РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2020Справа № 910/16377/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 775 931,21 грн.,

за участі представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Нікогосяна О.С. за ордером від 1 вересня 2020 року серія ВН № 1012441.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2019 року акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 1 775 931,21 грн., нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо дотримання термінів доставки вантажу за договором про надання послуг від 16 лютого 2018 року № 00078/ЦТЛ-2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

29 листопада 2019 року через загальний відділ канцелярії суду позивачем на виконання вимог вказаної ухвали подано документи для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з наведеними обставинами ухвалою суду від 2 грудня 2019 року позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/16377/19 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні на 9 січня 2020 року.

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

19 грудня 2019 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Залізниці від 16 грудня 2019 року № НЮ-14/4085, в якому остання заперечила проти задоволення вимог Товариства, посилаючись на те, що позивач у порушення вимог законодавства здійснив розрахунок штрафу за окремими накладними, виходячи із загальної суми сплачених відправником за здійснення відповідного перевезення коштів, визначеної в графі 34 залізничної накладної, тобто з урахуванням не лише провізної плати, а й додаткових зборів. Відповідач також вказав, що Товариство неправильно розрахувало терміни затримки вантажу за деякими накладними, що призвело до незаконного збільшення штрафних санкцій. Окрім того, позивач, на думку Залізниці, неправильно зазначив дати відправлення вантажу за накладними №№ 40064065, 40074189, 40086233, 40092256, 40096679, 40101065, 40184525, 40226706, 40241549 та дату прибуття за накладною № 50596469, що призвело до помилок під час розрахунку загальної суми штрафу. Відповідач також посилався на те, що Товариство не надало досильних накладних до декількох основних накладних, а саме: №№ 46442083 (вагон № 56213960), 50422948 (вагон № 62008008), 50526284 (4 вагони) та 51077188 (вагон № 62966965). Водночас у зазначених основних накладних відповідні вагони викреслені з вагонних відомостей. Відповідно до контррозрахунку, поданого Залізницею разом з відзивом, розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу становить 1 354 674,30 грн. Крім того, відповідач подав до суду клопотання від 16 грудня 2019 року № НЮ-14/4086, в якому просив зменшити розмір штрафу на 90 % від обрахованого ним розміру, а саме: до 135 467,43 грн. В обґрунтування цієї заяви відповідач вказував на те, що матеріали справи, на його думку, не містять доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вказаного вантажу.

27 грудня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач навів аргументи на спростування викладених відповідачем у відзиві обставин, а також заперечив проти задоволення клопотання Залізниці про зменшення розміру штрафу.

У судовому засіданні 9 січня 2020 року оголошувалася перерва до 30 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 30 січня 2020 року провадження у справі № 910/16377/19 було зупинене до перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду постанови Північного апеляційного господарського суду від 23 вересня 2019 року та рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2019 року в справі № 910/1524/19.

16 березня 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання Залізниці від 10 березня 2020 року № НЮ-14/555, в якому відповідач повідомив про результати розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційної скарги Залізниці в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23 вересня 2019 року та рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2019 року в справі № 910/1524/19.

Враховуючи наведене, ухвалою суду від 17 березня 2020 року провадження у даній справі було поновлено та призначено підготовче засідання на 9 квітня 2020 року.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11 березня 2020 року № 211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16 березня 2020 року 9/рс-186/20, підготовче засідання у справі № 910/16377/19, призначене на 9 квітня 2020 року, було знято з розгляду, про що учасників справи було завчасно повідомлено на офіційній вебсторінці Господарського суду міста Києва.

Враховуючи послаблення постановами Кабінету Міністрів України від 4 травня 2020 року № 343 та від 14 травня 2020 року № 377 протиепідеміологічних карантинних заходів, підготовче засідання у справі № 910/16377/19, з урахуванням положень частини 4 статті 120 ГПК України, було призначено на 2 липня 2020 року, про що її учасників було повідомлено відповідними ухвалами від 1 червня 2020 року.

У підготовчому засіданні 2 липня 2020 року оголошувалася перерва до 23 липня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 липня 2020 року підготовче провадження у справі № 910/16377/19 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 3 вересня 2020 року.

У судовому засіданні 3 вересня 2020 року представник позивача підтримала вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягала на їх задоволенні, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. Суд протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати оголосив перерву в судовому засіданні до 1 жовтня 2020 року.

У судовому засіданні 1 жовтня 2020 року представник Залізниці проти задоволення вимог Товариства заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг № 00078/ЦТЛ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Залізниці, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Товариства, і проведення розрахунків за ці послуги.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 8.1 договору сторони домовилися про використання електронного документообігу.

