СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про визнання необґрунтованим заявленого відводу

та відмову у його задоволенні

12 жовтня 2020 року Справа № 1318з-20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М.

без повідомлення учасників апеляційного провадження

розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника Іноземного підприємства «Малахіт» - Скрипки А.А. про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Барбашової С.В. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Таміра», м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2020 у справі № 1318з-2, постановлену за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кораллус» (61036, м. Харків, вул. Морозова, 13) про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх. №1318 від 02.09.2020)

особа, яка може отримати статус учасника справи:

-Іноземне підприємство «Малахіт» (61044, м.Харків, пр. Московський, 257; код 34756572), -

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді колегії суддів Східного апеляційного господарського суду - Барбашової С.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Істоміної О.А., судді Пелипенко Н.М. знаходиться апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Таміра», м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2020 у справі № 1318з-20, в розгляді якої судом оголошено перерву до 13.10.2020 о 12:00 год.

09.10.2020 до суду надійшла заява представника Іноземного підприємства «Малахіт» - Скрипки А.А., в якій заявник просить відвести суддю Східного апеляційного господарського суду Барбашову С.В. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Таміра», м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2020 у справі № 1318з-20 та передати справу на розгляд іншому складу суду.

Частинами другою та третьою статті 38 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що з підстав, зазначених у статті 35 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

При цьому відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

В обґрунтування неможливості подання відводу у передбачені частиною третьою статті 38 Господарського процесуального кодексу України ІП «Малахіт» зазначає, що про факти, викладені у заяві про відвід, представнику ІП «Малахіт» стало відомо з соціальних мереж напередодні, а тому відвід не міг бути заявлений раніше.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що у зв`язку з тим, що заява про відвід надійшла до суду 09.10.2020, а судове засідання щодо розгляду апеляційної скарги ТОВ «Таміра» призначене на 13.10.2020 о 12:00 год., питання про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Барбашової С.В. вирішується колегією суддів, визначеною автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи № 1318з-20 у складі: судді Барбашової С.В. (головуючий суддя; суддя-доповідач), судді Істоміної О.А., судді Пелипенко Н.М.

Розглянувши заяву ІП «Малахіт» про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Барбашової С.В. (головуючого, доповідача) від розгляду справи № 1318з-20 та перевіривши доводи викладені в заяві, суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до вказаних норм Господарського процесуального кодексу України на заявника відводу судді на підставі пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, покладається обов`язок в заяві про відвід зазначити мотиви відводу.

Заява про відвід мотивована тим, що представнику Іноземного підприємства «Малахіт» - Скрипка А.А. стало відомо про проведені 9 та 10 вересня 2020 року біля будівлі Господарського суду Харківської області та Східного апеляційного господарського суду невстановленими особами масові заходи - несанкціоновані мітинги, за участю значної кількості людей, які зазначали про беззаконня, маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями, вимагали скасування судових рішень, ухвалених Господарським судом Харківської області, в тому числі й ухвали, постановленої суддею Ємельяновою О.О. у даній справі №1318з-20.

ІП «Малахіт» вважає, що в діях невстановлених осіб, які діяли явно в інтересах ТОВ «Таміра», вбачається наявність ознак втручання у діяльність суддів щодо здійснення правосуддя, оскільки розповсюджена інформація, яка є відображенням точки зору мітингарів стосовно розгляду судом конкретних справ, послідовно підтверджує цілеспрямований характер проведеної ними біля будівлі суду масової акції з метою маніпуляції судом, здійснення психологічного тиску на суддів та отримання результату розгляду справи на користь ТОВ «Таміра».

Зазначене є безпосередньою причиною вимушеної недовіри ІП «Малахіт» до суду, абсолютної невпевненості в об`єктивності, зокрема головуючого судді - Барбашової С.В., та обґрунтованої підозри у її упередженості та зацікавленості у результатах розгляду справи через здійснення на суддю морального, психологічного тиску з боку ТОВ «Таміра».

Заявник вважає, що головуючий суддя Барбашова С.В. підлягає відводу, оскільки наведені у заяві про відвід вагомі відомості, свідчать про упередженість, необ`єктивність, можливу заінтересованість судді Барбашової С.В. у результатах розгляду справи №1318з-20.

Інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Барбашової С.В., представником ІП «Малахіт» в заяві про відвід не зазначено.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі Сокуренко і Стригун проти України наголосив на тому, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду , але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (аналогічна правова позиція, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №9901/22/17).

Наявність безсторонності для цілей пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі Хаушильд проти Данії від 24.05.1989).

Суд враховує, що вирішення питання щодо наявності обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді (суддів) повинно здійснюватися комплексно, з урахуванням ряду об`єктивних та суб`єктивних чинників.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, сформовано основні підходи щодо оцінки безсторонності суду.

Зокрема, Європейським судом з прав людини в п. 49 Рішення у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 було наголошено, що: «Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullarv. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38)».

Одночасно Європейський суд з прав людини в п. 50 рішення у цій справі прямо вказав, що: «Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43)».

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини від 15 липня 2010 року у справі № 16695/04 Газета Україна-Центр проти України).

Відповідно до частин 4 та 8 статті 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи та в розподіл справ між суддями має наслідком відповідальність, встановлену законом. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно частини третьої статті 6 Господарського процесуального кодексу України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Отже, враховуючи вищевказані норми, судді не мають жодного впливу на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, щодо незалежності судових органів судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

Незалежність суддів не є прерогативою чи привілеєм і надається їм не для захисту власних інтересів, а в інтересах принципу верховенства права й усіх, хто прагне та очікує справедливості (пункт 10 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи про місце судової влади та її відносини з іншими гілками влади в сучасних демократіях).

Відповідно до Коментаря до Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням Ради суддів України №1 від 04 лютого 2016 року (далі - Коментар), зокрема до Преамбули Кодексу суддівської етики, однією з найважливіших категорій етики, що виражає моральні обов`язки судді стосовно держави, суспільства, конкретної людини, в інтересах якої здійснюється правосуддя, є професійний обов`язок, який має не тільки моральну, а й правову природу, оскільки містить у собі як обов`язок, передбачений правовими нормами, так і обов`язок перед суспільством, пов`язаний зі здійсненням професійної діяльності.

Таке суддівське сумління не тільки має оціночний характер, змушуючи суддю співвідносити свої дії і рішення з правовими приписами і нормами моралі, а й спонукає його діяти відповідно до внутрішнього переконання, протистояти зовнішньому впливу і тиску.

Коментуючи статтю 2 Кодексу суддівської етики (Суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя, та бути незалежним від своїх колег у процесі прийняття рішень ) Рада суддів України, зокрема, зазначає, що незалежність судді від своїх колег у процесі ухвалення рішень означає свободу волевиявлення судді під час ухвалення судового рішення, яка має ґрунтуватися лише на загальних принципах відправлення правосуддя - верховенстві права, законності, незалежності суддів та підкоренні їх лише закону, а також на внутрішньому переконанні у правильності прийнятого суддею рішення. Якщо рішення приймається колегіальним складом суду, то воно має прийматися більшістю голосів, також без будь-яких зовнішніх впливів, виходячи лише із вищеозначених принципів правосуддя.

В Коментарі до статті 7 Кодексу суддівської етики (Суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки та вживати заходів для поглиблення своїх знань та вдосконалення практичних навичок) Рада суддів України зазначає, що під неупередженістю прийнято розуміти відсутність упередженості, безсторонність, об`єктивність, незацікавленість, нейтральність, універсальність підходів до будь-кого, незалежно від певних ознак; це прагнення до справедливості та відсутність особистих симпатій або антипатій, непідкупність, бездоганність, моральність.

Слід зазначити про обов`язок судді здійснювати судочинство, не допускаючи впливу на нього сторонніх осіб та життєвих обставин, будь-яких інших суб`єктивних чинників, відсутність у нього заздалегідь сформованої думки щодо обставин справи та готовність сприймати інформацію об`єктивно, вирішуючи справу лише відповідно до закону на підставі фактично встановлених обставин, виходячи з власного внутрішнього переконання.

Отже, безсторонній суд означає: позбавлений упередженості, незацікавлений, об`єктивний, безпристрасний, нейтральний.

Судді повинні приймати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомірного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, незалежно, з чийого боку та з яких мотивів воно б не здійснювалось, мають бути цілком вільними у винесенні неупередженого рішення у справі, яку вони розглядають, покладатись на своє внутрішнє переконання, власне бачення фактів та тлумачення чинного законодавства з дотриманням вимог процесуального закону.

Натомість доводи, на які посилається представник ІП «Малахіт» у заяві про відвід судді Барбашової С.В. у справі № 1318з-20, і які, на думку заявника, можуть бути підставою для відводу зазначеного судді, не викликають жодних сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Східного апеляційного господарського суду Барбашової С.В. у розгляді справи № 1318з-20.

Сам по собі факт проведення мітингів біля будівлі суду не є доказом необ`єктивності чи упередженості судді Барбашової С.В., а здійснення цими масовими заходами тиску на суддю є лише припущенням заявника, що не може бути підставою для відводу судді.

Зважаючи на те, що викладені в заяві мотиви для відводу судді по суті зводяться до посилань на вчинення неправомірного впливу, втручання у суддівську незалежність при прийнятті судового рішення у даній справі № 1318з-20 та тиску на суддю Барбашову С.В., колегія суддів вважає, що в даному випадку заявник не довів наявності обставин, які б свідчили про упередженість судді Барбашової С.В. стосовно заявника або його зацікавленість у певному рішенні в цій справі та необ`єктивне ставлення до сторін у справі.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що наведені у заяві доводи є необґрунтованими, а правові підстави для відводу судді Східного апеляційного господарського суду Барбашової С.В. від розгляду справи № 1318з-20 - відсутні.

Викладені обставини є підставами для висновку суду апеляційної інстанції про відмову Іноземному підприємству «Малахіт» у задоволенні заявленого відводу судді.

Згідно частини одинадцятої статті 39 Господарського процесуального кодексу України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 233, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

УХВАЛИЛА:

1.Визнати необґрунтованою заяву представника Іноземного підприємства «Малахіт» - Скрипки А.А. про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Барбашової С.В. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Таміра», м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2020 у справі № 1318з-2.

2.У задоволенні заяви представника Іноземного підприємства «Малахіт» - Скрипки А.А. про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Барбашової С.В. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Таміра», м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2020 у справі № 1318з-20 - відмовити.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Н.М. Пелипенко