РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.10.2020Справа № 910/9864/20

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОН Ч та К» (вул. І. Франка, буд. 31, корпус В, м. Миколаїв, 54037) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Метал Холдінг» (вул. Солом`янська, буд. 24, м. Київ, 03110) про стягнення заборгованості у розмірі 92494,08 грн,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОН Ч та К», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Метал Холдінг», в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Метал Холдінг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОН Ч та К» 92494,08 грн, з яких: 67320,00 грн основного боргу, 1007,03 грн 3% річних, 21225,17 грн штрафних санкцій (подвійну облікову ставку НБУ), 2941,88 грн інфляційних витрат; стягнути з відповідача на користь позивача 7118,00 грн, з яких: 2118,00 грн судового збору, 5000,00 грн оплати послуг адвоката.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача суму попередньої оплати з урахуванням 3% річних, пені та інфляційних нарахувань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано позивачем 20.07.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, направленою судом за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Метал Холдінг» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. Солом`янська, буд. 24, м. Київ, 03110), відповідачем не отримано, копія ухвали повернулася до суду без вручення.

Статтею 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Факт неотримання адресатом поштової кореспонденції, враховуючи, що суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

При цьому за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує mutatismutandis висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11-268заі18).

Також за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку Суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачем зазначено, що 22.11.2017 між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачеві товар - лист Nz 0,5 у кількості 2,040 кг по ціні 27,5 грн за 1 кг на загальну суму 67320,00 грн, а позивач зобов`язався прийняти товар і оплатити його.

На підтвердження вказаних доводів позивачем долучено до справи рахунок на оплату № У- від 22.11.2017 та платіжне доручення № 270 від 22.11.2017.

Відповідно до рахунку на оплату № У- від 22.11.2017 постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Метал Холдінг» виставлено до сплати позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «КРОН Ч та К» вказаний рахунок про оплату вартості товару (лист Nz 0,5 у кількості 2,040 кг по ціні 27,5 грн за 1 кг) у загальному розмірі 67320,00 грн з ПДВ.

22.11.2017 позивачем сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Метал Холдінг» 67320,00 грн згідно вказаного рахунку, про що свідчить платіжне доручення № 270 від 22.11.2017.

Згідно вимоги позивача від 23.06.2020 № 0176 останнім висловлено вимогу про повернення суми попередньої оплати у розмірі 67320,00 грн на банківський рахунок позивача.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Статтею 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17.

На підтвердження факту укладення між сторонами договору поставки позивачем надано суду рахунок на оплату № У- від 22.11.2017 на загальну суму 67320,00 грн з ПДВ, який за твердженням позивача спільно із платіжним дорученням № 270 від 22.11.2017 являються первинними обліковими документами та підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

В той же час вказаний рахунок не підписано уповноваженою стороною відповідача, як постачальника, не містить печатки відповідача або інших ідентифікуючих відомостей постачальника, які б підтверджували факт того, що вказаний рахунок на оплату виставлений саме відповідачем у рамках досягнутих домовленостей, а сплата позивачем коштів здійснена на виконання договору.

При цьому за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Така правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18 і Суд не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції у цій справі.

Таким чином, наданий суду рахунок на оплату не може бути належним доказом досягнення між сторонами всіх істотних умов щодо договору, а відтак договір не можна вважати укладеним в розумінні ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України (договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору).

Передумовою для визнання зобов`язань між сторонами договірними є встановлення факту виникнення цих зобов`язань саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору.

Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин щодо поставки (купівлі-продажу) товару у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи похідний характер заявлених позовних вимог про стягнення 3% річних, пені та інфляційних нарахувань вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Аналізуючи вищевикладені доводи, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Відшкодування судових витрат у разі відмови у задоволенні позову покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 118, 119, 129, 165, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання рішення 07.10.2020.

Суддя В.О.Демидов