Згідно з пунктом 8.8 договору, у разі судового розгляду справи чи виникненні претензійної практики, використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

За умовами пункту 12.1 цієї угоди остання вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19 лютого 2018 року до 31 грудня 2018 року. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

З матеріалів справи вбачається, що протягом липня-вересня 2019 року Залізниця прийняла до перевезення вантаж у вагонах за залізничними накладними №№ 40106445, 40135857, 42839449, 50535046, 50541176, 50656164, 50656180, 50656479, 51032167, 51056042, 51061026, 51113116, 51113124, 51113140, 51114163, 51114171, 51114189, 51114205, 51120178, 51162881, 51162907, 51244457, 51357887, 51357911, 51536613, 51539013, 51599009, 51628311, 51628550, 51629780, 51631950, 51633287, 51633782, 51636348, 51636355, 51689776, вантажоодержувачем якого було Товариство.

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідач, у порушення вимог Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 (із змінами та доповненнями) (далі - Правила), прострочив термін доставки вказаного вантажу зі станцій відправлення на 2 доби, у зв`язку з чим Товариство нарахувало штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 112 546,74 грн.

Також протягом червня-вересня 2019 року Залізниця прийняла до перевезення вантаж у вагонах за залізничними накладними №№ 40064065, 40074189, 40086233, 40092256, 40096679, 42872408, 45083284, 45083367, 45217064, 47559869, 50504901, 50579846, 50677558, 50747682, 50844687, 51065803, 51080554, 51099067, 51105146, 51105179, 5113694, 51138717, 51138733, 51140374, 51140382, 51140390, 51140408, 51140416, 51143147, 51143162, 51143170, 51148195, 51148203, 51150126, 51153112, 51154557, 51154573, 51157329, 51161164, 51161206, 51161214, 51183663, 51190130, 51294866, 51342681, 51344026, 51344059, 51344067, 51344083, 51346120, 51440857, 51588523, 51623924, вантажоодержувачем якого було Товариство.

За твердженнями позивача, відповідач, всупереч вимог Правил, прострочив термін доставки зазначеного вантажу зі станцій відправлення на 3 доби, у зв`язку з чим Товариство нарахувало штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 372 576,90 грн.

Крім того, протягом червня-вересня 2019 року Залізниця прийняла до перевезення вантаж у вагонах за залізничними накладними №№ 40096679, 40184525, 40226706, 40241549, 42735720, 42750208, 42753400, 42759951, 42762484, 42776906, 42788380, 45233269, 45998374, 46027108, 46124376, 46151023, 46151056, 46163267, 46217691, 46285961, 46384004, 46442083, 46545505, 46699617, 46767760, 46891750, 46938098, 46952743, 47053178, 47731351, 47905161, 50401918, 50416171, 50422948, 50437359, 50452457, 50465558, 50491109, 50491125, 50507698, 50526284, 50543982, 50568229, 50581602, 50582360, 50582428, 50689686, 50693316, 50693332, 50695634, 50710169, 50710193, 50717107, 50747690, 50747799, 50750702, 50750728, 50797414, 50873066, 50895879, 50900679, 50905280, 50916824, 50917681, 50978030, 51010320, 51022184, 51022200, 51022218, 51046407, 51053916, 51055093, 51056042, 51064236, 51068112, 51071322, 51071330, 51072494, 51073567, 51073609, 51074649, 51077188, 51077196, 51077204, 51078624, 51080554, 51080570, 51081396, 51099026, 51106128, 51108074, 51108090, 51109064, 51109080, 51109726, 51113702, 51132280, 51133635, 51137552, 51142362, 51143154, 51191781, 51191807, 51194124, 51211944, 51214278, 51214286, 51220192, 51220234, 51220895, 51232833, 51232841, 51235422, 51280519, 51286557, 51286565, 51286607, 51322899, 51323715, 51323764, 51327260, 51327286, 51327302, 51331247, 51342699, 51366458, 51373934, 51373983, 51374833, 51378263, 51388544, 51404655, 51413615, 51440816, 51440873, 51440907, 51443042, 51443067, 51449072, 51451185, 51451938, 51452944, 51454973, 51486462, 51509842, 51509859, 51529790, 51531903, 51546539, 51548824, 51548857, 51569762, 51608800, 51627081, вантажоодержувачем якого було Товариство.

У позовній заяві позивач вказував, що відповідач, всупереч Правил, прострочив термін доставки зазначеного вантажу зі станцій відправлення на 4 доби і більше, у зв`язку з чим Товариство нарахувало штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 1 290 807,57 грн.

