Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1038/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Баліцький О.П. - довіреність №03-30/43 від 16.01.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв"

до Вільшанської сільської ради

про стягнення 9799,02 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" звернулось до суду з позовом про стягнення з Вільшанської сільської ради 9799,02 грн заборгованості за природний газ, спожитий у січні-лютому 2020 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву від 06.10.2020, згідно якої позовні вимоги в сумі 9799,02 грн визнає у повному обсязі. Вказав, що наслідки відмови від позову йому відомі. Заперечив щодо стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги.

Згідно зі ст.191 ГПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що представник відповідача не обмежений на вчинення вказаної процесуальної дії, його дії не суперечать інтересам особи, яку він представляє. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представника позивача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, суд вважає, що неявка представника позивача, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" (позивач, постачальник) та Вільшанською сільською радою (відповідач, споживач) укладено Договір постачання природного газу №С/195-20 (далi Договір (а.с.8-19), за п.1.1. якого постачальник зобов`язався поставити споживачу природний газ (код ДК 021:2015-09120000-6 - Газове паливо (природний газ)) (далі - газ), в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а споживач зобов`язався оплатити газ в розмірі, строки та порядку, передбачених Договором.

Позивач вказує, що на виконання умов вищевказаного Договору у січні та лютому 2020 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 9799,02грн.

Не проведення відповідачем у повному обсязі розрахунків за отриманий товар стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зсилається на ст. 193, ч. 1 ст. 198, 217, 230 ГК України, ст. 625 ЦК України, Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496.

Відповідач, згідно заяви від 06.10.2020, позовні вимоги визнав (а.с. 36).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, відносини між сторонами виникли на підставі Договору №С/195-20 постачання природного газу від 16.03.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 2.1. Договору, загальна вартість даного договору складає: 4859 грн. 99 коп. (Чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 99 коп.), в г. ч.ПДВ: 810 грн. 00 коп. (Вісімсот десять гри. 00 коп.).

За п. 2.2. Договору, ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1000,0 кубічних метрів газу та без ПДВ: 7860 грн. 85 коп. (Сім тисяч вісімсот шістдесят грн. 85 коп.), крім того ПДВ 20% - 1572 грн. 17 коп. (Одна тисяча п`ятсот сімдесят дві грн. 17 коп.). Разом 9433 грн. 02 коп. (Дев`ять тисяч чотириста тридцять три грн. 02 коп.).

Місячна вартість газу визначається в актах приймання-передачі на відповідний місяць (п. 2.3. Договору).

Загальна вартість Договору визначається, як добуток місячних вартостей газу, що визначено у п.2.2. Договору (2.4. Договору).

У п. 3.3. Договору сторони обумовили, що відповідно до п. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, та п. 1 ст. 48 БКУ взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів проводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Розрахунки проводяться шляхом оплати споживачем грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунків за отриманий товар до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання.

Споживач проводить розрахунки за газ шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п.3.4. Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг природного газу, зазначений постачальником в акті приймання-передачі природного газу відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди) коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу (п. 4.3. Договору)

Для складання актів приймання-передачі природного газу, споживач до 05 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати постачальнику копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу складеного між споживачем та Оператором ГРМ або Оператором ГТС (п. 4.3.1. Договору).

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх отримання складає, підписує і скріплює печаткою Акти приймання-передачі природного газу та направляє їх споживачу (п. 4.3.2. Договору).

Споживач протягом двох днів з дати одержання Актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу ( п. 4.4. Договору).

За умовами п. 5.1.2. Договору, споживач, зокрема, зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору.

Підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу підтверджено, що на виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ у січні 2020 року на суму 4859,99грн та у лютому 2020 - 4939,03грн (а.с. 22-23).

Матеріали справи містять підписаний головними бухгалтерами та скріплений печатками сторін, акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого погоджено, що станом на 03.03.2020 заборгованість відповідача складає 9799,02грн (а.с. 20).

Надаючи правову оцінку вказаному акту, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.19. у справі № 910/1389/18, яка полягає в наступному. Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки м о ж е в в а ж а т и с я доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про те, що наданий до матеріалів справи акт звірки взаємних розрахунків підтверджує факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем станом на 03.03.2020 у розмірі 9799,02грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що доказів погашення основного боргу в заявленому розмірі станом на день розгляду справи відповідач не надав, при цьому суму боргу визнав (а.с. 36), позовні вимоги про стягнення з останнього на користь позивача 9799,02 грн заборгованості за Договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, судом взято до уваги приписи ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", згідно яких, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, в и з н а н н я позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки заяву у якій відповідач зазначає про визнання позову подано останнім до початку розгляду справи по суті, 50% судового збору від визначеної його суми, що пропорційно співвідноситься з розміром визнаних позовних вимог (1051,00грн), підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду.

Решта 50% судового збору із визнаних позовних вимог (1051,00 грн) покладається на відповідача.

Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, крім витрат по сплаті судового збору, позивач вказав витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00грн.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки позивач жодних заяв щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, не зробив, питання щодо їх стягнення судом не розглядається.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" до Вільшанської сільської ради задовольнити.

2. Стягнути з Вільшанської сільської ради (13224, Житомирська обл., Чуднівський р-н, с. Вільшанка, вул. Короченська, буд.2, ід код 04344995) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" (18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 137, ід. код 36860996):

- 9799,02 грн заборгованості;

- 1051,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.10.20

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек.).