ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. Справа №909/1062/19

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб,

суддів О.П. Дубник,

О.В. Зварич,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників учасників справи:

прокурора - Клака Ю.Г.(посвідчення № 056288 від19.05.2020),

відповідача1- не з`явився (належно повідомлений),

відповідача 2 - не з`явився (належно повідомлений),

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області №05/2-442вих-19 від 25.11.2019

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.11.2019( повний текст ухвали складено 11.11.2019)

у справі № 909/1062/19 (суддя Скапровська І.М.)

про залишення без розгляду позову керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави, м. Івано-Франківськ

до відповідача 1: Букачівської селищної ради, смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області

до відповідача 2: Селянського (фермерського) господарства "Тиблевич", смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області

про визнання незаконним та скасування п.1.7 рішення Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області №197-3/2019 від 24.04.2019 "Про надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду СФГ "Тиблевич" та звільнення земельної ділянки загальною площею 8, 1168га

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року керівник Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом в інтересах держави до Букачівської селищної ради та Селянського (фермерського) господарства "Тиблевич" про визнання незаконним та скасування п.1.7 рішення Букачівецької селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області №197-3/2019 від 24.04.2019 "Про надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду СФГ "Тиблевич" та звільнення земельної ділянки загальною площею 8, 1168га.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Букачівською селищною радою прийнято рішення від 24.04.2019 "Про надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду СФГ "Тиблевич", згідно з п.1.7 якого вирішено передати СФГ "Тиблевич" в оренду земельну ділянку площею 8,1168га кадастровий номер :05:008:003, яка розташована в урочищі "Коло Дністра" за межами смт. Букачівці на території ОТГ Букачівської селищної ради, для ведення фермерського господарства. На підставі цього рішення Букачівська селищна рада та СФГ "Тиблевич" уклали договір оренди землі №44 від 02.05.2019 на цю земельну ділянку. Прокурор вказує, що рішення селищної ради про передачу земельної ділянки в оренду прийнято без проведення земельних торгів, чим порушено вимоги ст.ст. 124,127,134,135 ЗК України, що призвело до незаконного набуття СФГ "Тиблевич" права користування земельною ділянкою, оскільки таке право набуто не на конкурентних засадах. Крім того,прокурор зазначив, що договір оренди землі №44 від 02.05.2019 не зареєстрований у встановленому законом порядку і в силу ст. 210 ЦК України, ст. ст.125, 126 ЗК України такий договір є неукладеним і у СФГ "Тиблевич" не виникло право користування земельною ділянкою, однак він фактично користується земельною ділянкою.

Як на підстави звернення з позовом в інтересах держави прокурор вказав на недотримання селищною радою визначеної законом процедури передачі в оренду земельної ділянки комунальної власності та порушення економічних інтересів держави, оскільки передача земельної ділянки в оренду без проведення торгів призвела до втрати територіальною громадою смт.Букавчівці можливості отримати максимальний розмір орендної плати за використання земельної ділянки та порушенням прав територіальної громади. Посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №5 від 14.01.2015 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016, прокурор вказав на відсутність повноважень у Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на звернення до суду з позовами про визнання незаконними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними державних актів на право постійного користування землею чи право власності на землю та повернення земель з чужого незаконного володіння. У зв`язку з чим прокурор вказує про подання ним даного позову в інтересах держави до відповідачів - селищної ради та СФГ "Тиблевич".

Ухвалою від 27.09.2019 Господарський суд Івано-Франківської області відкрив провадження у справі № 909/1062/19 за позовом прокурора.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 у справі № 909/1062/19 позов залишено без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України у зв`язку поданням позову особою , яка не має процесуальної дієздатності.

Суд першої інстанції виходив з того, що на момент подання позову земельна ділянка площею 8,1168га кадастровий номер :05:008:003 перебувала у комунальній власності, її власником є Букачівська селищна рада, якій в силу ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» належать повноваження захисту в суді прав та інтересів щодо земель комунальної власності. Суд вказав, що прокурор не обгрунтував і не довів в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та не підтвердив визначених законом підстав для звернення прокурора до суду, відтак не довів, що дана справа належить до передбачених законом винятків, коли прокурор може звернутися до суду як позивач і бути процесуально дієздатним.

Заступник прокурора Івано-Франківської області не погодився з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та повернути справу на розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор посилається на ст.131-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду № 3-рп/99ц, ст.ст.23,24 ЗУ "Про прокуратуру", ст. 53 ГПК України та вказує на умисне ігнорування селищною радою вимог чинного законодавства щодо передачі в оренду земельних ділянок на конкурсних засадах, яке призвело до унеможливлення отримання прибутку до місцевого бюджету у більшому розмір, що підриває матеріальну основу місцевого самоврядування і порушує права територіальної громади та інтереси держави.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 у справі №909/1062/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Ухвалою від 18.12.2019 призначено розгляд справи в судовому засіданні 28.01.2020.

Ухвалою від 28.01.2019 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України зупинено провадження у справі №909/1062/19 до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови у справі № 912/2385/18.

Ухвалою від 25.08.2020 поновлено провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні 06.10.2020.

07.09.2020 надійшов лист Букачівської селищної ради від 01.09.2020, в якому рада повідомила суд, що на аукціоні 29.07.2020 з продажу права оренди земельних ділянок СФГ «Тиблевич» виграло право оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:008:003 терміном на 7 років.

У судовому засіданні 06.10.2020 прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та надав усні пояснення.

Відповідачі не забезпечили явки своїх представників, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення прокурора, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (стаття 142 Конституції України).

Відповідно до ч.8 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з частинами 2, 3 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших передбачених законом способів.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 3, 5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з положеннями частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 -3 частини 4 зазначеної статті).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 вказала, що системне тлумачення абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Залишаючи позов прокурора без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка площею 8,1168га кадастровий номер :05:008:003 на момент подання позову перебувала у комунальній власності Букачівської селищної ради і в силу ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідній раді належать повноваження захисту в суді прав та інтересів щодо земель комунальної власності.

Суд вказав, що прокурор не обгрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та не підтвердив підстав для звернення прокурора до суду, коли прокурор може звернутися до суду як позивач і бути процесуально дієздатним.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду помилковими з огляду на наступне.

Позов у даній справі поданий прокурором в інтересах держави без визначення органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій щодо спірних відносин, до відповідачів- Букачівської седищної ради та СФГ «Тиблевич». Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Букачівська седищна рада (відповідач1)передала в оренду земельну ділянку СФГ «Тиблевич» (відповідачу2) без проведення земельних торгів, чим порушено вимоги ст.ст. 124,127,134,135 ЗК України.

Необхідність захисту інтересів держави прокурор обґрунтовував порушенням селищною радою прав територіальної громади на передачу в оренду земельної ділянки комунальної власності на конкурсних засадах та отримання максимального розміру орендної плати за використання земельної ділянки, що підриває матеріальну основу місцевого самоврядування та порушує інтереси держави. Підстави представництва інтересів держави у спірних правовідносинах прокурор мотивував відсутністю органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо звернення з таким позовом (орган державної влади, що здійснює державний контроль за дотриманням земельного законодавства - ГУ Держгеокадастру, не наділений повноваженнями на звернення до суду з позовами про визнання незаконними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними державних актів на право постійного користування землею чи право власності на землю та повернення земель з чужого незаконного володіння, а власник земельної ділянки - Букачівська седищна рада сама є суб`єктом правопорушення і визначена як відповідач 1).

Прокурор вірно вказав, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №5 від 14.01.2015 та Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016, ГУ Держгеокадастру не наділене повноваженнями на звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у цій справі.

За твердженнями прокурора, саме Букачівська селищна рада, якій в силу закону належать повноваження захисту в суді прав та інтересів територіальної громади щодо земель комунальної власності, вчинила протизаконні дії, які порушують інтереси держави в особі територіальної громади, у зв`язку з чим селищна рада визначена прокурором як відповідач.

Таким чином, виходячи із змісту позовної заяви, предмета спору та характеру спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що прокурор навів достатньо обґрунтувань для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави та, відповідно, розгляду його позовних вимог по суті.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність прокурором законних підстав для представництва в суді інтересів держави у спірних правовідносинах та в порушення норм процесуального права неправомірно залишив позов прокурора без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №917/342/19, від 25.09.2020 у справі №921/304/19 в аналогічних спорах.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18( п.54) вказала, якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою , що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Суд не бере до уваги та не надає оцінку листу Букачівської селищної ради від 01.09.2020 про те, що на аукціоні 29.07.2020 з продажу права оренди земельних ділянок СФГ «Тиблевич» виграло право оренди земельної ділянки кадастровий номер :05, оскільки цієї обставини не існувало на момент винесення оскаржуваної ухвали від 06.11.2019.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу про залишення без розгляду позову керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України належить скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції не змінив та не ухвалив нового рішення, а справа направляється до суду першої інстанції для продовження розгляду, розподіл судових витрат у даному випадку згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 86,129, 226, 236, 252, 269, 270,271, 275, 280, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області №05/2-442вих-19 від 25.11.2019 на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 у справі № 909/1062/19 задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 у справі № 909/1062/19 про залишення без розгляду позову керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави скасувати.

Справу № 909/1062/19 передати до Господарського суду Івано-Франківської області для продовження розгляду.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку, у строки та в порядку, визначені статтями 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.10.2020.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.В. Зварич

Суддя О.П. Дубник