ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" жовтня 2020 р. м.Львів Справа № 914/1651/14

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Головуючий суддя Бонк Т.Б.

Судді Бойко С.М. Якімець Г.Г.

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 26.06.2020 (вх. № апеляційного суду 01-05/2482/20 від 10.09.2020), особа яка не була учасником в справі

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 (головуючий суддя: Король М.Р., судді Долінська О.З., Запотічняк О.Д., м. Львів, повний текст рішення складено - 23.09.2014),

у справі №914/1651/14

за первісним позовом фізичної особи-підприємця Ходак М.В., м. Львів

до відповідача фізичної особи-підприємця Вентик Ю.Я., м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Латориця", м. Львів

про стягнення 73 674,23 грн.

та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Вентик Ю.Я., м. Львів

до відповідача фізичної особи-підприємця Ходак М.В., м. Львів

про визнання недійсним договору оренди №9 від 03.09.2011,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2020 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 26.06.2020 (вх.№01-05/2044/20 від 21.07.2020) на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14 первісний позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Вентик Ю.Я. на користь фізичної особи-підприємця Ходак М.В. 2542,28 грн. заборгованості з орендної плати, 71 131,95 грн. неустойки та 1827,00 грн. судового збору. В задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору оренди №9 від 03.09.2011 відмовлено.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2020 склад колегії по розгляду справи №914/1651/14 визначено: головуючий суддя Бонк Т.Б., судді - Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 (суддя доповідач Бонк Т.Б.) апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 26.06.2020 (вх. № апеляційного суду 01-05/2044/20 від 21.07.2020) на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14 залишено без руху з підстав відсутності доказів: сплати судового збору в розмірі 4037,22 грн. за подання апеляційної скарги; зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в розмірі 4037,22 грн.; надсилання учасникам справи копії апеляційної скарги і доданих до неї документів, листом з описом вкладення в порядку, який визначений ч. 1 ст. 259 Господарського процесуального кодексу України.

13.08.2020 в канцелярію суду від представника скаржника поступило клопотання, б/н від 11.08.2020, згідно якого такий просить долучити наступні документи, а саме: копію наказу №01/17.07.20 від 17.07.2020, копію ордера на надання правничої (правової) допомоги на ім`я Луки Т.М. від 26.12.2019, копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності на ім`я Лука Т.М. від 23.12.2014 серія ЛВ №000159, докази надіслання апеляційної скарги на адресу ФОП Ходак М.В., ФОП Вентик Ю.Я. та ТОВ "Латориця".

Також, 13.08.2020 в канцелярію суду від скаржника - ОСОБА_1. поступило клопотання про звільнення від сплати судового збору. В обґрунтування даних обставин посилається на те, що вона є людиною похилого віку доходів в 2018-2019 в тому числі від отримання дивідендів тощо, не отримувала, що підтверджує довідками з ДФС, єдиним доходом є пенсія, розмір якої підтверджується довідкою про доходи, а відтак вважає наявними підставами для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14, оскільки розмір такого судового збору є надмірним тягарем для неї як заявника. До даного клопотання скаржником долучено копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 дата видачі 23.03.2011; копію паспорта ОСОБА_1.; копію довідки Шевченківського відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) за вих. №2778/02.13-26 від 16.04.2019; копію довідки Головного управління ПФ України у Львівській області Шевченківський відділ обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) про доходи № НОМЕР_2 ; копію довідки про доходи №591370 за січень - травень 2020; копію відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків станом на 12.05.2020 ОСОБА_1 , від 12.05.2020 №208/51.10-07; копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_1. за період 1 квартал 2018 по 04 квартал 2018, від 07.05.2019 №246/13-07-08-00 та копію ухвали Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №465/1109/16-ц (провадження №61-49008ск18).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 (головуючий суддя Бонк Т.Б., судді - Бойко С.М., Якімець Г.Г.) відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, б/н від 01.08.2020 (вх. № апеляційного суду 01-05/2245/20 від 13.08.2020). Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 26.06.2020 (вх.. №01-05/2044/20 від 21.07.2020) на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14 повернуто без розгляду.

10.09.2020 на розгляд Західного апеляційного господарського суду повторно надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 року у справі №914/1651/14, яка ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 залишена без руху з підстав відсутності доказів надіслання апеляційної скарги іншим учасникам справи листом з описом вкладення та доказів зарахування сплаченого судового збору в розмірі 4037,22 грн. до Державного бюджету України.

14.09.2020 в канцелярію суду від ФОП Ходак М.В. поступило заперечення проти відкриття апеляційного провадження в даній справі, з підстав того, що йому станом на дату підписання даних заперечень (14.09.2020) ФОП Ходак М.В. не отримала від ОСОБА_1 копії відповідної апеляційної скарги з додатками, як це передбачено ч.3 ст. 258 , ст. 259 Господарського процесуального кодексу України.

21.09.2020 від представника скаржника в канцелярію суду поступило клопотання, згідно якого долучено довідку Управління державної казначейської служби у Личаківському районі м. Львова про зарахування сплаченого судового збору в сумі 4037,22 грн. згідно квитанції від 10.09.2020 №0.0..1 до Державного бюджету України за відповідним рахунком; докази надіслання апеляційної скарги учасникам даної справи.

Також, 21.09.2020 від представника скаржника - Луки Т.М. поступила заява, згідно якої просить процесуальні документи в електронному вигляді надсилати на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підтверджує факт реєстрації в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу та достовірність внесеної інформації про особу. Просить при вирішенні питання про відкриття провадження врахувати правові позиції Верховного Суду викладені у постанові від 01.04.2020 у справі №503/1904/16-ц.

Судовою колегією Західного апеляційного господарського суду встановлено наступне:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14 (у складі колегії суддів: головуюча суддя Король М.Р., судді Долінська О.З., Запотічняк О.Д.) первісні позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Вентик Ю.Я. на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Ходак М.В. 2542,28 грн. заборгованості з орендної плати, 71131,95 грн. неустойки та 1827,00 грн. судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Дане рішення в частині задоволення первісного позову мотивоване тим, що орендарем не виконано зобов`язання в частині оплати за договором оренди та в порушення п.2.6. договору не повернуто орендоване майно. В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду обґрунтоване тим, що такі вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Вентик Ю.Я. без задоволення.

Як зазначалось вище, 10.09.2020 фізичною особою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14 (як особою, яка не була учасником в даній справі). До апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження даного рішення в обґрунтування чого посилається на те, що протоколом №6 зборів учасників ТОВ «Латориця» на якому така була відсутня і підпис, як вказує скаржник від її імені є підробленим обрано було директором Товариства з 15.03.2004 ОСОБА_4 та в подальшому на підставі цього документа проведено державну реєстрацію. Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.08.2011 у справі №13/888 визнано недійсним рішення зборів учасників ТОВ «Латориця» від 15.03.2004 оформленого протоколом №6. Однак, як вказує, скаржник, ОСОБА_4 як учасник частки з розміром 50% - рішення у справі №13/188 не виконує, на збори не являється, а використовуючи дані реєстру вчиняє протиправні дії від імені ТОВ «Латориця», представляючись її керівником та на шкоду такому, всупереч статуту товариства чим, завдає збитків товариству. Як вказує ОСОБА_1 їй стало відомо, що в провадженні Господарського суду наявна справа №914/1651/14 за позовом ФОП Ходак М.В. до ФОП Вентик Ю.Я. про стягнення заборгованості з орендної плати та визнання договору недійсним. Вважає, що рішення в даній справі впливає на права та інтереси ОСОБА_1 , як засновника ТОВ «Латориця» майно якого здається незаконно третім особам. Копію даного рішення як вказує скаржник її представником отримано 01.06.2020.

У статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою державою.

Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Обов`язок держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі «Брумареску проти Румунії»). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії», пп. 51 і 52).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст. 129 Конституції України).

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення містяться у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Поряд з цим, попри визначені основні засади судочинства, що полягають у забезпеченні права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це може спотворити саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Тобто, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Приписами ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Проте, станом на час прийняття судових рішень у справі Господарський процесуальний кодекс України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017) не передбачав можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення, в тому числі і за скаргою особи, яка не брала участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про її права та обов`язки.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Розділом ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) також не передбачено можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судових рішень, перегляд яких у касаційному порядку було здійснено Вищим господарським судом України відповідно до розділу ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Як зазначалося вище, оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.09.2014 вже було переглянуто в суді апеляційної інстанції, з прийняттям відповідної постанови.

Відтак, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, є чинним, а його законність перевірена судом апеляційної інстанції з прийняттям відповідної постанови, більше ніж через шість років після його прийняття є порушенням принципу правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Цей висновок узгоджується із висновками Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 922/765/15 від 02.04.2019, у справі № 20/5007/101/11 від 17.09.2019, а також у постанові Верховного Суду у справі № 12/5007/135/11 від 20.09.2019.

Приписами п.1 ч.1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14 на підставі п.1 ч.1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно наказу голови Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 №06-03/107 та з врахуванням наказу голови від 02.10.2020 №06-03/111, судді Бонк Т.Б. надано відпустку з 21 вересня до 01 жовтня 2020. 03-04.10.2020 вихідні дні (субота, неділя).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 234, 256, 258, 261 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити фізичній особі ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у справі № 914/1651/14.

2. Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі № 914/1651/14 з доданими до неї документами повернути апелянту.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.Б.Бонк

Судді С.М.Бойко

Г.Г.Якімець