Отже, загальний розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу відповідно до вищенаведених накладних за розрахунком Товариства становить 1 775 931,21 грн.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, за частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 908 ЦК України унормовано, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 6 статті 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються ЦК України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також частиною 2 статті 307 ГК України.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначено Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Статуту залізниць України" від 6 квітня 1998 року № 457 (далі - Статут).

Вказаним актом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до частини 1 статті 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно з пунктом 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

За пунктами 1.1, 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту), у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на __число __місяць" (пункт 2.1 Правил).

Згідно з пунктом 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу, а також у разі переадресування вантажів.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом.

Відповідно до пункту 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Суд звертає увагу на те, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 4 квітня 2012 року № 01-06/420/2012.

Згідно з пунктом 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як встановлено судом, позивач здійснював розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за окремими накладними, а саме: №№ 40789273, 42728824, 42729335, 42872408, 45236122, 45910049, 46103545, 46118923, 46127288, 46163457, 46165445, 46225322, 46307104, 46718417, 46872891, 46918116, 46986436, 47005525, 47751326, 50541176, 51053890, 51056042, 51061026, 51071322, 51071330, 51074649, 51081651, 51083145, 51099026, 51114205, 51115905, 51143154, 51220192, 51220234, 51252393, 51280519, 51344026, 51410314, 51608800 та 51623924, виходячи з розміру плати за перевезення вантажу у вагоні відповідача, визначеної у пункті 3.2 вищенаведеного договору (графа 34 спірних накладних), що включає: плату за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника, та компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до договору.

Враховуючи правові висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 910/1524/19, щодо розмежування понять "провізна плата" та "інші платежі" як різновиди платежів, що сплачуються відправником на користь залізниці, сума штрафу в порядку пункту 116 Статуту розраховується у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.

З огляду на зазначене, позивач здійснив розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за вказаними накладними з порушенням вищенаведених приписів законодавства, що призвело до завищення розміру штрафу.

Судом також встановлено, що Товариством було допущено помилки (враховано неповну добу прострочення) під час визначення строків затримки вантажу за деякими накладними, а саме: №№ 40101065, 40789273, 42535302, 42872408, 45115938, 45115946, 47786892, 50465558, 51065803, 51220192, 51220234, 51344026, 51344059, 51346120, 51357887, 51357911, 51440816 та 51440873. Водночас суд відхиляє аргументи позивача щодо необхідності врахування положень пункту 3.2.1 вищезазначеного договору, відповідно до якого у всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання заокруглюється до повної. Вказані положення укладеного між сторонами правочину стосуються розрахунку розміру плати за використання вагону перевізника, а терміни доставки вантажу, згідно з якими визначається розмір нарахованого штрафу, обчислюються відповідно до Правил.

Крім того, позивачем у розрахунку штрафу неправильно зазначені дати відправлення за накладними №№ 40064065, 40074189, 40086233, 40092256, 40096679, 40101065, 40184525, 40226706, 40241549 та дата прибуття за накладною № 50596469 (не відповідають інформації, вказаній в цих накладних), що призвело до помилок у розрахунку розміру нарахованої штрафної санкції.

У той же час судом встановлено, що позивач не надав досильних накладних до залізничних накладних №№ 46442083, 50422948, 50526284, 51077188, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити дату доставки такого вантажу та встановити факт прострочення Залізницею його доставки.

З урахуванням вищенаведеного, за розрахунком суду, позивачем необґрунтовано завищено розмір штрафу за прострочення доставки вантажу на суму 421 256,91 грн. Вказана обставина також підтверджується контррозрахунком розміру штрафу, долученим відповідачем до відзиву. Водночас штраф у розмірі 1 354 674,3 грн. розрахований Товариством згідно з вищенаведеними приписами законодавства, є обґрунтованим та не заперечується відповідачем.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому, відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України, доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що відповідач не надав доказів належного виконання свого зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу, а також доказів, які свідчать про наявність правових підстав для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь Товариства підлягає штраф у розмірі 1 354 674,3 грн.

Щодо поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу на 90% суд зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе його зменшення.

При цьому, вирішуючи таке питання суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, суд, оцінивши обставини даної справи та обґрунтування поданого відповідачем клопотання, не вбачає правових підстав для його задоволення та зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу на 90 % від встановленої судом суми, що підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Залізниці на користь Товариства суми штрафу в розмірі 1 354 674,30 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України підтверджені належними доказами судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, місто Львів, вулиця Козельницька, будинок 15; ідентифікаційний код 23269555) 1 354 674 (один мільйон триста п`ятдесят чотири тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 30 коп. штрафу та 20 320 (двадцять тисяч триста двадцять) грн. 12 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко