ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.10.2020 Справа № 3/57

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», м. Київ,

про: видачу дубліката та поновлення строку на пред`явлення наказу

у справі №3/57

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Селянський комерційний банк «Дністер», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркарпатсервіс», смт. Славське Сколівського району Львівської області,

про: стягнення 107850,00 доларів США, 17375,84 Євро, 380321,85 грн,

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання А.П. Полянський

Представники заявника та боржника: не з`явились.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №3/57 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Селянський комерційний банк «Дністер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркарпатсервіс» про стягнення 107850,00 доларів США, 17375,84 Євро, 380321,85 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.03.2009 у справі №3/57 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркарпатсервіс» на користь Відкритого акціонерного товариства «Селянський комерційний банк «Дністер» суму заборгованості по процентах в розмірі 107850,00 доларів США; суму заборгованості по процентах в розмірі 17375,84 Євро; суму заборгованості по комісії за супроводження кредиту в розмірі 200,00 грн; суму нарахованої пені в розмірі 380121,85 грн; суму державного мита в розмірі 13801,23 грн, плату за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. В стягненні 35224,08 грн витрат на послуги адвоката відмовлено.

На виконання вказаного рішення було видано наказ Господарського суду Львівської області № 3/57 від 26.01.2010 року.

Ухвалою суду від 16.03.2020 замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Господарського суду Львівської області від 26.03.2009р. у справі №3/57 з Відкритого акціонерного товариства «Селянський комерційний банк «Дністер» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (04112, м.Київ, вулиця авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, ідентифікаційний код 38750239).

На адресу суду 25.09.2020 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» від 15.09.2020 №1/1455 про видачу дубліката та поновлення строку на пред`явлення наказу до виконання, в якій заявник просить поновити строк пред`явлення наказу до виконання №3/57 від 26.01.2010 та видати дублікат наказу Господарського суду Львівської області у справі № 3/57.

Ухвалою суду від 29.09.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про видачу дубліката та поновлення строку на пред`явлення наказу Господарського суду Львівської області від 26.01.2010 у справі №3/57 призначено до розгляду на 06.10.2020.

В судове засідання представник заявника (стягувача) не з`явився. Свої вимоги обґрунтовує наступним.

Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 року, укладеного Відкритим акціонерним товариством «Селянський комерційний банк «Дністер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (Новий кредитор), Первісний кредитор відступає за плату, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові відповідно до Контракту, укладеного між ВАТ «СКБ «Дністер» та Боржником, а також відповідно до Договору забезпечення.

Відповідно до додатку № 2 до Договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 року визначений перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги, та право вимоги за якими відступаються до Нового Кредитора -ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», в тому числі відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №57560/1 від 10.11.2006 р. та за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора відносно ТзОВ «Інтеркарпатсервіс».

Згідно до додатку №2 до Договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 року. ТзОВ «Інтеркарпатсервіс» станом на « 07» березня 2014 року, за кредитним договором №57560/1 віл 10.11.2006р. має заборгованість, яка становить 9455310.37 грн.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» є правонаступником первісного стягувана ВАТ «СКБ «Дністер» та мас право звернутися до сулу з заявою про заміну стягувача та бути стороною виконавчого провадження, щоб захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права чи інтереси.

Станом на сьогоднішній день виконавче провадження завершено, а строки повторного пред`явлення наказу про примусове виконання пропущено.

Заявник зазначає, що під час передачі кредитної справи первісним кредитором до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» оригінал виконавчого документа не передавався, що підтверджується Актом про не передачу.

Відтак, на думку заявника, оригінал виконавчого листа втрачено та місцезнаходження його, з наявних у справі документів, встановити не є можливим, а відтак строки пред`явлення було пропущено.

В судове засідання 06.10.2020 представник боржника та виконавчої служби не з`явився, причин неприбуття не повідомив, хоч належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви.

Відповідно до частини 2 статті 329 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пропуск процесуального строку це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

При цьому, відновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Горнсбі проти Греції наголосив на гарантоване статтею 6 Конвенції право на суд, яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов`язковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невід`ємною частиною судового процесу з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд).

Крім цього, у пунктах 18, 23 рішення Європейського суду у справі Ліпісвіцька проти України зазначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У рішеннях Європейського суду у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України зазначається про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 124 Конституції України.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до положень статті 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як зазначає Конституційний Суд України, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 329 Господарського процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин першої та третьої статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Так, судом встановлено поважність пропуску строку пред`явлення наказу до виконання, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за необхідне поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про видачу дубліката наказу, то пунктом 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Незважаючи на зазначені положення, заявникні до заяви, ні в судове засідання не долучив доказів оплати ним судового збору, хоча в ухвалі Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 року було зазначено про необхідність сплати судового збору в розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи що письмову заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання і про видачу дублікату наказу подано заявником без доказів сплати судового збору і повернути її без розгляду в частині вимоги про видачу дублікату наказу не було можливим, суд призначив її до розгляду.

Проте, в судове засідання 06.10.2020 року заявник не усунув недоліки заяви - доказів сплати судового збору не подав.

Відповідно до ч.8 ст.226 ГПК України суд, встановивши, що провадження у справі відкрито за заявою , поданою без додержання вимог , викладених у статтях 162,164,172,173 цього кодексу і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк , суд залишає позов без розгляду.

Отже, враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в частині вимоги про видачу дубліката наказу у справі №3/57 від 26.01.2020 року підлягає залишенню без розгляду, зважаючи на відсутність доказів сплати судового збору.

Керуючись статтями 170, 226, 234, 327, 329, п. 19.4. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» від 15.09.2020 №1/1455 в частині вимоги про поновлення строку пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Львівської області від 26.01.2010 у справі №3/57 задоволити.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» від 15.09.2020 №1/1455 в частині вимоги про видачу дубліката наказу у справі №3/57 від 26.01.2010 року залишити без розгляду.

3. Ухвалу суду надіслати заявнику, відповідачу та відділу ДВС.

Залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею з дотриманням порядку встановленого положеннями ст.169, 170, п.19.4. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 та підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя Н.Є. Березяк