ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1533/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання Тіщенко Д.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Мельниченко А.С. (ордер АІ №1040213 від 22.06.2020р.);

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1533/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Полфрост -Україна" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 43/2, код ЄДРПОУ - 32709363);

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Агротехнопарк "Глобал Елтек"

про стягнення 400 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

29.05.2020 р. до Господарського суду Одеської області надійшов позов (вх.№1582/20) від ТОВ "Полфрост-Україна" про стягнення з ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агротехнопарк "Глобал Елтек" заборгованості у розмірі 400 000,00 грн., що складається з: 345 000,00 грн. - основного боргу та 55 000,00 грн. пені, стягнення витрат по сплаті судового збору в розмірі 6000,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем умов договору № ЕЛТЕК- 19 від 24.01.2019р. в частині поставки товару, та направлені на стягнення з ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агротехнопарк "Глобал Елтек" суми попередньої оплати, здійсненої позивачем на виконання договору, та штрафних санкцій за нездійснення поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.06.2020р. позовну заяву ТОВ "Полфрост-Україна" залишено без руху, встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

12.06.2020р. до суду надійшла заява позивача (вх.№15084/20) про усунення недоліків позовної заяви, з огляду на що, ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання на 15.07.2020р.

24.06.2020р. до суду надійшла заява (вх.№16435/20) від позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2020р. виправлено описку в ухвалі від 16.06.2020р., зазначивши дату та час судового засідання: 15 липня 2020р. о 09 год. 30 хв.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2020р. заяву ТОВ "Полфрост-Україна" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами судового засідання задоволено, ухвалено проводити судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2020р. продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 19.08.2020р., про що відповідача повідомлено в порядку ст. 120 ГПК України ухвалою суду від 15.07.2020р.

27.07.2020р. до суду від позивача надійшли письмові пояснення (вх.№19769), в яких останній вказав на відповідність умовам укладеного між сторонами договору та звичаям ділового обороту надсилання транспортної інструкції відповідачу в електронній формі.

27.07.2020р. до суду надійшла заява (вх.№19771/20) від позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.08.2020р. заяву ТОВ "Полфрост-Україна" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами судового засідання задоволено, ухвалено проводити судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.08.2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 14.09.2020р.

09.09.2020р. до суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх.№ 23989/20)

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.09.2020р. оголошено перерву в розгляді справи по суті до 12.10.2020р., про що ТОВ «НВФ «Агротехнопарк» повідомлено ухвалою суду від 14.09.2020р. в порядку ст. 120 ГПК України.

12.10.2020р. до господарського суду від позивача надійшла промова для судових дебатів (вх. № 27149/20)

В судовому засіданні 12.10.2020р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у жодне судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою у довідці поштової установи "за закінченням терміну зберігання", "адресант відсутній за вказаною адресою", суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 12.10.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього в судових засіданнях представника позивача, суд встановив наступне.

24.01.2019р. між ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агротехнопарк" Глобал Елтек" (постачальник) та ТОВ "Полфрост-Україна" (покупець) укладено договір поставки товару №ЕЛТЕК-19, згідно п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати в обумовлені строки у власність покупцеві товар, зазначений у специфікації (специфікаціях) до цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 1.2. договору, умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору.

Згідно п.2.1 договору, найменування, код УКТ ЗЕД, одиниця виміру, кількість товару, вид упаковки визначається у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 2.3 договору, за цим договором постачається товар виробництва ПАТ "АЗОТ" та/або ПрАТ "РІВНЕАЗОТ" та/або ПРАТ "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ "АЗОТ" та інших виробників України, Болорусії, Росії, Болгарії, Узбекистану, Грузії.

Згідно п. 3.2. договору, поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі транспортної інструкції покупця, яка надається постачальнику в письмовій (електронній) формі з обов`язковим зазначенням: найменування покупця; реквізитів договору про поставку товару; найменування товару, вид упаковки; кількість товару; бажаний строк (термін) поставки; умови поставки; найменування отримувача та його поштова адреса; найменування та код станції призначення (в разі перевезення товару залізничним транспортом, при умові, що передачу товару перевізникові має здійснити постачальник); код отримувача.

Покупець зобов`язаний надати транспортну інструкцію (інструкції) на всю кількість товару, що підлягає постачанню за відповідною специфікацією, протягом 30-ти днів із дати підписання сторонами такої специфікації. У разі ненадання покупцем транспортної інструкції (інструкцій) в обумовлені строки, постачальник має право відмовитись від поставки товару щодо якого не надано транспортних інструкцій та/або щодо якого транспортні інструкції надані з порушенням встановленого строку. Транспортна інструкція надсилається покупцем постачальнику рекомендованим листом та/або надсилається покупцем постачальнику за допомогою факсимільного зв`язку чи електронної пошти.

Згідно п.3.3. договору, постачальник передає товар протягом 30 днів від дати надання транспортної інструкції покупцем, якщо інший строк не погоджений сторонами у відповідній специфікації. Поставка товару здійснюється окремими партіями за вибором постачальника в межах періоду поставки. Постачальник самостійно визначає дату поставки кожної окремої партії товару в межах періоду поставки.

Постачальник при наявності поважних причин повідомляє покупця про неможливість поставки вказаної в транспортній інструкції кількості товару протягом 5-ти календарних днів з моменту одержання транспортної інструкції. В такому випадку постачальник звільняється від відповідальності за несвоєчасну поставку або не поставку товару.

Згідно п. 3.5. договору, транспортна інструкція надсилається покупцем постачальнику рекомендованим листом, або за допомогою факсимільного зв`язку чи електронної пошти.

Згідно п. 5.1. договору, ціна товару визначається у специфікаціях до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 5.3. договору, покупець здійснює оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах, зазначених в Специфікації. При проведенні оплати покупець у призначенні платежу обов`язково вказує дату та номер цього договору.

Згідно п. 5.4. договору, покупець зобов`язаний повністю оплатити товар, що підлягає поставці за відповідною специфікацією протягом 3-х днів із дня підписання сторонами такої специфікації, якщо сторони не погодять інший строк оплати у самій специфікації.

Згідно п. 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному договору, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Згідно п. 7.6. договору, за порушення строків поставки товару або недопоставку товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару/партії товару, поставку якого прострочено, за кожний день затримання передачі товару.

Згідно п. 12.1., 12.2. договору, даний договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2019р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Закінчення строку дії договору не звільняє жодну із сторін від виконання своїх зобов`язань за договором та від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час тії цього договору.

В п.13 договору серед реквізитів сторін вказано електронну адресу ТОВ "НВФ "АГРОТЕХНОПАРК "ГЛОБАЛ ЕЛТЕК": . на www.vipua.com.ua та електронну адресу ТОВ "ПОЛФРОСТ-УКРАЇНА": .

Згідно специфікації №1 до договору поставки товару №ЕЛТЕК-18 від 24.01.2019р., складеної та підписаної сторонами 24.01.2019р., яка є невід`ємною частиною договору поставки товару №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2018р., вбачається, що сторони погодили здійснити доставку товару - Карбамід Марки Б, 1000 тонн, ціна за одиницю без ПДВ - 9 875,00 грн., ціна за одиницю з ПДВ - 11 850,00 грн., загальною вартістю без ПДВ - 9 875 000,00 грн., з ПДВ - 11 850 000,00 грн. Умови оплати: згідно рахунків.

Товар мав бути поставлений на умовах DPP в строк з 30.01.2019р. по 27.02.2019р. Покупець за два тижні до моменту відвантаження товару зобов`язався повідомити постачальника про готовність виконання оплати по факту відвантаження товару.

При цьому, як пояснює позивач, у вказаній специфікації допущено описку щодо дати та номеру договору, додатком до якого вона є, та вірним слід вважати, що специфікацію № 1 укладено на виконання договору поставки товару №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р.

Позивач зазначає, що на виконання договору поставки №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р., ТОВ "НВФ "АГРОТЕХНОПАРК "ГЛОБАЛ ЕЛТЕК" виставило ТОВ "ПОЛФРОСТ-УКРАЇНА" рахунок-фактуру №97 від 29.01.2019р. на суму 5 925 000,00 грн за поставку Карбаміду в кількості 500 тонн.

Як стверджує позивач, не зважаючи на п. 6 Специфікації від 24.01.2019р., яким визначено умову щодо оплати товару по факту його відвантаження, ТОВ "ПОЛФРОСТ-УКРАЇНА" платіжним дорученням № 6208 від 30.01.2019р. здійснило часткову попередню оплату за договором №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р. на користь ТОВ "НВФ "АГРОТЕХНОПАРК "ГЛОБАЛ ЕЛТЕК" в сумі 345 000грн.

08.02.2019р. ТОВ "Полфрост-Україна" направило на електронну адресу відповідача доручення №01-0802-19 до договору №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р. із вказанням дати складення доручення - 08.02.2018р., яким передбачено завантаження товару - мінеральні добрива Карбамід б/б, вагою 30 тонн із встановленим пунктом відправлення: Дніпропетровська обл., с. Каменське, вул. С.Х. Горобця, 1, до пункту призначення: Житомирська обл., м. Новгород-Волинський, вул. М. Драгоманова, буд. 130, строк поставки: завантаження - 11.02.2019р., вивантаження в пункті призначення: 12.02.2019р.

