ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

16 жовтня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/345/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019, прийняте головуючим суддею Литвиновою В.В., суддями: Гридасовим Ю.В., Закуріним М.К., м. Херсон, повний текст складено 19.12.2019,

у справі №923/345/19

за позовом: ОСОБА_2

до відповідачів:

-Товариства з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Петровець";

-Державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області Сидорова Володимира Анатолійовича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4

про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування реєстраційного запису

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Петровець", в якому просила визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Петровець", оформлене протоколом від 14.12.2017, та скасувати реєстраційний запис "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 19.12.2017; 7018797; ОСОБА_5 ; Херсонська міська рада Херсонської області; зміна керівника юридичної особи", внесений стосовно відповідача до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 08.05.2019 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі №923/345/19 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 і державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області Сидорова Володимира Анатолійовича, а в подальшому ухвалою від 06.06.2019 державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області Сидорова Володимира Анатолійовича виключено зі складу третіх осіб та залучено останнього до участі у справі №923/345/19 в якості співвідповідача.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19 (головуючий суддя ОСОБА_6 , судді: Гридасов Ю.В., ОСОБА_7 ) позов задоволено; визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Петровець", оформлене протоколом від 14.12.2017; скасовано реєстраційний запис "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 19.12.2017; №7018797; ОСОБА_5 ; Херсонська міська рада Херсонської області; зміна керівника юридичної особи", внесений до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Петровець"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Петровець" на користь ОСОБА_2 3842 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Звертаючись 25.08.2020 з даною апеляційною скаргою, ОСОБА_1 пропустив встановлений процесуальним законом двадцятиденний строк на апеляційне оскарження, між тим одночасно з апеляційною скаргою заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення місцевого господарського суду.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржник посилався на те, що його не було залучено до участі у справі, оскаржуване рішення йому не направлялось, а тому з урахуванням обмежень, введених на території України у зв`язку з пандемією COVID-19, та процесуальних наслідків таких обмежень, зазначив, що строк на апеляційне оскарження цього рішення місцевого господарського суду може бути поновлений судом апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він є директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Петровець" за контрактом б/н від 15.12.2017, під час розгляду справи у суді першої інстанції подавав до суду від імені товариства відповідача відзив на позовну заяву б/н від 26.07.2019 та заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності б/н від 26.07.2019 (т.ІІ а.с.11-25).

Крім того, відповідно до протоколу судового засіданні у справі №923/345/19, яке відбулося 02.08.2019, ОСОБА_1 був присутній у вказаному судовому засіданні (т.ІІ а.с.40-41).

09.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19, залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020, між тим ухвалою Верховного Суду від 22.07.2020 було відмовлено у прийнятті вказаної касаційної скарги (том ІV а.с.260-267).

Враховуючи викладене, а також те, що з моменту ухвалення оскаржуваного рішення і до моменту звернення ОСОБА_1 з даною апеляційною скаргою минув тривалий період часу, протягом якого апелянт, був обізнаним про існування даної справи та прийняття оскаржуваного рішення, що підтверджується фактом подання ним до Верховного Суду касаційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020, якою це рішення було залишене без змін, а відтак мав можливість своєчасно звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19, між тим жодної обставини, яка б свідчила про неможливість такого звернення, скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не зазначено.

11.03.2020 відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID-19" та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID-19", відповідно до якої на всій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239 були внесені зміни до вищезазначеної постанови від 11.03.2020 №211 та продовжено карантин до 24.04.2020, а постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291 до 11.05.2020.

04.05.2020 Кабінет Міністрів України на позачерговому засіданні ухвалив рішення про продовження карантину в Україні до 22.05.2020, однак з карантинними послабленнями з 11.05.2020, зокрема, дозволено працювати за певних умов адвокатам, нотаріусам тощо.

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 20.05.2020 №392 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №500) дія карантину, встановленого на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, була продовжена до 31.07.2020, постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 до 31.08.2020, а постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 №760 до 31.10.2020.

За умовами абзацу 1 пункту 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Між тим 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", за умовами пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Жодної причини неподання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19 протягом двадцяти днів з дня набрання чинності Законом України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", тобто до 06.08.2020 включно, апелянтом не наведено, як не наведено і причин, що перешкоджали скаржникові звернутись з відповідною скаргою в період з 07.08.2020 по 25.08.2020.

Згідно з частиною третьою статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що несвоєчасне оскарження апелянтом рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19, з огляду на наведені скаржником доводи, не зумовлене обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від його волевиявлення та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії, у зв`язку з чим ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі №923/345/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено останньому строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

В межах визначеного судом апеляційної інстанції строку ОСОБА_1 надав до апеляційного господарського суду клопотання б/н від 02.10.2020 (вх.№3180/20 від 05.10.2020) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19, яке мотивоване тим, що копію ухвали Верховного Суду від 22.07.2020 у даній справі ним було отримано 29.07.2020, між тим з метою сумлінного виконання вимог нормативно-правових актів, що регулюють дії громадян України в період карантинних обмежень та боротьби з поширенням коронавірусної інфекції COVID-19 на випадок виявлення у них симптомів гострих респіраторних захворювань, під якими може маскуватися симптоматика коронавірусу, апелянт у зв`язку із погіршенням стану здоров`я перебував на самоізоляції, що унеможливило подання ним апеляційної скарги у двадцятиденний строк з дня отримання ухвали суду касаційної інстанції.

Розглянувши вищезазначену заяву, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що апелянт був обізнаним про існування даної справи, про що свідчать його присутність у судовому засіданні у Господарському суді Херсонської області та подання ним від імені товариства відповідача відзиву на позовну заяву б/н від 26.07.2019 та заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності б/н від 26.07.2019, а також знав про ухваленням місцевим господарським судом оскаржуваного рішення, що підтверджується фактом подання ним до Верховного Суду касаційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020, якою це рішення було залишене без змін, при цьому, з огляду на те, що касаційна скарга особи, яка не брала участі у справі і вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси, може бути подана на судове рішення лише після перегляду такого рішення в апеляційному порядку саме за її апеляційною скаргою, безпідставне звернення ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції без попереднього перегляду оскаржуваного рішення за його апеляційною скаргою в апеляційному порядку зумовлене власною недбалістю скаржника, яка не виправдовує апеляційне оскарження з істотним пропуском процесуального строку.

Крім того, як зазначалося вище, копію ухвали Верховного Суду від 22.07.2020 у даній справі апелянтом було отримано 29.07.2020, проте з даною апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся лише 25.08.2020, при цьому, посилаючись на сумлінне виконання вимог нормативно-правових актів, що регулюють дії громадян України в період карантинних обмежень та боротьби з поширенням коронавірусної інфекції COVID-19 на випадок виявлення у них симптомів гострих респіраторних захворювань, скаржник не зазначає конкретної норми та нормативно-правового акта, які передбачали б те, що тривалість періоду самоізоляції становить близько місяця, натомість відповідно до роз`яснень Центру громадського здоров`я України Міністерства охорони здоров`я України самоізоляція необхідна для тих, хто очікує результати тесту на новий коронавірус; для тих, хто близько контактував з особами, що захворіли на COVID-19 та для тих, хто нещодавно повернувся із країн, де зафіксовано новий коронавірус (навіть якщо відсутні симптоми), строк самоізоляції становить 14 днів із дати початку випадку, який став причиною самоізоляції: подорож, контакт з хворим тощо. Аналогічні терміни перебування на самоізоляції встановлені пунктом 22 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" самоізоляція перебування особи, стосовно якої є обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення нею інфекційної хвороби, у визначеному нею місці (приміщенні) з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи.

Усі особи, які підлягають самоізоляції, визначені у пункті 3 Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 з подальшими змінами.

За умовами частини четвертої статті 31 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" обсервації та самоізоляції підлягають особи, які підпадають під критерії, визначені в рішенні про встановлення карантину.

В силу частини шостої цієї статті на період перебування, зокрема, в самоізоляції особі видається листок непрацездатності.

При зверненні працівника до роботодавця із заявою про самоізоляцію за підставами, визначеними у Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, роботодавець повинен оформити його відсутність наказом (розпорядженням) про відсторонення такого працівника.

Згідно з пунктом 18 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 самоізоляція здійснюється з метою запобігання поширенню COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19.

Пунктом 19 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 передбачено, що з метою протидії поширенню COVID-19 та моніторингу самоізоляції використовується електронний сервіс "Вдома" Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі система).

У разі здійснення особою самоізоляції до системи вноситься інформація про: 1) прізвище, ім`я, по батькові особи; 2) стать; 3) дату народження; 4) визначене особою місце самоізоляції (у разі ненадання особою відомостей про місце самоізоляції місцем самоізоляції вважається зареєстроване місце проживання особи); 5) зареєстроване місце проживання особи; 6) засоби зв`язку (номер телефону); 7) місце роботи, заклад освіти із зазначенням їх адрес; 8) наявність можливості забезпечення піклування про особу іншими особами; 9) стан здоров`я (зокрема про перебіг хвороби COVID-19, результати досліджень за методом полімеразної ланцюгової реакції, про госпіталізацію особи); 10) контактних осіб (за наявності); 11) строк самоізоляції (пункт 24 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020).

Жодного доказу (зокрема, листка непрацездатності, наказу (розпорядження) про відсторонення скаржника від роботи, відомостей щодо реєстрації ОСОБА_1 в системі моніторингу самоізоляції за допомогою вищезазначеного електронного сервісу тощо) на підтвердження дотримання апелянтом режиму самоізоляції протягом майже одного місяця останнім до суду апеляційної інстанції не подано.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10 2010 у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Європейський суд з прав людини в рішенні від 13.03.2018 у справі "Кузнєцов та інші проти Росії" підкреслив, що поновлення строків на оскарження означає відступ від принципу res judicata, а тому особи, які оскаржують рішення за межами наданих законом строків, мають діяти з достатнім поспіхом.

При цьому Європейський суд з прав людини у вказаному рішенні стосовно випадків пана ОСОБА_8 та пана ОСОБА_9 визначає, що вказані заявники подали заяви про поновлення строку на оскарження після спливу чотирьох місяців з дня визнання неприйнятними їх апеляційних скарг, а тому, за даних обставин, такі заявника діяли без належної старанності та задоволення їх клопотання за таких умов означало б глумитися над принципом правової певності.

З цих підстав Європейський суд з прав людини визнав скарги пана ОСОБА_8 та пана ОСОБА_9 неприйнятними.

Колегія суддів виходить із того, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на не допущення зловживання процесуальними правами, проте апелянт, знаючи про існування даної справи та, зокрема, оскаржуваного судового рішення, не проявив необхідної старанності, оскільки не звернувся одразу до Південно-західного апеляційного господарського суду з метою апеляційного перегляду рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19, хоча мав таку процесуальну можливість.

Звертаючись з апеляційною скаргою поза строками встановленими законом скаржник не надав переконливих доказів про наявність у нього перешкод для реалізації права на оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19 сумлінно та своєчасно, тобто з урахуванням періоду часу, який об`єктивно необхідний для підготовки апеляційної скарги. При цьому відхід від res judicatа можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі апелянтом не зазначено, не обґрунтовано і не доведено, адже про існування даної справи йому було достеменно відомо ще під час розгляду справи у суді першої інстанції, між тим до суду з клопотанням про залучення його в якості третьої особи він не звертався, і лише дочекавшись остаточного рішення Верховного Суду у даній справі від 27.05.2020, скаржник ініціював питання щодо перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 260 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

В силу пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19, зазначені у клопотанні б/н від 02.10.2020 (вх.№3180/20 від 05.10.2020), поданому апелянтом на виконання вимог ухвали від 17.09.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, визнані Південно-західним апеляційним господарським судом неповажними, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити.

Станом на 16.10.2020 будь-яких інших заяв чи клопотань про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі №923/345/19, від скаржника не надходило.

Згідно з частиною четвертою статті 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 119, 232-235, 256, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 18.08.2020 (вх.№2736/20 від 26.08.2020) на рішення Господарського суду Херсонської області від 16.12.2019 у справі №923/345/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук