ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.10.2020 Справа № 914/1353/16

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 , м. Житомир, про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет», м. Львів, в сумі 39987,58 грн.

у справі за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет», м. Львів

про: банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет» (вул. Литвиненка, 3, м. Львів, 79034, )

Суддя В.М. Артимович,

Секретар судового засідання Н.Р. Когут

За участю представників:

від ГУ ДФС у Львівській області: Р.М. Кісіль - представник;

від ПП «Львівдах»: Ю.І. Терлецький - представник;

від ТзОВ «Компанія ВЕЕМ-Будсервіс»: не з`явився;

від ПАТ «Банк Форум»: не з`явився;

від ОСОБА_2 : не з`явився;

від ОСОБА_3 : не з`явився;

ліквідатор: Р.І. Кривич, А.О. Лазор - представник;

від боржника: ОСОБА_4 - представник;

за участю АТ «Мегабанк»: Ю.В. Кульбій-Кухар - представник.

ВСТАНОВИВ:

20.05.2016 р. до Господарського суду Львівської області подано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет» про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет» (вул. Литвиненка, 3, м. Львів, 79034, код ідентифікаційний код 13835841) в порядку, передбаченому ст. 95 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою суду від 25.05.2016 р. заяву ТзОВ «Мальви - Маркет» про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет» прийнято до розгляду та підготовче засідання суду призначено на 01.06.2016 р.

Ухвалою суду від 01.06.2016 р. порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Мальви - Маркет», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ТзОВ «Мальви - Маркет», справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.07.2016 р.

Постановою суду від 20.07.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет» арбітражного керуючого Босака О.Є., судове засідання призначено на 07.09.2016 р., оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого госпоодарського суду України оголошення (повідомлення) про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

17.07.2020 р. на розгляд суду від ОСОБА_1 надійшла заява кредитора з грошовими вимогами до боржника ТзОВ «Мальви - Маркет» в сумі 39987,58 грн.

Ухвалою суду від 21.07.2020 заяву ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника ТзОВ «Мальви - Маркет» прийнято до розгляду.

Суд, проаналізувавши матеріали та з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що грошові вимоги ОСОБА_1 слід визнати частково, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом, 19.03.2012 між ТзОВ «Мальви - Маркет» (продавець) та громадянином ОСОБА_1 (покупець) укладено попередній договір купівлі-продажу за № 39-СУ. За умовами договору продавець зобов`язується закінчити будівництво житлового будинку, здати в експлуатацію та передати у власність покупця згідно основного договору купівлі-продажу 1-о кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною проектною площею 55,61 кв.м.

Згідно п. 2.1 договору продавець приймає на себе зобов`язання продати, а покупець купити квартиру за ціною 800,00 доларів США за 1 кв.м. загальної площі в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день оплати. Орієнтовна власність квартири становить 44488,00 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник свої зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу від 19.03.2012 за № 39-СУ виконав в повному обсязі, надавши ТзОВ «Мальви - Маркет» кошти у відповідності до вказаного договору на суму 35813,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.04.2012 за № 1.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 27.12.2012 у справі № 2-2610/2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17.04.2013 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 18.09.2013, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Мальви - Маркет» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину відмовлено.

Також рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 27.12.2012 у справі № 2-2610/2012 було встановлено, що попередній договір купівлі-продажу від 19.03.2012 за № 39-СУ є неукладеним.

Вказане свідчить, що ТзОВ «Мальви - Маркет» без достатньої правової підстави набуло, зберігає та користується належними грошовими коштами, сплаченими ОСОБА_1 в сумі 35813,00 грн.

23.09.2013 заявник звернувся до ТзОВ «Мальви - Маркет» з вимогою про повернення грошових коштів в сумі 35813,00 грн., якими ТзОВ «Мальви - Маркет» володіє без достатньої правової підстави, яка боржником залишилася без реагування.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.12.2014 у справі № 464/9907/14-ц стягнуто з ТзОВ «Мальви - Маркет» на користь ОСОБА_1 35813,00 грн. набутих без достатньої правової підстави, 358,13 грн. судового збору.

08.12.2014 на примусове виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова видано виконавчий лист.

Державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ 03.07.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Даний факт про стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 36171,13 грн. є преюдиційним та не потребує доказування у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України, так як підтверджується судовим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.12.2014 у справі № 464/9907/14-ц.

У зв`язку з неповерненням заборгованості, ОСОБА_1 нараховано у відповідності до ст. 625 ЦК України 2725,45 грн. інфляційних втрат та 1091,00 грн. трьох відсотків річних.

На час розгляду заяви з грошовими вимогами до боржника доказів сплати заборгованостей по вказаному договорі господарському суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Таким чином, дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Ліквідатор у повідомленні про розгляд заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника зазначив, що заявником безпідставно нараховано три відсотки річних та інфляційні втрати на суму заборгованості за період понад три роки до дати подачі заяви, а відтак, пропущено строк позовної давності.

Главою 19 Цивільного кодексу України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1чт. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України)

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Отже, перебіг позовної давності стосовно інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми починається після невиконання чи неналежного виконання обов`язку сплати заборгованості за договором й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Суд звертає увагу на те, що інфляційні втрати та три відсотки річних не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК, а є окремим видом відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, закінчення перебігу строку позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення строку позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Відповідно стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів заяви з грошовими вимогами до боржника, така заява була подана до Господарського суду Львівської області 17.07.2020, розрахунок заявником інфляційних втрат та трьох відсотків річних здійснено за період з червня 2015 року по травень 2016 року.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення 2725,45 грн. інфляційних втрат та 1091,00 грн. трьох відсотків річних, із пропуском строку позовної давності, тому в цій частині заявлених грошових вимог слід відмовити.

Згідно ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому: у першу чергу задовольняються: витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою; у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Відтак, суд, дослідивши матеріали справи, зокрема, повідомлення ліквідатора про результати розгляду кредиторської заяви та заяву про визнання кредиторських вимог до боржника з доданими до неї документами, дійшов висновку, що грошові вимоги ОСОБА_1 слід визнати частково в сумі 36171,13 грн. Також визнанню підлягає сплачений судовий збір в сумі 4204,00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 47, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 73, 74, 86, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Грошові вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мальви - Маркет» (вул. Литвиненка, 3, м. Львів, 79034, ідентифікаційний код 13835841) визнати частково в сумі 40375,13 грн., з яких: 4204,00 грн. (судовий збір) - перша черга; 36171,13 грн. (основний борг) - четверта черга.

2. Решту грошових вимог відхилити.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 235 ГПК України.

4. Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 07.10.2020

Суддя В.М. Артимович