ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

28 вересня 2020 року Справа № 913/279/20
Провадження №19/913/279/20
Розглянувши заяву №40 від 17.09.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю Рона інжиніринг про визначення суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у справі
про стягнення 540 357 грн 33 коп.
про визнання договору недійсним
Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.
Секретар судового засідання Сокрута Н.М.
У засіданні брали участь:
від позивача (за первісним позовом) - Мінченко В.М., адвокат, ордер на надання правової допомоги від 06.05.2020 №1007859;
від відповідача (за первісним позовом) представник не прибув
Рішенням Господарського суду Луганської області від 15.09.2020 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Рона інжиніринг до Міського комунального підприємства Сватівський водоканал задоволено частково; стягнуто з Міського комунального підприємства Сватівський водоканал на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Рона інжиніринг заборгованість у сумі 499 875 грн 60 коп., пеню в сумі 24 775 грн 26 коп., 3% річних у сумі 3 113 грн 98 коп., судовий збір у сумі 7 916 грн 47 коп.; у решті позову відмовлено; у зустрічному позові Міського комунального підприємства Сватівський водоканал до Товариства з обмеженою відповідальністю Рона інжиніринг відмовлено повністю.

17.09.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю Рона інжиніринг на електронну адресу суду надійшла заява №40 від 17.09.2020, в якій заявник просить суд стягнути з Міського комунального підприємства Сватівський водоканал судові витрати на правничу допомогу в сумі 17 500 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 18.09.2020 відкрито провадження за заявою та заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.09.2020.

Представник відповідача в судове засідання 28.09.2020 не прибув, про дату, час та місце слухання заяви був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно зі ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126).

Згідно з положеннями частини 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Тому, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Матеріали справи містять наступні докази: копія договору про надання професійної правничої допомоги №06-05/2020 від 06.05.2020, укладеного між ТОВ «Рона Інжиніринг» та ОСОБА_1 , предметом якого є надання правової допомоги. Конкретний перелік видів та форм правової допомоги сторони передбачили в розділі 1 договору (а.с.124-125 т.1).

06.05.2020 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги, відповідно до п.2.3 якої, сторони передбачили право ОСОБА_1 на отримання гонорару (а.с.126 т.1).

Відповідно до п.2.6 додаткової угоди сторони передбачили, що у разі позитивного рішення про стягнення з боржника на користь клієнта суми боргу повністю або частково клієнт сплачує адвокату гонорар успіху, який становить 10 000 грн 00 коп.

У додатку №1 "Договірна ціна" до додаткової угоди №1 до договору №06-05/2020 від 06.05.2020 сторони визначили вартість правових послуг.

Також матеріали справи містять свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №001734 від 06.12.2019, видане на ім`я Мінченко Володимира Миколайовича (а.с.49 т.1), та ордер серії ВЕ №1007859 від 06.05.2020 на здійснення представництва ТОВ «Рона Інжиніринг» в Господарському суді Луганської області (а.с.48 т.1), акт приймання - передачі послуг адвоката з професійної правничої допомоги №1 від 15.09.2020 на суму 17 500 грн 00 коп. (а.с.112 т.2) та рахунок на оплату №2 від 15.09.2020 на суму 17 500 грн 00 коп. (а.с.113 т.2).

Закон України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

У відповідності до ст.26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі ст.30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

- договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині 2 ст.27 ЗУ Про адвокатуру і адвокатську діяльність);

- за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись ЦК України;

- договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

- адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

- адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність;

- відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Так, ціна наданих адвокатом послуг узгоджена сторонами шляхом внесення відповідних умов у додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, якими встановлено порядок і форма адвокатського гонорару (загальний фіксований розмір надання оплати послуг становить 10 000 грн 00 коп.).

При цьому розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Відповідно до частин 5, 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що відповідач правом, наданим частинами 5, 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду не звертався.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в розмірі 17 092 грн 18 коп.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву №40 від 17.09.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю Рона інжиніринг про визначення суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката задовольнити частково.

2. Стягнути з Міського комунального підприємства «Сватівський водоканал» (вул.Садова, буд.74, м.Сватове Луганської області, 92600, ідентифікаційний код 39459310), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рона інжиніринг» (вул.Будіндустрії, буд.6, м.Київ, 01013, ідентифікаційний код 39070065) 17 092 грн 18 коп. витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги адвокатом, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 розділу XI Перехідних положень ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 08.10.2020.

Суддя Т.В. Косенко