ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.10.2020 Справа № 908/2457/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом за позовом Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, 7)

до відповідача Свято - Успенської Православної релігійної громади, (69097, м. Запоріжжя, вул. Ентузіастів, буд. 19)

про стягнення 24188, 81 грн.

УСТАНОВИВ

23.09.2020 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява №06/39-юр від 18.09.2020 (вх. № 2661/08-07/20 від 23.09.2020) Концерну "Міські теплові мережі" до Свято - Успенської Православної релігійної громади про стягнення 23648, 29грн. основного боргу, 478, 89грн. пені та 61, 63 грн. 3 % річних.

Також в пункті першому прохальної частини позовної заяви позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2020 справу № 908/2457/20 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Розглянувши зазначену позовну заяву господарський суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства з наступних підстав.

Ухвалою суду від 28.09.2020 позовну заяву Концерну "Міські теплові мережі" №06/39-юр від 18.09.2020 (вх. № 2661/08-07/20 від 23.09.2020) до Свято - Успенської Православної релігійної громади про стягнення 23648, 29 грн. залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном не пізніше 13.10.2020, шляхом: - оформлення позовної заяви у відповідності до вимог п.2 ч.3 ст. 162 ГПК України ГПК України, а саме зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

06.10.2020 на адресу господарського суду Запорізької області від Концерну "Міські теплові мережі" надійшла заява про усунення недоліків №06/39-юр від 06.10.2020 (вх. №19643/08-08/20 від 06.10.2020), подана на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 28.09.2020 у справі № 908/2457/20.

В заяві про усунення недоліків №06/39-юр від 06.10.2020 (вх. № 19643/08-08/20 від 06.10.2020) позивачем зазначено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутній запис про дату державної реєстрації, дату та номер запису в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідача у справі, але позивач додав до матеріалів справи копію Свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної громади від 12 листопада 1991 та копію Статуту Свято - Успенської Православної релігійної громади від 20 липня 1991, які свідчать про відсутність коду ЄДРПОУ відповідача.

Сторонами в судовому процесі, як визначено статтею 45 ГПК України, - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці

Отже, стороною у справі може бути юридична особа.

Усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність). Юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника. Юридична особа може набувати процесуальних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників у випадках, коли відповідно до закону чи установчого документа така юридична особа набуває та здійснює права, а також несе обов`язки через своїх учасників (ч. ч. 2, 5, 6 ст. 44 ГПК України).

Під процесуальною правоздатністю розуміється здатність суб`єкта мати відповідні процесуальні права та нести обов`язки, а дієздатністю є здатність особи своїми діями реалізувати процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, які були покладені на неї законом або господарським судом.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 56 ГПК України).

Господарські організації - це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку (ч. 2 ст. 55 ГК України).

За ст. 7 Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами. Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням). Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 Закону. Зміна підлеглості релігійної громади не впливає на зміст права власності та інших речових прав такої релігійної громади, крім випадку, встановленого статтею 18 Закону. Частина громади, не згодна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов`язковим (ст. 8 Закону).

Релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації (ст. 13 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації").

Згідно із ч. 4 ст. 89 ЦК України, до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Так, частиною 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: 1) найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); 2) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (далі - ідентифікаційний код); 3) організаційно-правова форма; 3.1) вид релігійної організації; 3.2) віросповідна приналежність релігійної організації.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Водночас, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо актуальних реєстраційних даних щодо юридичної особи - Свято - Успенської Православної релігійної громади.

Таким чином, Свято - Успенської Православної релігійна громада не може бути стороною у господарському процесі.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що позов заявлений не до юридичної особи не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За приписами ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ

Відмовити Концерну "Міські теплові мережі" у відкритті провадження у справі до Свято - Успенської Православної релігійної громади про стягнення 23648, 29грн. основного боргу, 478, 89грн. пені та 61, 63 грн. 3 % річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.10.2020.

Додаток: позовна заява на 65-и аркушах, в тому числі платіжне доручення №7731 від 11.08.2020 про сплату судового збору в розмірі 2102, 00 грн.; заява про усунення недоліків на 1- у арк.

Суддя Н.Г.Зінченко