РІШЕННЯ

28 вересня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/182/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участю секретаря судового засідання Бурда З.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Дочірнього сільськогосподарського підприємства "Надзбруччя-Агро", с.Романове Село, Збаразький район, Тернопільська область,47375

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Агрохім", вул.Промислова бічна, буд. 3 А, с.Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47720

про: стягнення 1 863 982 грн. 15 коп., з яких: 1 816 257 грн. 95 коп. компенсація витрати на відшкодування вартості паї, 47 724 грн. 20 коп. виплата прибутку, одержаного в результаті спільної діяльності у 2018-2019 сільськогосподарському році та 27 959 грн. 73 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

за участю представників сторін:

-позивача:

Равлів Мирослав Ігорович - адвокат, ордер серія ВО №1005214 від 10.06.2020 на надання правової допомоги,

Яциковський Ігор Ярославович - директор, наказ №1від 09.10.2018

відповідача:

Кравчук Петро Іванович - адвокат, ордер серія ВС №1021663 від 16.04.2020 на надання правової допомоги.

Суть справи.

Дочірнє сільськогосподарське підприємство "Надзбруччя-Агро" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою №без номера від 11.03.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Агрохім" про стягнення 1 863 982 грн. 15 коп., з яких: 1 816 257 грн. 95 коп. компенсація витрати на відшкодування вартості паї, 47 724 грн. 20 коп. виплата прибутку, одержаного в результаті спільної діяльності у 2018 -2019 сільськогосподарському році та 27 959 грн. 73 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач самостійно та на власний розсуд користувалося земельними ділянками площею 300 га у 2018-2019 сільськогосподарському році, у зв`язку з чим у позивача виникли витрати пов`язані з користуванням даними земельними ділянками пов`язані з виплатою орендної плати власникам земельних ділянок, які просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

При цьому позивач посилається на ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, ч.ч.1,2 ст.27 Закону України «Про оренду землі», ст.95, ч.ч.1,2 ст.152, ч.ч.1,3 ст.212, ч.1 ст.211 Земельного кодексу України, ст.224, ч.1 ст.225, ст.623, ст.614, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, ст.1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 16.03.2020 позовну заяву № без номера від 11.03.2020 (вх. №215 від 11.03.2020) Дочірнього сільськогосподарського підприємства "Надзбруччя-Агро" залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

25.03.2020 через канцелярію суду від Дочірнього сільськогосподарського підприємства "Надзбруччя-Агро" надійшла Заява про усунення недоліків №без номера від 23.03.2020 (вх.№2246 від 25.03.2020) із доданими документами, з яких вбачається, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про які зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 16.03.2020.

Ухвалою від 30.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання на 27.04.2020 на 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 27.04.2020 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду відкладено підготовче засідання, про дату, час і місце проведення підготовчого засідання ухвалено повідомити додатково.

Ухвалою від 25.05.2020 повідомлено сторін про те, що підготовче засідання відбудеться 24.06.2020 на 14 год. 10 хв.

Ухвалою (протокольна) від 24.06.2020 Клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву, викладене у Відзиві від №без номера від 17.04.2020 (вх. №2612 від 21.04.2020) - задоволено, поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву, повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 13.07.2020 на 14 год. 40 хв.

Ухвалою від 13.07.2020 з ініціативи суду продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів після завершення дії карантину на проведення підготовчого провадження до 31 серпня 2020 року включно.

Ухвалою (протокольна) від 13.07.2020 повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 28.09.2020 на 09 год. 00 хв.

Ухвалою від 16 липня 2020 року виправлено допущену описку в ухвалі суду від 13 липня 2020 року, занесеної до протоколу судового засідання від 13 липня 2020 року по справі №921/182/20, та ухвалено правильним вважати дату проведення наступного підготовчого засідання 26 серпня 2020 року замість 28 серпня 2020 року.

Ухвалою від 26.08.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 01.09.2020 на 16 год. 00 хв.

Ухвалою (протокольна) від 01.09.2020 повідомлено сторони про перерву в судовому засіданні до 16.09.2020 до 16 год. 00 хв.

Ухвалою від 16.09.2020 Заяву №без номера від 14.09.2020 (вх. №6256 від 14.09.20209) про надання доступу до електронної справи №921/182/20 в підсистемі "Електронний суд" задоволено та надано доступ адвокату Равлів Мирославу Ігоровичу як представнику Дочірнього сільськогосподарського підприємства "Надзбруччя-Агро" до електронної справи №921/182/20 в підсистемі "Електронний суд".

В судовому засіданні 16.09.2020 оголошено протокольну ухвалу, якою повідомлено сторони про перерву в судовому засіданні до 28.09.2020 до 16 год.30 хв.

Ухвалою від 18.09.2020 розгляд справи призначений ухвалою суду від 16.09.2020 на 28.09.2020 на 16 год. 30 хв, ухвалено провести в режимі відеоконференції.

В судове засідання з`явився представник позивача та директор Яциковський І.Я., позовні вимоги підтримали повністю.

В судове засідання з`явився представник відповідача (в режимі відеоконференції), проти позову заперечив.

21.04.2020 до матеріалів справи від відповідача надійшов Відзив №без номера від 17.04.2020 (вх. №2612), в якому відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у Відзиві, зокрема, вказує на відсутність порушень прав позивача відповідачем; позивач у даній справі вимагає відшкодування збитків без застосування двосторонньої реституції, що є неприпустимим; позивач заявив до відшкодування з відповідача вартість орендної плати 27 особам, чиї земельні ділянки не зареєстровані за позивачем на правах оренди; наявність протиріччя щодо площі земельного масиву та кількості осіб, на земельних ділянках яких здійснювалась спільна діяльність, свідчить про суперечливість представленої позивачем інформації, і як наслідок, неможливості встановлення із доказів позивача ані кількості паїв, ані їх площі; виплата орендної плати не є об`єктом оподаткування податковим на додану вартість, а тому вимоги позивача в цій частині є безпідставними; позивач здійснив на користь власників земельних ділянок нічим не передбачені платежі у вигляді погашення їх податкових зобов`язань, тобто позивач добровільно поніс втрати, обов`язок по сплаті яких на нього не було покладено ані законом, ані договором; відповідач не повинен відшкодовувати позивачу його витрати на оформлення кредиту тощо.

17.06.2020 від позивача до матеріалів справи поступили Пояснення № без номера від 17.06.2020 (вх.3772), в яких позивач надав, зокрема, пояснення щодо розбіжностей у площі земельних ділянок, які передані Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Надзбруччя-Агро" згідно договору №1 про спільну діяльність від 31.03.2016; кількості фізичних осіб, які є власниками земельних ділянок та передали їх в оренду ДСП "Надзбруччя-Агро"; розміру орендної плати; щодол розбіжностей в списках пайовиків тощо.

10.07.2020 до матеріалів справи від відповідача надійшли Заперечення на відповідь на відзив (пояснення від 17.06.2020) № без номера від 10.07.2020 (вх.4455), в якому відповідач зазначає зокрема про те, що заявлена позивачем для відшкодування сума коштів витрачених на оплату орендної плати фізичним особам за земельні паї в розмірі 1 261 244, 52 грн. є надуманою та необгрунтованою; позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт виплати грошових коштів фізичним особам - власникам земельних паїв; про недостовірність інформації наданої ДСП "Надзбруччя-Агро" до господарського суду Тернопільської області щодо фактичного розміру орендної плати тощо. Також в своїх Запереченнях відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши доводи та аргументи представників сторін, судом встановлено наступні фактичні обставини.

31.03.2016 між Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Надзбруччя-Агро" (далі-Сторона-1), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд-Агрохім" (далі-Сторона-2), з другої сторони, було укладено Договір №1 про спільну діяльність, гідно п.1.1. якого за умовами цього договору сторони зобов`язуються шляхом обєднання зусиль та можливостей, з метою досягнення спільної господарської мети без створення юридичної особи, спільно діяти в сфері вирощування сільськогосподарської продукції, здійснення робіт, пов`язаних з вирощуванням продукції рослинництва та реалізації сільськогосподарської продукції, отримання прибутку від спільної діяльності.

Як зазначено у преамбулі договору №1 про спільну діяльність, сторони уклали даний договір, виходячи з того, що: Сторона-1: відповідно до вимог чинного законодавства має в користуванні земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 300 га згідно з Додатком №1, що є невід`ємною частиною цього Договору; має намір здійснення робіт, пов`язаних з вирощуванням сільськогосподарської продукції, а Сторона -2: має намір здійснення робіт, пов`язаних з вирощуванням сільськогосподарської продукції та, відповідно в забезпеченні добривами, насінням та механізмами; зацікавлена в реалізації вирощеної сільськогосподарської продукції та продуктів її переробки.

Згідно п.7.2.договору усі доходи, що отримуються за цим договором використовуються в першу чергу на відшкодування матеріальних затрат.

Згідно п.7.3.договору прибуток, одержаний учасниками в результаті їх спільної діяльності, розподіляється згідно з домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до Даного договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно п.8.1. договору спільні витрати та збитки покриваються за рахунок спільного майна сторін отриманого за цим договором.

Згідно п.8.2. договору фактичний обсяг діяльності за цим договором з його розподілом за видами затрат між сторонами визначається в балансі, що складається Стороною-2.

Термін дії договору з моменту підписання до 31 грудня 2021 року. Закінчення строку дії договору №1 від 31.03.2016 не звільняє сторони від виконання їхніх зобов`язань згідно умов договору.

01.04.2016 між сторонами укладено:

Додаток 1 - Акт прийому-передачі документації та схеми розміщення земельних ділянок згідно Договору про спільну діяльність №1 від 31 березня 2016 року, в п.1 якого зазначено, що на підставі п.3.1.1., 3.1.2. Договору про спільну діяльність №1 від 31 березня 2016 року користувач земельних ділянок, ДСП "Надзбруччя-Агро" (згідно Договору - Сторона-1) надає документацію, що підтверджує право користування земельними ділянками та схему розміщення земельних ділянок ТОВ "Трейд-Агрохім" (згідно Договору - Сторона-2); в п. 2 зазначено, що фактичний стан земель придатний для с/г робіт; в п.3 додатку зазначено, що Акт прийому-передачі документації та схеми землекористування земельної ділянки є невід`ємною частиною Договору.

Додаток 2 - в п.1 якого зазначено, що внесок Сторони 1 у спільну діяльність слід вважати майнові, матеріальні та нематеріальні активи, грошові вклади, розмір яких визначається підтверджуючими бухгалтерськими документами; в п.2 якого зазначено, що вкладами Сторін у спільну діяльність за цим Договором також слід вважати: професійні навички. Ділові зв`язки та іншу інформацію, яка стосується виконання предмету Договору.

Додаток 3 - в п.1 якого зазначено, що внесок Сторони 2 у спільну діяльність слід вважати майнові, матеріальні та нематеріальні активи. Грошові вклади, розмір яких визначається підтверджуючими бухгалтерськими документами; в п.2 зазначено, що вкладами Сторін у спільну діяльність за цим Договором також слід вважати: професійні навички, ділові зв`язки та іншу інформацію, яка стосується виконання предмету Договору.

Рішенням від 08.08.2019 Господарського суду Тернопільської області у справі №921/233/19 за позовом Дочірнього сільськогосподарського підприємства "Надзбруччя-Агро", с.Романове Село Збаразький район Тернопільська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Агрохім", с.Острів Тернопільський район Тернопільська область про визнання недійсним договору 31 від 31.03.2016 про спільну діяльність та зобов`язання звільнити земельні ділянки позов задоволено, визнано недійсним Договір №1 від 31.03.2016 про спільну діяльність укладений між ДП "Надзбруччя-Агро" та ТОВ "Трейд-Агрохім"; зобов`язано ТОВ "Трейд-Агрохім" звільнити земельні ділянки загальною площею 300 га, займані ним на підставі договору про спільну діяльність №1 від 31.03.2016.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 по справі №921/233/19 рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.08.2019 залишено без змін.

Таким чином, рішення від 08.08.2019 у справі № 921/233/19 набрало законної сили.

31.12.2019 між сторонами складено АКТ про звільнення земельних ділянок, в якому зазначається, що з метою виконання п.2 рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.08.2019 (справа №921/233/19), щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Агрохім" звільнити земельні ділянки загальною площею 300 га, займані ним на підставі договору про спільну діяльність №1 від 31.03.2016, Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд-Агрохім" (вул..Промислова бічна, буд.3, с.Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47728, в особі генерального директора Ківерського Леоніда Віталійовича, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Досірнім сільськогосподарським підприємством "Надзбруччя-Агро", 47375, Тернопільська область Збаразький район, с.Романове Село, , в особі директора Яциковського Ігоря Ярославовича, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, засвідчують факт звільнення земельних ділянок загальною площею 300 га, займаних на підставі договору про спільну діяльність №1 від 31.03.2016. Даним Актом Сторони засвідчують, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд-Агрохім" не використовує вищевказані земельні ділянки, не здійснює на них сільськогосподарську та іншу діяльність, не чинить будь кому, в тому числі ДСП "Надзбруччя-Агро" перешкод у праві користування земельними ділянками, площею 300 га. Сторони погоджуються, що п.2 рішення Тернопільського Господарського суду по справі №921/233/19 від 08.08.2019 виконано в повному обсязі (АКТ (копія) додано позивачем до позовної заяви).

Оцінивши доводи та аргументи сторін, подані сторонами докази на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов до наступного висновку.

Рішенням суду від 08.08.2019 у справі № 921/233/19 договір №1 про спільну діяльність від 31.03.2016 визнано судом недійсним.

Рішення набрало законної сили 06.11.2019.

31.12.2019 земельні ділянки площею 300 га звільнено Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд-Агрохім» (АКТ про звільнення земельних ділянок від 31.12.2019).

Рішенням суду від 08.08.2019 у справі № 921/233/19 було встановлено обставини щодо того, що за спірним Договором №1 від 31.03.2016 про спільну діяльність позивач фактично передав відповідачу у строкове, платне користування земельні ділянки для вирощування сільськогосподарських культур, що вказує на погодження сторонами істотних умов, характерних для договору оренди (суборенди) землі.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у які беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач до 31.12.2019 фактично користувався земельними ділянками площею 300 га, які знаходяться в межах земельного масиву, на якому здійснювалась спільна діяльність, вирощував сільськогосподарську продукцію, а відтак і збирав врожай вирощений на таких земельних ділянках.

Користування - це добування з речей їхніх корисних властивостей (наприклад, збирати врожай, вживати продукти харчування, носити одяг і взуття). Визначення взято судом із Вікіпедії - вільної енциклопедії.

Згідно умов договору про спільну діяльність майно, інші матеріальні цінності, які набуті сторонами при здійсненні спільної діяльності, складають їх часткову власність (п.6.2.); доходи, отримані за цим договором, використовуються в першу чергу на повне відшкодування внесків, витрат та збитків (6.5.);облік результатів спільної діяльності за цим договором ведеться Стороною-2 (товариство з обмеженою відповідальністю`Трейд-Агрохім») окремо від обліку господарських результатів своєї діяльності (п.6.6.); підбиття підсумків діяльності і розподіл прибутку між сторонами здійснюється в термін, не пізніше 10 грудня поточного року на підставі даних, які складає Сторона-2 (п.6.7.)

Згідно п.7.3. договору про спільну діяльність прибуток, одержаний учасниками в результаті їх спільної діяльності, розподіляється згідно з домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до Даного договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно п.8.1. договору спільні витрати та збитки покриваються за рахунок спільного майна сторін отриманого за цим договором.

Матеріали даної справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що між сторонами відбулось підбиття підсумків діяльності за результатами сільськогогосподарського 2018-2019 року і розподіл прибутку між сторонами на підставі даних, які повинен був скласти відповідач. Також матеріали справи не містять жодних доказів ведення відповідачем обліку результатів спільної діяльності, зокрема, спільні витрати та збитки сторін, які повинні покриватись за рахунок спільного майна сторін отриманого за цим договором.

З умов договору про спільну діяльність вбачається, що облік результатів спільної діяльності ведеться саме відповідачем. Тобто, за небажанням відповідача розкрити результати спільної діяльності (кількість отриманої продукції, виду продукції (пшениця, ячмінь, ріпак і т.д.), отриманого прибутку за результатами реалізації такої продукції) позивач поставлений у невигідну для нього ситуацію і позбавлений можливості володіти інформацією щодо усіх доходів отриманих за цим договором.

Матеріали справи свідчать про те, що свої зобов`язання по договору про спільну діяльність під час чинності такого договору (до 06.11.2019 )відповідач не виконував належним чином, не здійснив відшкодування необхідних витрат за земельні ділянки, що спричинило понесення витрат позивачем.

Договір про спільну діяльність №1 від 31.03.2016 в подальшому був визнаний недійсним в судовому порядку і з моменту визнання його недійсним припинились на майбутнє зобов`язання сторін.

Згідно ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В даному випадку застосування реституції згідно ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України не є предметом спору по даній справі.

Згідно ч.1 ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно ч.2 ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України. Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода, протиправна поведінка її заподіювача, а також причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду звільняється від обов`язку її відшкодувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

В даному випадку наявний склад правопорушення: збитки у вигляді витрат (відповідач не здійснив відшкодування позивачу за результатами сільськогосподарського 2018-2019 року необхідних витрат за земельні ділянки, що спричинило понесення таких витрат позивачем); протиправна поведінка заподіювача - відповідача (відповідач здійснював користування земельними ділянками на земельному масиві, де проводилась спільна діяльність згідно договору про спільну діяльність; вирощував сільськогосподарську продукцію, а відтак і збирав врожай вирощений на таких земельних ділянках; отримував прибуток, однак не відшкодував позивачу необхідні витрати за земельні ділянки); наявний причинний зв`язок між збитками та протиправною поведінкою відповідача (відповідач не здійснив необхідні відшкодування витрат за земельні ділянки позивачу, в результаті чого позивач поніс збитки); наявна вина відповідача (відповідач не належно виконував свої зобов`язання по договору щодо ведення обліку результатів спільної діяльності та розподілу прибутку, витрат, збитків).

А відтак, суд застосовує норми чинного законодавства, які регулюють збитки, та не застосовує норми чинного законодавства, які регулюють відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави (ст.ст.1212-1215 Цивільного кодексу України).

1.Позивач просить суд стягнути з відповідача 1 513 041 грн. 60 коп. - сума коштів витрачених на виплату орендної плати фізичним особам за земельні ділянки (пай).

Згідно наданого позивачем Розрахунку витрат ДСП «Надзбруччя-Агро» пов`язаних з виплатою орендної плати за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року по оренді земельних ділянок загальною площею 293,44 га використання яких здійснювало ТОВ «Трейд-Агрохім»:

-орендна плата земельної ділянки (пай) у 2019 році - 7204 грн 96 коп +ПДВ;

-загальна кулькість земельних ділянок (паїв) - 175 шт., що становить 293,44 га.

175 х 7204 грн. 96 коп. = 1 260 868 грн. 90 коп. +252 173 грн. 60 коп. (ПДВ) = 1 513 041 грн. 60 коп.

В своїх Поясненнях № без номера від 17.06.2020 (вх.№3772 від 17.06.2020) позивач зазначає наступне, зокрема:

- розмір орендної плати для фізичних осіб, які передали земельні ділянки в оренду ДСП «Надзбруччя-Агро» станом на 2019 рік є однаковою для всіх і становить 7204 грн. 96 коп. Тому при розрахунку витрат не враховується площа земельних ділянок, а враховується кількість фізичних осіб власників земельних ділянок;

- оскільки ДСП «Надзбруччя-Агро» не може поділити виплати фізичним особам на тих чиї земельні ділянки обробляло ТОВ «Трейд-Агрохім» та на тих чиї земельні ділянки обробляло ДСП «Надзбруччя-Агро» самостійно, а тому виплата орендної плати здійснюється для всіх однаково та протягом жовтня-грудня 2019 року по мірі звернення фізичних осіб;

- нерівномірна виплата орендної плати аж до кінця 2019 року було зумовлено тим, що ТОВ «Трейд-Агрохім» порушуючи взяті на себе зобов`язання відмовилося відшкодувати орендну плату фізичним особам, на земельних ділянках яких здійснювало діяльність і отримувало прибуток;

- у відомості на виплату вартості земельних паїв за 2019 рік по ДСП «Надзбруччя-Агро» №102 виплачено орендну плату фізичним особам, які її не отримали у зв`язку з відсутністю відшкодування вартості орендної плати ТОВ «Трейд-Агрохім»;

- тому для унеможливлення маніпуляції ТОВ «Трейд-Агрохім» стосовно того, що ДСП «Надзбруччя-Агро» не виплатило орендної плати фізичним особам, які є власниками земельних ділянок на масиві на якому здійснювалася спільна діяльність надає суду додаткові відомості на видачу за земельні паї 2019 року №1,2,3,4,5,6,7,8.

Також як вказує позивач у своїх Поясненнях № без номера від 17.06.2020:

- згідно п.1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) №92/2002 від 2 лютого 2002 року встановлено, що одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря;

- в договорах оренди землі, які укладені між ДСП «Надзбруччя-Агро» та фізичним особами власниками земельних паїв вказаний мінімальний розмір орендної плати;

- більше того Договори оренди землі між ДСП «Надзбруччя-Агро» та фізичними особами укладено у 2014 році терміном на 10 років у зв`язку з цим у договорі оренди в п.10 вказано, що обчислення орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексів інфляції;

- ДСП «Надзбруччя-Агро» протягом всього терміну дії договору оренди землі поступово збільшує орендну плату для фізичних осіб власників земельних ділянок (збільшення орендної плати пов`язано з інфляційними процесами в Україні, підняттям мінімальної заробітної плати та збільшення рівня життя громадян України) так у 2016 році розмір орендної плати становив 3 780 грн. 49 коп., у 2017 році - 6211 грн. 18 коп., у 2018 році - 7204 грн 96 коп;

- розмір орендної плати (паю) був відомий ТОВ «Трейд-Агрохім» оскільки у 2017 році та 2018 році ТОВ «Трейд-Агрохім» відшкодовувало витрати вартості паю, що підтверджується документами, які були додані до позовної заяви.

Позивач надав до матеріалів справи Відомість на виплату вартості земельних паїв за 2019 рік по ДП «Надзбруччя-Агро» (а.с.161-168, т.І), Список власників земельних ділянок на яких здійснювалася спільна діяльність згідно Договору №1 про спільну діяльність від 31.03.2016 (а.с.227-231, т.ІІ), Відомість на видачу за земельні паї 2019 рік (а.с.232-239, т.ІІ).

Також на підтвердження укладення договорів оренди з фізичними особами позивач надав договори оренди (копії) в кількості 151 штук, з додатками і додатковими угодами до них.

Як вбачається із наданого позивачем до Пояснення № без номера від 17.06.2020 Списку власників земельних ділянок на яких здійснювалася спільна діяльність згідно Договору №1 про спільну діяльність від 31.03.2016, в даному Списку зазначено перелік власників (прізвище, ім`я, по батькові) земельних ділянок на яких здійснювалась спільна діяльність (в кількості 178) і зазначено конкретна площа таких земельних ділянок, всього разом 268,29 га.

Також як вбачається із наданих позивачем до Пояснення № без номера від 17.06.2020 Відомостей на видачу за земельні паї 2019 рік ( в кількості 8 штук), в даних Відомостях зазначено прізвище, ім`я, по батькові власників земельних ділянок, сума нарахованого паю, сума прибуткового податку, сума військового збору, сума до видачі. Також навпроти кожного зазначеного прізвища ім`я, по батькові власника земельних ділянок знаходиться його підпис, що свідчить про отримання власниками земельних ділянок нарахованих сум.

Суд погоджується із твердженнями відповідача, що сума орендної плати вказана у договорах оренди і підлягає індексації.

Однак, як вбачається із наданих до Пояснення № без номера від 17.06.2020 Взаєморозахунків по спільній діяльності за підсумками 2018 року станом на 26 липня 2019 року і станом на 30 липня 2019 року, які підписані повноважними представниками сторін, сторонами погоджено кількість паїв - 175, а також вартість таких паїв - 7204 грн 96 коп. Тобто, відповідач добровільно погодився із сумою 7204 грн. 96 коп, яка підлягала виплаті фізичним особам за їх земельні ділянки. І здійснював компенсацію виходячи із зазначеної суми, про що свідчить платіжне доручення №543 від 30.07.2019 на суму 230 330 грн. 33 коп. з призначенням платежу: компенсація за паї, зг.актом від 26.07.19 р., без ПДВ. (копія платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи , а.с.149, т.І). Сума 230 330 грн 33 коп. зазначена у Взаєморозрахунках як до погашення боргу.

А тому, суд при проведенні розрахунку витрат,які підлягають до компенсації, бере саме вартість земельної ділянки в загальній сумі 7204 грн. 96 коп., яка включає в себе суму орендної плати, суму військового податку, суму прибуткового податку.

В силу ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

На підтвердження сплати військового збору позивачем надано копію платіжного доручення №2 від 28 грудня 2019 року на суму 34 474 грн. 48 коп. з призначенням платежу: військовий збір з паїв.

Крім того, на підтвердження сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується подат. агентами із доходів платника податку інших ніж зарплата (паї), позивачем надано платіжне доручення №1 від 28 грудня 2019 року на суму 413 707 грн. 41 коп. з призначенням платежу: податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується подат. агентами з доходів платника податку інших ніж зарплата (паї).

Згідно п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку є:

*162.1.1. фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

*162.1.2. фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

*162.1.3. податковий агент.

Відповідно до п.п. 14.1.190 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Також Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" № 1621-VII від 31.07.2014 до Податкового кодексу України внесено зміни щодо встановлення військового збору та визначено платниками такого збору осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

А відтак, ДСП «Надзбруччя-Агро» є податковим агентом по відношенню до власників земельних ділянок, які передані в оренду та платником зазначених вище податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

При визначенні розміру витрат, які поніс позивач, судом звірено зазначені в Списку власників земельних ділянок в межах земельного масиву, на якому здійснювалася спільна діяльність номери земельних ділянок із номерами земельних ділянок зазначених у схемі землекористування земельної ділянки, на якій проводилась спільна діяльність, яка є невід`ємною частиною даного договору, а також із Картографічною схемою щодо місцезнаходження самих земельних ділянок, на яких здійснювалась спільна діяльність.

Враховано витрати по земельних ділянках, які знаходяться в межах земельного масиву, на якому здійснювалась спільна діяльність. Перевірено здійснення державної реєстрації договорів оренди таких земельних ділянок та взято до уваги витрати по земельних ділянках, які поніс позивач, саме по договорах, які пройшли державну реєстрацію. Не взято до уваги земельні ділянки по договорах, які розірвано із власниками земельних ділянок (позиція 33,34,35,38,39,40,41,48,64,65,90,91,92,93,99,100,101,154,157,158,161). Позивач не довів, що надані взамін земельні ділянки, які знаходяться в іншому масиві згідно умов Угод щодо користування земельними ділянками (а.с.17-29, т.ІІІ), знаходяться на земельному масиві, де здійснювалась спільна діяльність згідно договору про спільну діяльність.

Також не взято до уваги витрати по земельній ділянці (позиція 142), договір по якій знаходиться в процесі реєстрації.

Загалом, по земельних ділянках, які знаходяться в межах земельного масиву, де проводилась спільна діяльність згідно договору про спільну діяльність, витрати становлять

936 644 грн. 06 коп.

Разом з тим, посилання представника відповідача під час судових дебатів на ту обставину, що є договори які пройшли державну реєстрацію вже після укладення договору про спільну діяльність, суд не приймає до уваги, оскільки про таку обставину відповідач не заявляв під час здійснення підготовчого провадження.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом взято до уваги витрати за земельні ділянки, які понесені позивачем, саме за договорами, які пройшли офіційну державну реєстрацію. Тобто, речові права (оренда) у позивача наявні.

Також представник відповідача зауважив під час розгляду справи про те, що позивач не надіслав відповідачу копії 151 договорів оренди. Однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідач також направляв Заперечення на відповідь на відзив (пояснення від 17.06.2020) з доданими до них копіями довідок на електронну адресу суду. Однак доказів направлення (опис вкладення, фіскальний чек) позивачу таких Заперечень з доданими до них документами, матеріали справи не містять. Є лише витяг з електронної пошти про скерування Заперечень кому: , що не може вважатись належним доказом направлення Заперечень на відповідь на відзив з доданими документами позивачу.

Позивач не надав доказів направлення копій 151 договорів оренди відповідачу.

Разом з тим, матеріали справи містять значний об`єм доказів.

Суд ставить сторони в рівне становище, і приймає всі докази надані сторонами до матеріалів справи.

2.Позивач просить суд стягнути з відповідача 31 407 грн. 36 коп. - виплата земельного податку.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що власникам земельних паїв ДПС у Тернопільській області було виставлено податкові повідомлення рішення про сплату земельного податку, у зв`язку з чим власники звернулися до ДСП «Надзбруччя-Агро» про сплату даного податку. У зв`язку з чим власником ДСП «Надзбруччя-Агро» було прийнято рішення про надання фінансової допомоги фізичним особам та сплату земельного податку за паї. Дане рішення було оформлено протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Надзбруччя-Агро» від 05 серпня 2019 року. ДСП «Надзбруччя-Агро» здійснило оплату земельного податку за паї згідно з реєстром «земельний податок пайовиків ДСП «Надзбруччя-Агро» на земельних ділянках яких здійснював посіви і збирання урожаю ТОВ «Трейд-Агрохім» зхагальна сума податку становить 31 407 грн. 36 коп.

На підтвердження викладеного позивач надав до матеріалів справи податкові повідомлення-рішення надіслані фізичним особам про сплату сум податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб (а.с.101-110, т.І), протокол загальних зборів учасників ТОВ «Надзбруччя-Агро» від 05.08.2019 (а.с.97, т.І), Реєстр «Земельний податок пайовиків ДСП «Надзбруччя-Агро» на земельних ділянках яких здійснював посіви і збирання урожаю ТОВ «Трейд-Агрохім» (а.с.98-100).

Відповідач у своєму Відзиві зазначив про те, що на ньому не може лежати обов`язок по компенсації штрафних санкцій, застосованих податковими органами внаслідок порушення власниками земельних ділянок своїх податкових зобов`язань. Більше того, такий обов`язок не лежав також і на позивачу. Саме власник земельного паю і лише він в даному випадку є суб`єктом відповідальності за несвоєчасне погашення податкового боргу. А отже, позивач здійснив на користь власників земельних ділянок нічим не передбачені платежі у вигляді погашення їх податкових зобов`язань. Тобто, позивач добровільно поніс витрати, обов`язок по сплаті яких на нього не було покладено ані законом, ані договором. При цьому відповідач посилається на п.п.16.1.4, ст.269 Податкового кодексу України.

Згідно ст.269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паї); землекористувачі.

Згідно ст.270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Позивач не є власником земельних ділянок, а також не є постійним землекористувачем.

Позивач є орендарем земельних ділянок, які передані йому фізичними особами в оренду згідно договорів оренди. А відтак, позивач не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, земельний податок не повинен сплачувати та сплатив земельний податок добровільно. Єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

Крім того, з наданих позивачем доказів не вбачається можливим встановити, що земельний податок був сплачений за земельні ділянки в межах масиву, де здійснювалась спільна діяльність по договору.

Таким чином, суд погоджується із твердженнями відповідача викладеними у Відзиві (щодо земельного податку). А отже, не погоджується із твердженнями позивача щодо того що відповідач повинен йому компенсувати витрати по сплаті земельного податку.

3.Позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 251 077 грн 89 коп -відсотки по кредитному договору;

-12 608 грн 68 коп - сплата комісії за надання ліміту банківської послуги;

-8 122 грн 42 коп - сплата комісії за видачу готівки.

На підтвердження понесених витрат позивач надав до матеріалів:

-розрахунок ДП «Надзбруччя-Агро» «Нарахування процентів по кредиту» (а.с.146, т.І);

-договір про надання банківських послуг №СКК-271219/100-00 від 27.12.2019 (а.с.141-145, т.І);

-платіжне доручення №597058 від 28.12.2019 (а.с.147, т.І);

-платіжне доручення №31383107 від 28.12.2019 на суму 8122 грн 42 коп (а.с.148, т.І);

Відповідач в своєму Відзиві заперечує проти відшкодування позивачу його витрат на оформлення кредиту. В обґрунтування необхідності оформлення кредиту позивач посилається на необхідність виконання своїх власних грошових зобов`язань перед власниками земельних паїв.

Відповідач в своєму Відзиві зазначає про те, що вказуючи на неможливість здійснення орендної плати, позивач покликається на заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 47 724 грн. по договору про спільну діяльність. При цьому, по-перше, позивач 08.04.2019 звернувся до суду із вимогами про визнання цього ж договору про спільну діяльність недійсним. По-друге, кредит було оформлено позивачем 27.12.2019, вже після набрання законної сили рішенням про визнання недійсним договору про спільну діяльність, за яким, начебто, у відповідача була заборгованість перед позивачем. Тобто, наслідком виникнення у відповідача заборгованості за договором про спільну діяльність (якщо припустити, що така існувала) стали саме дії позивача по ініціюванню судового процесу по визнанню недійсним цього ж договору. По-третє, при заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 47 724 грн. позивач покликається на необхідність оформлення кредиту на суму 2 000 000 гривень.

Судом не береться до уваги як доказ на підтвердження понесення витрат зі сплати комісії за надання ліміту банківської послуги в сумі 12 608 грн. 68 коп. платіжне доручення №597058 від 28.12.2019 (а.с.147, т.І), оскільки в призначенні платежу зазначено «поворотно фінансова допомога зг. дог. від 28.12.2019», а не сплата комісії за надання ліміту банківської послуги. Також в матеріалах справи відсутній договір від 28.12.2019, на який міститься посилання в платіжному дорученні. Позивачем надано до матеріалів справи договір про надання банківських послуг №СКК-271219/100-00 від 27.12.2019.

Також суд зауважує наступне.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Підприємництво здійснюється на власний ризик, при цьому відповідний ризик може бути зумовлений не лише суб`єктивними, тобто, залежними від волі суб`єкта господарювання, чинниками, а й такими факторами (обставинами), які виникають (настають) з об`єктивних, незалежних від нього причин.

Принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику випливає із ризикованого характеру підприємницької діяльності і передбачає покладання негативних наслідків здійснення підприємницької діяльності безпосередньо на підприємство (підприємця).

Тобто, суб`єкт підприємницької діяльності вправі обирати спосіб здійснення ним підприємницької діяльності, здійснюючи її на свій ризик, і самостійно відповідати за результати своїх дій, він вільний у виборі напрямків і методів роботи, незалежний у прийнятті рішень, діє своєю волею та за своїми інтересами, вільний у встановленні прав і обов`язків за договорами, що укладаються, у визначенні будь-яких умов договорів, що укладаються.

Згідно ч.1 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Такі обставини як наявність або відсутність економічного ефекту від укладених в ході підприємницької діяльності договорів та зростання договірних зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності, як виникнення у виконавця додаткових витрат є комерційним ризиком і суб`єкт підприємницької діяльності повинен самостійно нести відповідальність за власні комерційні ризики.

А відтак, ризики при підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно, нерентабельність та неприбутковість підприємства стосується виключно діяльності самого підприємства, в зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Таким чином, суд не погоджується із твердженнями позивача щодо того, що відповідач повинен компенсувати позивачу витрати по сплаті відсотків по кредитному договору; комісії за надання ліміту банківської послуги; комісії за видачу готівки, оскільки комерційні ризики при підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання.

4.Позивач просить суд стягнути з відповідача 47 724 грн. 20 коп. - виплати прибутку, одержаного в результаті спільної діяльності у 2018-2019 сільськогосподарському році.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає про те, що згідно п. 7.3. договору про спільну діяльність прибуток одержаний учасниками в результаті їх спільної діяльності, розприділяється згідно домовленістю сторін, яка оформляється угодою до даного договору і є його невід`ємною частиною. Таким чином, згідно протоколу №1/19 від 29 липня 2019 року ТОВ «Трейд-Агрохім» було проведено розрахунок, як майбутній розрахунок стосовно розподілу прибутку, одержаного в результаті спільної діяльності у 2018-2019 сільськогосподарському році. У зв`язку з підписанням протоколу №1/19 від 29 липня 2019 року та актів №1 прийому-передачі продукції від 29 липня 2019 року, Актів №2 прийому-передачі продукції від 01 серпня 2019 року, Актів №3 прийому-передачі продукції від 02 серпня 2019 року та Актів №4 прийому-передачі продукції від 06 серпня 2019 року та тим, що у даних документах жодним чином не вказано що це є відшкодуванням витрат. А тому ДСП «Надзбруччя-Агро» було зараховано дані розрахунки між сторонами, як майбутній розрахунок стосовно розподілу прибутку, одержаного в результаті спільної діяльності у 2018-2019 сільськогосподарському році. А тому, у зв`язку з відсутністю даних у ДСП «Надзбруччя - Агро» стосовно вирощеної продукції на земельних ділянках загальною площею 293,4 га та тим, що станом на сьогоднішній день ТОВ «Трейд-Агрохім» не надає такої інформації стосовно кількості вирощеної продукції ДСП «Надзбруччя - Агро» складено свій розрахунок прибутку на основі власної вирощеної продукції на аналогічні види продукції.

ДСП «Надзбруччя-Агро» згідно інформації, яка була подана ТОВ «Трейд-Агрохім» стосовно посівних площ (зокрема пшениця 104 га, ячмінь 143 га та ріпак 40 га)було подано звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 01 грудня 2019 року до Головного управління регіональної статистики. В даному звіті крім показників власної господарської діяльності відображено показники діяльності ТОВ «Трейд-Агрохім». Згідно розрахунку від 20 лютого 2020 року №21 Г прибуток з 1га пшениці становить 3200 грн. 00 коп. та ячменю 2950 грн. 57 коп. В даному розрахунку було визначено вартість прибутку, який би мало отримати ДСП «Надзбруччя-Агро». Вартість розрахованого прибутку 1 га, було визначено ДСП «Надзбруччя- Агро» за показниками власної діяльності, оскільки іншою інформацією ДСП «Надзбруччя-Агро» не володіє.

ДСП «Надзбруччя- Агро» у 2019 році здійснювало реалізацію аналогічних видів продукції згідно наступних накладних: накладна №224 від 21.08.2019 (пшениця - ціна реалізації 4200 грн. 00 коп. з ПДВ); накладна №225 від 22.08.2019 (пшениця - ціна реалізації 4200 грн. 00 коп. з ПДВ); накладна №226 від 23.08.2019 (ячмінь - ціна реалізації 5556 грн. 00 коп. з ПДВ); накладна №250 від 02.09.2019 (пшениця - ціна реалізації 4200 грн. 00 коп. з ПДВ); накладна №252 від 10.09.2019 (пшениця - ціна реалізації 4200 грн. 00 коп. з ПДВ); накладна №253 від 17.09.2019 (ячмінь - ціна реалізації 5555 грн. 37 коп. з ПДВ); накладна №284 від 29.11.2019 (ячмінь - ціна реалізації 3524 грн. 47 коп. з ПДВ); накладна №285 від 03.12.2019 (ячмінь - ціна реалізації 4599 грн. 96 коп. з ПДВ).

ТОВ «Трейд-Агрохім» у 2018 та 2019 сільськогосподарських роках здійснювало посіви пшениці загальною площею 104 га, ячмінь 143 га та ріпак 40 га.

Таким чином, прибуток ДСП «Надзбруччя-Агро» на полях діяльності ТОВ «Трейд-Агрохім» за 2018 - 2019 сільськогосподарський рік повинен був складати 872 650 грн. 00 коп, що підтверджується розрахунком прибутку ДП «Надзбруччя - Агро» від 20 лютого 2020 року № 20 Г.Оскільки ДСП «Надзбруччя - Агро» не здійснювало посів ріпаку, а тому в розрахунку від 20 лютого 2020 року №20 Г прибуток з 1 га ріпаку встановлено на рівні 1 га ячменю.

ДСП «Надзбруччя-Агро» зарахувало товар, який було передано ДСП «Надзбруччя- Агро» ячмінь фуражний в кількості 30 тонн, по ціні 4100 грн/тонна ( в т.ч. ПДВ), пшениця в кількості 171,208 тон по ціні 4100 грн/тонна ( в т.ч. ПДВ) на загальну суму 824 925 грн. 80 коп. згідно Протоколу №1/19 від 29 липня 2019 року, як майбутній розрахунок стосовно розподілу прибутку, одержаного в результаті спільної діяльності у 2018 - 2019 сільськогосподарському році.

Заборгованість ТОВ «Трейд-Агрохім» перед ДСП «Надзбруччя-Агро» по виплаті прибутку, одержаного в результаті спільної діяльності у 2018 - 2019 сільськогосподарському році, згідно наведених розрахунків становить 47 724 грн. 20 коп.

Таким чином, витрати, які понесло ДСП «Надзбруччя-Агро» у 2018 - 2019 сільськогосподарському році ТОВ «Трейд- Агрохім» не відшкодовано, а відшкодовано частково прибуток одержаний в результаті спільної діяльності у 2018 - 2019 сільськогосподарському році.

На підтвердження вищевикладеного позивач надав до матеріалів справи Акт №1 прийому-передачі продукції 29.07.2019 (а.с.115, т.І), Акт №2 прийому-передачі продукції 01.08.2019 (а.с.116, т.І), Акт №3 прийому-передачі продукції 02.08.2019 (а.с.117, т.І), Акт №4 прийому-передачі продукції 06.08.2019 (а.с.118, т.І), Розрахунок прибутку ДП «Надзбруччя-Агро» (а.с.120, т.І), Розрахунок по ДП «Надзбруччя-Агро» за 2019 р. (а.с.121, т.І), Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 1 грудня 2019 року з квитанцією №2 від 28.11.2019 про отримання звіту (копії) (а.с.122-132, т.І), накладні (копії)(а.с.133-136, т.І),

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Розрахунок 47 724 грн. 20 коп. прибутку, одержаного в результаті спільної діяльності у 2018-2019 сільськогосподарському році, яку як вважає позивач відповідач повинен виплатити позивачу, проведений позивачем на підставі власних розрахунків.

Також позивач при розрахунку здійснює заміну одного виду продукції зовсім іншим видом продукції (позивач вказує про те, що оскільки ДСП «Надзбруччя-Агро» не здійснювало посів ріпаку, а тому в розрахунку від 20.02.2020 №20 Г прибуток з 1 га ріпаку встановлено на рівні 1 га ячменю).

Крім того, позивачем визначено вартість прибутку, який би мало отримати ДСП «Надзбруччя-Агро». Вартість розрахованого прибутку 1 га, було визначено ДСП «Надзбруччя-Агро» за показниками власної діяльності, оскільки іншою інформацією ДСП «Надзбруччя-Агро» не володіє.

Тобто, суд не може покласти в основу рішення припущення позивача не підтверджені належними письмовими доказами щодо того, що саме таку суму 47 724 грн. 20 коп. прибутку відповідач не компенсував позивачу (в результаті часткового проведення розподілу прибутку).

Також позивачем не підтверджено жодними доказами отримання відповідачем 47 724 грн. 20 коп. прибутку, як і не підтверджено отримання відповідачем всього суми прибутку в результаті спільної діяльності у 2018-2019 сільськогосподарському році.

А відтак, суд не приймає до уваги твердження позивача викладені у позовній заяві (стосуються прибутку).

5. Позивач просить суд стягнути з відповідача 252 173 грн. 60 коп. - ПДВ.

Так згідно наданого позивачем Розрахунку витрат ДСП «Надзбруччя-Агро» пов`язаних з виплатою орендної плати за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року по оренді земельних ділянок загальною площею 293,44 га використання яких здійснювало ТОВ «Трейд-Агрохім» позивачем до загальної суми 1 513 041 грн. 60 коп. понесених витрат на виплату орендної плати фізичним особам за земельні ділянки включено 252 173 грн. 60 коп. - ПДВ.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано жодних письмових обґрунтувань підстав включення податку на додану вартість до розрахунку понесених витрат як у самій позовній заяві, так і в ході розгляду справи. Також жодних доказів на підтвердження понесення позивачем таких витрат позивачем не надано до матеріалів справи. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження реєстрації позивача як платника ПДВ в органах державної податкової служби.

Відповідач у своєму Відзиві заперечив проти вимог позивача про стягнення суми податку на додану вартість, та вказав що такі вимоги позивача є безпідставними. Суд погоджується з такими твердженнями відповідача, з огляду на наступне.

Згідно ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а)постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б)постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в)ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е)постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З огляду на наведене, виплата орендної плати не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

А відтак, з огляду на наведене вище, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення 936 644 грн 06 коп - витрат задовольнити, як обґрунтовано заявлений та підтверджений матеріалами справи.

В частині позовних вимог щодо стягнення 927 338 грн. 09 коп. - витрат, в тому числі:

-324 223 грн. 94 коп. - сума коштів витрачених на виплату орендної плати фізичним особам за земельні ділянки;

-31 407 грн. 36 коп. - виплата земельного податку;

-251 077 грн. 89 коп. -відсотки по кредитному договору;

-12 608 грн. 68 коп. - сплата комісії за надання ліміту банківської послуги;

-8 122 грн. 42 коп. - сплата комісії за видачу готівки;

-47 724 грн. 20 коп. - виплати прибутку, одержаного в результаті спільної діяльності у 2018-2019 сільськогосподарському році;

-252 173 грн. 60 коп. - ПДВ.

в позові слід відмовити, як необґрунтовано заявлений.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив за подання позовної заяви судовий збір в сумі 27 959 грн 73 коп. згідно платіжного доручення №83 від 11.03.2020.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати розраховані пропорційно до задоволених позовних вимог. А відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 14 049 грн. 66 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат. Решта сплаченого судового збору покладається на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача під час судових дебатів в усному порядку заявлено про необхідність подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення доказів на підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат.

Разом з тим, до закінчення судових дебатів письмова заява про подання доказів (договорів, рахунків тощо) на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, від позивача не поступила.

А відтак, судом не надається п`ятиденний строк для подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду на підтверження понесених позивачем судових витрат.

Керуючись статями 13, 43, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Агрохім", вул.Промислова бічна, буд. 3 А, с.Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47720, ідентифікаційний код 31276010, на користь Дочірнього сільськогосподарського підприємства "Надзбруччя-Агро", с.Романове Село, Збаразький район, Тернопільська область,47375, ідентифікаційний код 31973431:

- 936 644 грн. 06 коп. - витрат;

- 14 049 грн. 66 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.В решті вимог - в позові відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.Копію рішення направити сторонам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 08 жовтня 2020 року

Суддя С.О. Хома