

5. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції задовольняє доводи апеляційної скарги та не погоджується з висновками викладеними в ухвалі місцевого господарського суду.

Підставами оскарження ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» судового рішення у даній справі є на його думку той факт, що судом не враховано відзив боржника з запереченнями проти порушення провадження у справі про банкрутство через наявність спору про право, яке ґрунтується на запереченні суми заборгованості та наявністю судового провадження про визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2012, на підставі якого сформовано всі вимоги ініціюючого кредитора.

Вказані обставини, на думку боржника є перешкодою для порушення провадження у справі про банкрутство, адже згідно з ч. 6 ст. 39 КУзПБ господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, у випадку, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Так, 30.06.2020 ТОВ «Бізнес Агроцентр» подано до Господарського суду Дніпропетровської області позовну заяву до відповідача-1 ТОВ «Племінний Завод імені Посмітного» та відповідача-2 АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2019 у редакції договору від 29.09.2015 укладеного між ПрАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Племінний Завод імені Посмітного».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 у справі № 904/3482/20 позовну заяву ТОВ «Бізнес Агроцентр» про визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2012 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Таким чином, на момент постановлення місцевим господарським судом спірної ухвали від 13.07.2020 по даній справі, наявним був спір про право, характерний для справ позовного провадження, що відповідно перешкоджало відкриттю судом провадження у справі про банкрутство.

Положення частин першої п`ятої ст. 39 КУзПБ передбачають, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно.

У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею.

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю «грошового зобов`язання» боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Підставою для відмови у відкритті провадження у справі, положення ч. 6 ст. 39 КУзПБ, визначають те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище. Водночас, відсутність будь-яких заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора може свідчити про її визнання, а відтак і про відсутність спору між сторонами про право.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у суду першої інстанції під час проведення підготовчого засідання відсутня можливість вирішення такого спору про право, що в свою чергу пов`язано з особливостями позовного провадження, як то пред`явлення позову, можливості подання зустрічного позову, складу учасників справи у позовному провадженні, прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, а також диспозитивністю господарського судочинства тощо.

Колегія судів зауважує, що встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 19.08.2020 у справі № 910/2522/20, від 03.09.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі № 910/16413/19 та від 16.09.2020 у справі № 911/593/20.

Отже, встановлення судом у підготовчому засіданні наявності спору про право, характерного для справ позовного провадження, є однією із перешкод для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Тому, вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати наступне.

Спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку.

Таким чином спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

При цьому, колегія суддів вважає, що при аналізі наявності спору про право суд повинен надати оцінку як поясненням сторін, так і фактичним обставинам справи.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, наявність боргу повинна бути очевидною та незаперечуваною.

Інше трактування положень КУзПБ може призвести до безпідставних порушень проваджень у справах про банкрутство.

Як зазначалося вище ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» заперечував в суді першої інстанції проти порушення провадження у справі про банкрутство, через наявність спору про право (справа № 904/3482/20), яке ґрунтується на запереченні суми заборгованості та наявністю судового провадження про визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2012 на підставі якого формуються всі кредиторські вимоги.

Заперечуючи суму боргу (тіла кредиту) за кредитним договором боржник посилається на той факт, що кредитором не доведено належними та допустимими доказами наявності заборгованості за кредитним договором, зокрема, Банком не надано до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» доказів перерахування грошових коштів на рахунок боржника. Тобто, підстави вимог кредитора, які ґрунтуються на факті отримання боржником кредитних коштів є недоведеними у встановлений законом спосіб.

Доводи ініціюючого кредитора, який спростовує доводи апелянта наявністю в матеріалах справи банківських виписок по рахункам боржника, на яких обліковується заборгованість за кредитним договором № 312 від 28.02.2012, відображено видачу грошових коштів банком і часткове погашення боргу боржником, колегія суддів відхиляє, оскільки в силу приписів ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

У даному випадку, наявні в матеріалах справи виписки з 28.02.2012 по 09.06.2020 по рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (а. с. 48-59 т. 1) не дають колегії суддів можливості встановити відомості про назву підприємства, від імені якого складено документ, а також встановити зміст та обсяг господарської операції саме на підставі вказаних вище рахунків, оскільки за умовами кредитного договору № 312 від 28.02.2012 (в первинній редакції) п. А.4. між сторонами погоджено транзитний рахунок для обслуговування кредиту НОМЕР_3 . Змінами внесеними до кредитного договору від 29.09.2015 (на підставі яких виник спір про право, а. с. 26-29 т. 1) п. А.4. між сторонами погоджено рахунок для обслуговування кредиту НОМЕР_4 .

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

При цьому, колегія суддів зауважує, що фактом невиконання боржником зобов`язання перед кредитором не може бути будь-яка заборгованість, а лише та заборгованість, яка є дійсно безспірною та очевидною для всіх учасників справи та суду, тобто не викликає розумного сумніву в її наявності.

Колегія суддів враховує, що у відзиві наданому в суді першої інстанції, боржником не визнано суму боргу а ні повністю, а ні в частині. Матеріали справи не містять актів звірки, в яких боржник визнавав би суму заборгованості.

Наявні в матеріалах справи виписки по рахунку не дозволяють однозначно прийти до висновку про наявність суми боргу без арифметичних розрахунків, що притаманно позовному провадженню, а не на стадії порушення провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів також враховує, що кредитний договір є оспорюваним в порядку позовного провадження. При цьому суб`єктний склад спору не є вирішальним, оскільки цей факт дозволяє боржнику суб`єктивно вважати наявним спору про право.

З урахуванням вищевказаних обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави стверджувати про відсутність спору, що є необхідною умовою для порушення справи про банкрутство.

Крім того, судом першої інстанції взагалі не досліджувалися можливості боржника виконати майнове зобов`язання, що є порушенням ч. 3 ст. 39 КУзПБ.

На думку колегії суддів, вищевикладені факти свідчать про передчасність висновків суду щодо неплатоспроможності боржника та застосування єдиного можливого заходу погашення вимог кредиторів як банкрутство, а не стягнення заборгованості в порядку позовного провадження.

Доводи арбітражного керуючого про те, що наявність спору про право повинно підтверджуватися, зокрема, пред`явленням позову про оспорення саме боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, а сам позов повинен бути поданий до дати подачі кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, колегія суддів відхиляє, оскільки ч. 6 ст. 39 КУзПБ містить зовсім інші підстави для відмови у відкритті провадження у справі, а ніж ті, на які посилається арбітражний керуючий.

Посилання арбітражного керуючого на судову практику Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.08.2020 по справі № 910/4658/20, як на підставу для відхилення доводів апелянта (про наявність спору про право) у даній справі, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини встановлені Верховним Судом в зазначеній справі беззаперечно свідчать про наявність спору про право та не спростовують обставин наявності спору про право в даній справі, про що боржник зазначав у своєму відзиві на заяву ініціюючого кредитора, поданому до суду першої інстанції.

Доводи арбітражного керуючого про те, що позовна заява ТОВ «Бізнес Агроцентр» подана про визнання недійсним кредитного договору № 312 від 28.02.2012 в редакції від 29.09.2015, а не кредитного договору в цілому, колегія суддів також відхиляє, оскільки ліміт кредитного договору у сумі 11623051,69 грн призначеній для поповнення обігових коштів, погодженого саме в пунктах А.1, А.2. договору про внесення змін від 29.09.2015 (а. с. 26-29 т. 1) та покладено ініціюючим кредитором саме в основу виписки по рахунку № НОМЕР_2 (а. с. 59 т. 1) з посиланням на яку кредитор нараховує заборгованість за кредитом у сумі 6418754,18 грн, яку заперечує боржник.

Доводи кредитора про те, що боржник не заперечував отримання ним суми тіла кредиту і здійснення часткових погашень заборгованості, не надав доказів погашення заявленої кредитором суми боргу та контррозрахунку заборгованості за кредитом, а тому спір про право в даній частині вимог кредитора відсутній, колегія суддів відхиляє, оскільки з наявного в матеріалах справи відзиву на заяву кредитора (а. с. 192-196 т. 1) боржник не погоджувався з наведеними ініціюючим кредитором розрахунками заборгованості та надав на них свої заперечення. Крім того, боржник доводив до суду про наявність спору про право за кредитним договором № 312 від 28.02.2012 з посиланням на ч. 6 ст. 39 КУзПБ.

Інші доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу не спростовують вищевикладених обставин та в силу п. 1 ст. 6 Конвенції детально не аналізуються, оскільки колегія суддів аргументи наведені вище вважає достатніми для прийняття рішення у справі.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Племінний завод імені Посмітного» та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 по справі № 904/3251/20, як такої, що прийнята з неповним з`ясуванням обставин справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове судове рішення, яким відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні заяви про відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «Племінний завод імені Посмітного».

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на ініціюючого кредитора у справі АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Посмітного» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 по справі № 904/3251/20 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Посмітного» - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Посмітного» (49069, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 107Г, ідентифікаційний код 36052210) 31530,00 грн (тридцять одну тисячу п`ятсот тридцять грн 00 копійок) судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Cторони мають право оскаржити постанову до Верховного суду в порядку, передбаченому ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено 12.10.2020.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд