ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2346/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕМА Україна»

до фізичної особи-підприємця Тютюн Тетяни Олегівни

про стягнення 87038,39грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники сторін не викликались

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кема Україна» (далі - ТОВ «КЕМА Україна») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Тютюн Тетяни Олегівни (далі - ФОП Тютюник Т.О.) про стягнення 87038,39грн у т.ч.:

- 66300,78грн - основна заборгованість;

- 14412,98грн - інфляційних втрат з 20.11.2017 по 23.04.2019; з 24.04.2019 по 11.08.2020;

- 6324,63грн - 3% річних за період з 13.11.2017 по 19.11.2017; з 20.11.2017 по 23.04.2019; з 24.04.2019 по 11.08.2020.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №01/09 купівлі-продажу продукції від 01.09.2017 в частині оплати за поставлений товар.

Відповідач у справі - ФОП Тютюн Т.О. у своєму відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що відповідачем, в процесі використання придбаних у ТОВ «КЕМА Україна» товарів, виявлено, що якість цих товарів не відповідає стандартам якості, що зазвичай ставляться до цієї категорії товарів, у зв`язку з чим, відповідач звернувся до позивача, повідомив його про незадовільну якість поставленого товару та запропонував позивачу повернути йому залишки поставленого товару. В свою чергу, як зазначає відповідач, позивач посилаючись на пункт 7.4 договору повідомив відповідача, що до перевірки і підтвердження представником продавця або іншою уповноваженою продавцем особою, обґрунтованості претензії, товар має знаходитись у відповідача. Однак від позивача жодних документів не надходило, представників позивача до відповідача для вирішення цього питання не надсилав, забирати свій товар відмовляється. Згідно інформації сервісу моніторингу реєстраційних даних українських компанії та судового реєстру даних для захисту від рейдерських захоплень контрагентів UA Опендатабот, ТОВ «КЕМА Україна» була викуплена (змінений кінцевий бенефіціарний власник (контролер), дата реєстрації змін 15.10.2019), у зв`язку з чим відповідачем в кінці 2019 року, після попереднього обговорення по телефону, було направлено генеральному директору ТОВ «Бауміт Україна» лист з пропозицією вирішення спірного питання, а саме повернути сплачені кошти 79 601,49грн відповідачу, після чого відповідач поверне товар на суму 147 655,20грн і колорувальну студію. Проте, відповіді неотримано, питання сторонами не вирішено.

Ухвалою господарського суду від 31.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами у справі без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕМА Україна» (продавець) та фізичною особою-підприємцем Тютюн Тетяною Олегівною (покупець) було укладено договір № 01/09 купівлі продажу продукції (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договір, передати товар у власність покупцю, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах визначених у цьому договорі, прийняти товар і сплатити його вартість.

Згідно з п.1.2 договору вид, асортимент, ціна на одиницю товару, кількість, загальна вартість товару - зазначаються у видатковій накладній на кожну партію товару.

Відповідно до п.2.1 договору ціни на товар, що продаються за цим договором, встановлюються за погодженням сторін та вказуються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.

Загальна ціна договору складається з суми вартості товару, що поставляється згідно із видатковими накладними протягом всього строку його дії (п. 2.3 договору).

Відповідно до п.3.1 договору продавець поставляє товари протягом ___ календарних днів з дати отримання передплати, передбаченої п. 4.2.1 даного договору.

Право власності на товар та ризик випадкової загибелі або псування товару переходить до покупця з моменту підписання його представником видаткової накладної (п. 3.3 договору).

Згідно з пп.4.2.1 та пп. 4.2.2 п.4.2 договору покупець здійснює розрахунки за цим договором наступним чином покупець здійснює попередню оплату, розмір якої складає 50 відсотків від вартості партії товару, до дати поставки. Покупець здійснює остаточні розрахунки за поставлений товар у розмірі несплачених 50 відсотків від вартості поставленої продукції товару протягом 60 календарних днів з дати поставки.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятий покупцем за кількістю та якістю згідно підписаними сторонами накладних.

У випадку не відповідності товару щодо якості та/або кількості представники сторін складають та підписують акт про недоліки (п.5.3 договору).

Згідно з п.5.4 договору у випадку поставки неякісного товару, що підтверджується підписаним сторонами актом про недоліки, продавець зобов`язаний замінити його на якісний.

Продавець дає гарантію, що всі товари не мають дефектів, пов`язаних з матеріалом, із якого вони виготовлені, або з процесом їх виробництва, на період 3 (трьох місяців) з дати передачі товарів покупцеві, тільки в тому випадку, якщо: товари використовуються згідно до їх цільового призначення із дотриманням відповідних інструкцій по обслуговуванню, що надсилаються продавцем разом із товарами (пп. А) п.7.1 договору).

Відповідно до п.7.2 договору продавець, за погодженням сторін: або відновлює, або проводить безкоштовну заміну товару покупця або його частини, яка не буде відповідати викладеним вище гарантійним умовам.

Пунктом 7.4 договору визначено, що товари, чи їх частини, до роботи яких покупець пред`являє претензію, повинні знаходитись у покупця до перевірки і підтвердження обґрунтованості претензій представником продавця або іншою уповноваженою продавцем особою.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.11.1 договору).

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 165 902,27грн, що підтверджується видатковою накладною №1282 від 13.09.2017 та видатковою накладною № 1373 від 20.09.2017, копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач вказує, що відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений товар у розмірі 79601,49грн.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №27/02-2 від 27.02.2019 щодо сплати заборгованості у розмірі 86300,78грн, що підтверджується фіскальним чеком, накладною та описом вкладення у цінний лист, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідачем 24.04.2019 здійснено часткову оплату за поставлений товару у розмірі 20 000,00грн, що підтверджується випискою з банку.

Позивачем на адресу відповідача була направлена повторна претензія № 20/05-1 від 20.05.2019 щодо сплати заборгованості у розмірі 66 300,78грн, що підтверджується фіскальним чеком, накладною та описом вкладення у цінний лист, копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак, відповіді на вказану претензію відповідачем не надано, заборгованість не сплачено.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 66300,78грн.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобов`язань з оплати за поставлений товар, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення відповідного зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч., ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України на покупця покладено обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує, що якість цих товарів не відповідає стандартам якості, що зазвичай ставляться до цієї категорії товарів, у зв`язку з чим, відповідач звернувся до позивача, повідомив його про незадовільну якість поставленого товару та запропонував позивачу повернути йому залишки поставленого товару.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятий покупцем за кількістю та якістю згідно підписаними сторонами накладних.

У випадку не відповідності товару щодо якості та/або кількості представники сторін складають та підписують акт про недоліки (п.5.3 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 та ч. 1 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, відповідачем жодних доказів на підтвердження того, що товар був неякісним не надано, зокрема акт про недоліки, який передбачений договором.

Відповідачем не надано доказів щодо сплати заборгованості за договором.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, суд вважає вимоги позивача у даній справі щодо стягнення заборгованості у розмірі 66300,78грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 6324,63грн за період з 13.11.2017 по 19.11.2017; з 20.11.2017 по 23.04.2019; з 24.04.2019 по 11.08.2020 та інфляційних втрат у розмірі 14412,98грн за період з 20.11.2017 по 23.04.2019; з 24.04.2019 по 11.08.2020;

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 253 ЦК України передбачено перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1, ч.3 та ч.5 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно з пп.4.2.1 та пп. 4.2.2 п.4.2 договору покупець здійснює розрахунки за цим договором наступним чином покупець здійснює попередню оплату, розмір якої складає 50 відсотків від вартості партії товару, до дати поставки. Покупець здійснює остаточні розрахунки за поставлений товар у розмірі несплачених 50 відсотків від вартості поставленої продукції товару протягом 60 календарних днів з дати поставки.

Позивачем не враховано, що останній день виконання зобов`язання за накладною №1282 від 13.09.2017 припадає на 12.11.2017 (неділя) та за видатковою накладною № 1373 від 20.09.2017 припадає на 19.11.2017 (неділя), а відповідно до вимог 254 ЦК України, останнім днем виконання зобов`язання є 13.11.2017 та 20.11.2017 відповідно, а тому прострочення виконання зобов`язання починається з 14.11.2017 та 21.11.2017.

Так за розрахунком суду з урахуванням вірних дат нарахування, розмір 3% річних складає 6311,03грн, який підлягає задоволенню; в частині щодо стягнення 13,60грн 3% річних вимоги задоволенню не підлягають.

За розрахунком суду розмір інфляційних витрат складає 14004,78грн, який підлягає задоволенню; в частині стягнення 408,20грн інфляційних витрат вимоги задоволенню не підлягають.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 2102,00грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Тютюн Тетяни Олегівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕМА Україна» (04128, м. Київ, вул. Плодова, буд. 1: ідентифікаційний код 33550801) 66300,78грн основної заборгованості, 6311,03грн 3% річних, 14004,78грн інфляційних втрат, а також 2102,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 13,60грн 3% річних та 408,20грн інфляційних втрат в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 15.10.2020

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова