ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2965/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву про забезпечення позову (вх.№2-3866/20 від 15.10.2020)

у справі №916/2965/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ГЮБІ+";

(вул. Катерининська, 26, м. Одеса, 65026, )

до відповідача: Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№111)

(с. Армашівка, Ширяївський район, Одеська область, 66850, )

про стягнення 2 012 471,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ГЮБІ+" звернулось із позовом до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№111) про стягнення 2 012 471,93 грн.

В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання зобов`язань зі здійснення розрахунків за договором.

Разом із позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить:

- накласти арешти на посіви соняшника 2020 року на площі 2073,69 га, які знаходяться на полях, що перебувають у використанні відповідача в районі с. Армашівка Ширяївського району Одеської області та належать Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№111)";

- накласти арешти на розрахункові рахунки Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№111)" в межах суми заявленого позову, зокрема, але не виключно, на розрахунковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , відкритий в ЮЖНЕ ГРУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" м. Одеса, МФО 328704.

В обгрунтування заяви зазначає, що відповідач є державним сільськогосподарським підприємством, яке не підлягає приватизації, та відповідно, на майно якого не може бути звернено стягнення. Вказує, що стягнення може бути звернено виключно на врожай або на кошти на розрахункових рахунках. Невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення, оскільки надасть змогу відповідачу здійснити збір врожаю з полів та реалізувати цей врожай, а отримані кошти використати на поточні потреби. Зазначає, що загроза є реальною, оскільки з 24.09.2020 на підставі наказу Міністерства юстиції України від 21.09.2020 №2804/к у відповідача змінився керівник, який заявив, що не збирається відповідати по зобов`язаннях, які приймало попереднє керівництво.

Вказує, що за наявними даними у відповідача є посіви соняшника 2020 на площі 2073,69 га, такий захід є співмірним із заявленими вимогами, оскільки забезпечить неможливість для відповідача самостійно розпоряджатись зібраним врожаєм поща контролем судового виконавця в межах позовних вимог.

Також вказує, що за наявною інформацією грошові кошти у відповідача відсутні, але, незважаючи на це, позов необхідно забезпечити також і накладенням арешту на розрахункові рахунки відповідача у межах суми заявленого позову.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Положеннями ст.136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ст.137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9).

Зі змісту заяви вбачається, що позивач припускає можливість ускладнення або унеможливлення подальшого розгляду даного спору у разі здійснення збору врожаю з полів, оскільки це дозволить отримані кошти використати на поточні потреби відповідача без контролю з боку виконавця.

Зазначає про реальність загрози, посилаючись на те, що новий керівник заявив про те, що не збирається відповідати по попередніх зобов`язаннях.

Між тим, на думку суду, наведені позивачем обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів.

Наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову.

Посилання на заяву нового керівника відповідача не підтверджується жодним чином.

Суд зазначає, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач вчиняє будь-які дії з підготовки чи проведення відчуження належного йому майна, а саме лише припущення про можливість ухилення від виконання рішення не є достатньою та обґрунтованою підставою для накладення арешту на майно відповідача.

Крім того, суд позбавлений можливості оцінити співмірність заявлених засобів забезпечення позову з огляду на відсутність відомостей щодо кількості та вартості врожаю, наявного у відповідача. Більше того, заявником не вказано, на яких саме земельних ділянках (кадастровий номер, адреса тощо), знаходиться врожай, запропонований до арешту.

При цьому навіть у випадку співмірності вартості такого врожаю, одночасне забезпечення позову шляхом накладення арешту на врожай і грошові кошти відповідача у межах ціни позову не може вважатися співмірним заявленим позовним вимогам.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявник не довів суду, що невжиття вказаних ним заходів зможе істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, господарський суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, у зв`язку з чим така заява не підлягає задоволенню.

Обов`язок доказування наявності підстав, визначених ст.136 ГПК України умовою вжиття судом заходів забезпечення позову, покладається згідно ст.74 ГПК України саме на заявника, який в даному випадку таких обставин не наводить та не надає будь-яких доказів їх існування.

Керуючись ст.ст.136, ст.137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ГЮБІ+" (вх.№2-3866/20 від 15.10.2020) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала чинності 16.10.20 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя Р.В. Волков