З огляду на те, що після направлення позивачем доручення №01-0802-19 до договору №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р. (яке є транспортною інструкцією в сенсі п.3.2 договору), ТОВ "НВФ "АГРОТЕХНОПАРК "ГЛОБАЛ ЕЛТЕК" не було здійснено поставки товару, 23.04.2019р. адвокатське об`єднання «Armadum Group», діючи від імені та в інтересах ТОВ "ПОЛФРОСТ-УКРАЇНА", звернулось до ТОВ "НВФ "АГРОТЕХНОПАРК "ГЛОБАЛ ЕЛТЕК" з претензією за вих. №LD118/04-19 від 23.04.2019р. про повернення суми передплати, здійсненої на виконання умов договору №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р. в розмірі 345 000 грн., а також пені, 3% річних та інфляційних витрат з 13.02.2019р. по 23.04.2019р. - всього на суму 368 916,04грн. Та просило вжити всіх можливих заходів щодо сплати зазначеної суми протягом п`яти робочих днів з дня отримання претензії.

Зазначена претензія залишилась без відповіді, сума попередньої оплати відповідачем не була повернута.

Посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань за договором №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р. щодо поставки товару та неповернення здійсненої на його виконання суми попередньої оплати, ТОВ "Полфрост-Україна" і звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом до ТОВ "НВФ "АГРОТЕХНОПАРК "ГЛОБАЛ ЕЛТЕК" , в якому, окрім стягнення з відповідача суми основної заборгованості у вигляді неповернутої попередньої оплати - 345 000грн., просить стягнути з відповідача пеню за період з 13.02.2019р. по 19.07.2019р. на підставі п. 7.6 Договору. Разом з тим, позивач зазначає, що за заявлений період розмір пені складає 60 644,38 грн., але товариством вирішено заявити вимоги щодо часткового стягнення пені - в розмірі 55 000,00 грн.

Дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом, 24.01.2019р. між ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агротехнопарк" Глобал Елтек" (постачальник) та ТОВ "Полфрост-Україна" (покупець) укладено договір поставки товару №ЕЛТЕК-19, згідно якого постачальник зобов`язався передати в обумовлені строки у власність покупцеві товар, зазначений у специфікації (специфікаціях) до цього Договору, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ст. 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України)

Згідно ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як встановлено судом, доказом, який засвідчує факт здійснення позивачем свого зобов`язання в частині здійснення попередньої оплати за договором №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р., на думку позивача, є платіжне доручення №6208 від 30.01.2019р. на суму 345 000грн.

Дослідивши зазначений документ, суд зазначає, що він не містить жодного посилання на договір поставки товару №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р., при цьому, в призначенні платежу зазначено: «попередня оплата за карбамід згідно рахунку-фактури №97 від 24.01.2019р.»

Окрім цього, не містить відомостей щодо реквізитів договору і рахунок-фактура №97 від 24.01.2019р., на який міститься посилання в платіжному дорученні.

При цьому, згідно п. 5.3. договору №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р., сторони узгодили, що покупець здійснює оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, на умовах, зазначених в специфікації. При проведенні оплати покупець обов`язково вказує дату та номер цього договору.

З огляду на викладене, платіжне доручення № 97 від 24.01.2019р., не може бути визнано судом належним і допустимим доказом сплати позивачем попередньої оплати саме на виконання договору №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р., оскільки не містить посилання на зазначений договір, як-то сторони передбачили у п. 5.3 Договору.

Інших підстав звернення до суду та обґрунтувань своїх вимог, ніж ті, що наведені у позовній заяві, позивачем суду не надано.

Таким чином, позивач не довів суду факт здійснення попередньої оплати на користь відповідача саме на виконання вимог договору №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р., що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 345 000грн.

Що стосується вимог про стягнення пені у відповідності до п. 7.6 договору за порушення строків поставки, то суд також відмовляє в їх задоволенні, зазначаючи наступне.

В підтвердження погодження між сторонами строків поставки за договором, позивачем надано в якості доказу специфікацію № 1 до договору поставки товару №ЕЛТЕК-18 від 24.01.2019р., складену 24.01.2019р., в якій зазначено, що вона є невід`ємною частиною договору поставки товару №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2018р.

Суд не приймає зазначений доказ, як належний та допустимий, оскільки він містить суперечливі дані щодо дати та номеру договору, та не приймає відповідні пояснення позивача щодо допущення помилки при складанні цього документу, оскільки він підписаний обома сторонами та такі пояснення можуть братися судом до уваги, коли їх надають всі підписанти такого документу.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів погодження між сторонами строків поставки на виконання договору №ЕЛТЕК-19 від 24.01.2019р., та, відповідно, відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності у вигляді пені за порушення строків поставки за договором.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищевикладене, суд не дає правову оцінку іншим доводам та запереченням учасників справи, оскільки вони не впливають на вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Підсумовуючи наведене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог із заявлених ним підстав в повному обсязі.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору та витрати на витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повний текст складено 15 жовтня 2020 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко