РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020Справа № 910/2963/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс"

до Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24"

про стягнення 496 104,23 грн

та

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс"

про стягнення 950 297,06 грн

Представники сторін:

від позивача: Куренний С.В.,

від відповідача: Бердичевський О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" до Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" про стягнення 496 104,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки субпідряду № 13-08-18 від 13.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 № 910/2963/20 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.03.2020 до суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/2963/20, підготовче засідання призначено на 13.04.2020.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою Кабінетом Сіністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, з урахуванням Указу Президента України №87/2020 від 13.03.2020 щодо введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, судове засідання 13.04.2020 не відбулося. Відповідне оголошення було розміщено на офіційному веб-сайті суду та на сторінці суду в мережі Facebook.

15.04.2020 через загальний відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" надійшов відзив на позов та зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" про стягнення 950 297,06 грн.

Зустрічний позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки субпідряду № 13-08-18 від 13.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 підготовче засідання у справі № 910/2963/20 призначено на 27.05.2020.

30.04.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Ухвалою від 04.05.2020 суд прийняв зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24"до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов об`єднав в одне провадження з первісним позовом у справі №910/2963/20.

15.05.2020 через відділ діловодства суду позивач подав відзив на зустрічну позовну заяву та відповідь на відзив на позовну заяву.

20.05.2020 через відділ діловодства суду відповідач подав відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

20.05.2020 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про витребування доказів.

У підготовче засідання 27.05.2020 з`явилися представники сторін.

Представник позивача просив суд про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів, яке подане 20.05.2020.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив залишити без розгляду клопотання позивача про витребування доказів, яке подане 20.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" документи, відкладено підготовче засідання на 22.06.2020.

10.06.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" надійшли документи на виконання ухвали суду від 27.05.2020.

У підготовче засідання 22.06.2020 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.07.2020.

У підготовче засідання 02.07.2020 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити перерву в судовому засіданні до 05.08.2020.

05.08.2020 через відділ діловодства суду позивач подав заяву (в порядку ст. 129 ГПК України).

В судове засідання 05.08.2020 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити перерву в судовому засіданні до 07.09.2020.

26.08.2020 на електронну адресу суду та 01.09.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

07.09.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судове засідання 07.092020 з`явився представник позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задовольнити, відкласти судове засідання на 28.09.2020.

В судове засідання 28.09.2020 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 07.10.2020.

В судовому засіданні 07.10.2020 представник позивача за первісним позовом підтримав вимоги позовної заяви, просив суд їх задовольнити, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечив у повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення первісних позовних вимог, підтримав зустрічні позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 07.10.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" (Субпідрядник) та Приватним акціонерним товариством "Спеціалізоване монтажне управління №24" (Підрядник) укладено договір субпідряду № 13-08-18 (надалі також - договір), за умовами п. 1.1 якого Підрядник доручає, а Субпідрядник зобов`язується на свій ризик власними та залученими силами і засобами виконати відповідно до умов Договору «Будівництво технологічної перемички між магістральними газопроводами Єлець-Кременчук-Кривий Ріг та Єлець-Курськ-Диканька в Сумському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів» (Будівельні роботи та поточний ремонт) надалі - роботи, в повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, технічної та кошторисної документації, а Підрядник зобов`язується на умовах Договору прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Згідно з п. 1.2 договору, місце виконання робіт: Сумське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів: Лебединський район, Сумської обл.

Склад, обсяги та вартість робіт, що доручаються до виконання Субпідрядником, визначені Кошторисною документацією, яка є невід`ємною частиною Договору (Додаток №1).

Відповідно до п. 2.1 договору, ціна договору становить 7 491 732,25 грн, в тому числі ПДВ (20 %) - 1 248 622,04 грн, з якої:

- вартість матеріалів складає 4 518 251,69 грн, в тому числі ПДВ (20%) 753 041,95 грн,

- вартість робіт складає 2 973 480,56 грн, в тому числі ПДВ (20%) 495 580,09 грн.

Передбачені договором роботи Субпідрядник виконує зі своїх матеріалів. Початок виконання робіт за договором Субпідрядник здійснює після отримання від Підрядника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. (п. 3.1 договору)

У п. 3.3 договору визначено, що Субпідрядник зобов`язується виконати роботи протягом 180 календарних днів з дати отримання від Підрядника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із Підрядником Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток №3).

Відповідно до пунктів 5.1-5.3 договору, оплата за виконані роботи здійснюється проміжними платежами на підставі актів виконаних робіт за формами акту приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 в строк не пізніше 30 календарних днів з дати їх підписання уповноваженими представниками Сторін.

Перерахування коштів за виконані роботи у відповідному місяці здійснюється Підрядником після підписання Сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 за звітний місяць у розмірі 90% від суми, зазначеної у Довідці КБ-3, у строк до 30 календарних днів від дня підписання Підрядником такої Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 та надання Підряднику належним чином оформленої виконавчої документації на виконані обсяги робіт у звітних місяцях.

Остаточний розрахунок за Договором у розмірі 10% від сум, зазначених у Довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 Підрядник

здійснює протягом 30 календарних днів з дня підписання уповноваженими

представниками Сторін спільно з Замовником Акту успішного проведення випробування трубопроводу та очистки порожнини трубопроводу.

Згідно з п. 7.5 договору, за порушення строку остаточного розрахунку більш ніж на 30 робочих днів Підрядник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від вартості неоплачених робіт, але не більше 3 відсотків від суми неоплачених робіт.

Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє протягом 15 місяців з дати укладання. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під мас дії Договору. (п. 10.1 договору)

Як вбачається з матеріалів справи, в межах вказаного договору 29.11.2019 сторонами підписано акти приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2019 року: №6 на суму 33 871,64 грн, №7 на суму 22 119,98 грн, №8 на суму 1 138,97 грн, №9 на суму 266 807,50 грн, №10 на суму 166 058,00 грн, а також довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2019 року.

Обґрунтовуючи первісні позовні вимоги з посиланням на пункти 5.2, 5.3 договору, позивач зазначає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань із розрахунку за виконані в листопаді 2019 роботи на суму 489 996,10 грн, у зв`язку з чим просить стягнути цю суму з відповідача. Окрім того, у зв`язку з простроченням оплати позивачем також заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 2 953,40 грн, 3% річних у розмірі 2 174,74 грн, інфляційні у розмірі 979,99 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач за первісним позовом зазначає, зокрема, що надані позивачем акти випробування не відповідають вимогам, встановленим статтями 76-79 ГПК України, та не підтверджують настання обставини, вказаної у п. 5.3 договору. Також відповідач зазначає, що субпідрядником не виконано робіт за договором на суму 2 138 230,01 грн та останній має право лише на 90% від сум, зазначених в актах, у зв`язку з чим відповідачем здійснено переплату у сумі 45 362,17 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено у ст. 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору у листопаді 2019 року позивач виконав будівельні роботи загальною вартістю 489 996,09 грн, а відповідач в свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт №№6, 7, 8, 9, 10 від 29.11.2019, та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2019 року.

Порядок проведення розрахунків за виконані роботи погоджено сторонами у розділі 5 договору.

Так, у п. 5.2 договору визначено, що перерахування коштів за виконані роботи у відповідному місяці здійснюється Підрядником після підписання Сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 за звітний місяць у розмірі 90% від суми, зазначеної у Довідці КБ-3, у строк до 30 календарних днів від дня підписання Підрядником такої Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 та надання Підряднику належним чином оформленої виконавчої документації на виконані обсяги робіт у звітних місяцях.

При цьому, згідно з п. 5.3 договору, остаточний розрахунок за Договором у розмірі 10% від сум, зазначених у Довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 Підрядник здійснює протягом 30 календарних днів з дня підписання уповноваженими представниками Сторін спільно з Замовником Акту успішного проведення випробування трубопроводу та очистки порожнини трубопроводу.

На виконання вимог суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" як замовником об`єкту будівництва «Будівництво технологічної перемички між магістральними газопроводами Єлець-Кременчук-Кривий Ріг та Єлець-Курськ-Диканька в Сумському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів» було надано суду акти гідравлічного випробування на міцність, перевірку на герметичність та видалення води після випробування трубопроводу або змонтованого в об`ємі пускового комплексу устаткування, КС, НПС, ГРС та ін., та акти на очищення порожнини трубопроводу, що складені у квітні 2019 року.

Отже, відповідно до викладеного, строк розрахунку за виконані позивачем роботи листопаді 2019 року у повному обсязі настав.

Проте відповідач не здійснив розрахунок з позивачем за виконані й прийняті роботи у листопаді 2019 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 489 996,09 грн, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають частковому задоволенню саме у цій сумі, яка є вартістю фактично виконаних робіт за сумою усіх актів за листопад 2019 року.

При цьому, суд розглянув та відхилив заперечення відповідача проти позову як такі, що не спростовують виникнення обов`язку у відповідача з оплати виконаних позивачем робіт, з огляду на отримання судом належним чином оформлених актів успішного проведення випробування трубопроводу та очистки порожнини трубопроводу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

Крім того, позивач просив також стягнути з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 2 174,74 грн за період з 30.12.2019 по 21.02.2020 та інфляційні у розмірі 979,99 грн за січень 2020 року.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013)

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за визначений ним період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 1 915,90 грн 3% річних та 881,99 грн інфляційних.

Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 953,40 грн за період з 12.02.2020 по 21.02.2020.

Згідно з приписамистатей 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 7.5 договору, за порушення строку остаточного розрахунку більш ніж на 30 робочих днів Підрядник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від вартості неоплачених робіт, але не більше 3 відсотків від суми неоплачених робіт.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені у період з 12.02.2020 по 21.02.2020, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині на суму 2 945,33 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи ордер серії АА № 1027016 від 29.04.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4751 від 26.10.2016, договір про надання правничої допомоги від 06.02.2019 з додатком 2, укладені з адвокатом Куренним Сергієм Вікторовичем, акт приймання-передачі наданих послуг від 10.08.2020, платіжне доручення № 80644 від 03.09.2020 на суму 27 000,00 грн.

Дослідивши вказані документи, суд зазначає, що заявлений позивачем розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Отже, враховуючи наведене та відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, заявлена позивачем сума витрат позивача на правову допомогу, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стосовно зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" 950 297,06 грн, суд зазначає таке.

У зустрічному позові позивач зазначає, що відповідачем не було належно виконано своїх договірних зобов`язань за договором субпідряду № 13-08-18 від 13.08.2018 щодо сплати підряднику 1% за послуги генпідряду на підставі п. 5.10 договору, щодо виконання робіт за договором на суму 2 138 230,01 грн, щодо своєчасного виконання робіт на суму 489 996,09 грн за актами №№ 6, 7, 8, 9,10 від 29.11.2019.

У зв`язку з наведеним позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача 53 535,82 грн за послуги генпідряду, 675 680,68 грн пені за невиконані роботи, 106 911,50 грн штрафу за невиконані роботи, 89 669,28 грн пені за несвоєчасно виконані роботи, 24 499,78 грн штрафу за несвоєчасно виконані роботи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що позовні вимоги про стягнення 1% є частково передчасними, а частково необґрунтованими. Також відповідач заперечує проти вказаного позивачем початку виконання робіт, оскільки останній не надав доказів отримання дозволу на початок виконання робіт відповідачем саме 03.12.2018. Також відповідач зазначає, що невиконання робіт обумовлено недобросовісним виконанням позивачем своїх обов`язків за договором, а також виконанням деяких робіт (врізки) самим замовником.

Щодо 1% за послуги генпідряду на підставі п. 5.10 договору у розмірі 53 535,82 грн, то ця сума розрахована позивачем за актами приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 31.01.2019, № 2 від 31.01.2019, № 3 від 01.03.2019, № 4 від 26.04.2019, № 5 від 31.05.2019, №№6, 7, 8, 9, 10 від 29.11.2019.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

У п. 5.10 договору сторони погодили, що субпідрядник про оформленні взаєморозрахунків сплачує підряднику за послуги генпідряду 1% від суми вказаної в акті виконаних робіт.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами спору не заперечується, що підрядник розрахувався з субпідрядником за виконані роботи за актами № 1 від 31.01.2019 на суму 39 378,12 грн, № 2 від 31.01.2019 на суму 1 594 090,90 грн, № 3 від 01.03.2019 на суму 1 872 946,38 грн, № 4 від 26.04.2019 на суму 827 179,09 грн, № 5 від 31.05.2019 на суму 529 911,66 грн.

Отже, оскільки взаєморозрахунки за вказаними вище актами №№ 1-5 проведені сторонами, то в силу п. 5.10 договору позивач має право на 1% від сум, вказаних саме у цих актах.

Натомість, оскільки стягнення заборгованості за актами №№6, 7, 8, 9, 10 від 29.11.2019 є предметом первісного позову у даній справі та сторони взаєморозрахунки в цій частині ще не здійснили, то відповідно стягнення 1% від сум цих актів є передчасним.

Разом з тим, відповідач подав до суду платіжне доручення № 15666 від 08.05.2019 на підтвердження часткової сплати послуг генпідряду на користь Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" у розмірі 35 064,15 грн.

Суд приймає вказане платіжне доручення в якості належного доказу часткової оплати послуг генпідряду за договором. При цьому, посилання позивача на відсутність у призначенні платежу вказаного платіжного документа посилання саме на оплату послуг генпідряду суд відхиляє, оскільки призначення платежу містить посилання на договір, що суд вважає достатнім для висновку про сплату відповідачем за послуги генпідряду, адже інших підстав для сплати коштів субпідрядником на користь генпідрядника станом на дату їх оплати суд не встановив. При цьому, посилання позивача на ст. 534 ЦК України суд відхиляє, з огляду на відсутність доказів зарахування сплачених коштів в рахунок якогось іншого зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс".

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути за послуги генпідряду 13 571,70 грн. (48 635,85 грн - 35 064,15 грн).

Щодо пені та штрафу за несвоєчасне виконання робіт за актами №№6, 7, 8, 9, 10 від 29.11.2019.

У п. 3.3 договору визначено, що Субпідрядник зобов`язується виконати роботи протягом 180 календарних днів з дати отримання від Підрядника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із Підрядником Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток №3).

Відповідно до поданих позивачем доказів, вказане письмове розпорядження на початок виконання робіт викладено у листі № 658 від 03.12.2018.

Оскільки відповідач не довів протилежне, то суд вважає 03.12.2018 датою отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" вказаного розпорядження, а отже, враховуючи приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, виконати роботи відповідач був зобов`язаний до 03.06.2020 включно.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 7.2 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання робіт Субпідрядник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів Субпідрядник додатково сплачує штраф у розмірі п`яти відсотків вартості робіт з яких, з яких допущено порушення.

Отже, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню на суму 87 219,30 грн, оскільки правильний період прострочення відповідача - з 04.06.2019 по 28.11.2019. Суд звертає увагу при цьому, що день виконання робіт (29.11.2019) у період нарахування пені не включається.

Крім того, позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 24 499,78 грн за прострочення виконання робіт обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо пені у розмірі 675 680,68 грн та штрафу у розмірі 106 911,50 грн за невиконання робіт за договором на суму 2 138 230,01 грн.

За твердженнями позивача, станом на 10.04.2020 відповідачем не було виконано: 1) влаштування покриття майданчика, вертикальне планування та благоустрій (локальний кошторис на будівельні роботи № 7-1-2); 2) врізки г/ду Ду325 в існуючі газопроводи Ду1400 та Ду1200 без зупинки транспортування газу (локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Обґрунтовуючи розмір невиконаних відповідачем робіт, позивач від суми договору 7 491 732,25 грн віднімає суму виконаних субпідрядником робіт на загальну суму 5 353 502,24 грн. Натомість, прострочену суму кожного окремого виду (етапу) робіт позивач не вказав та у судовому засіданні не пояснив.

Водночас, дослідивши локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1, суд встановив, що врізки г/ду Ду325 в існуючі газопроводи Ду1400 та Ду1200 без зупинки транспортування газу є лише одним з тридцяти чотирьох найменувань видів робіт, що передбачені кошторисом, та входить до складу розділу 5 «Інші роботи» під номером 34.

Водночас, суд звертає увагу, що наявний у справі акт виконаних будівельних робіт № 9 від 29.11.2019, що складений саме на виконання локального кошторису 2-1-1, містить такий вид робіт як врізки г/ду Ду325 в існуючі газопроводи Ду1400 та Ду1200 без зупинки транспортування газу, що якраз відповідає номеру 34 локального кошторису.

Однак, вказані обставини позивачем враховані не були, у зв`язку з чим факт невиконання відповідачем робіт із врізки г/ду Ду325 в існуючі газопроводи Ду1400 та Ду1200 не підтверджений позивачем а ні по суті, а ні по вартості.

Щодо робіт з влаштування покриття майданчика, вертикального планування та благоустрою по локальному кошторису на будівельні роботи № 7-1-2, суд зазначає, що вартість невиконаних робіт в цій частині також позивачем не підтверджена.

При цьому, з огляду на листування позивача, адресоване відповідачу, щодо необхідності надання проекту та креслень щодо розташування доріг, майданчика (лист від 31.05.2019 № 464, від 14.06.2019 № 552) для виконання зобов`язань з влаштування покриття майданчика, вертикального планування та благоустрою, суд не може дійти однозначного висновку, що невиконання робіт відбулося саме з вини відповідача.

Отже, стверджуючи про невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, саме позивач мав довести конкретну вартість та види прострочених робіт з посиланням на відповідні докази, однак така вартість не може бути приблизною. Натомість, спосіб визначення вартості прострочених робіт за договором суд вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Зважаючи на викладене, здійснені позивачем нарахування пені та штрафу на суму невиконаних робіт за договором суд визнає безпідставними та відмовляє у їх задоволенні.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене вище, зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" (просп. Лобановського, 96, м. Київ, 03118, ідентифікаційний код 04715664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" (вул. Зоологічна, 4-А, офіс 139, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код 24157485) борг у розмірі 489 996,09 грн, 3% річних у розмірі 1 915,90 грн, інфляційні у розмірі 881,99 грн, пеню у розмірі 2 945,33 грн, судовий збір у розмірі 7 436,09 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 981,17 грн.

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. Зустрічний позов задовольнити частково.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" (вул. Зоологічна, 4-А, офіс 139, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код 24157485) на користь Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" (просп. Лобановського, 96, м. Київ, 03118, ідентифікаційний код 04715664) пеню у розмірі 87 219,30 грн, штраф у розмірі 24 499,78 грн, послуги генпідряду у розмірі 13 571,70 грн та судовий збір у розмірі 1 879,36 грн.

6. В іншій частині зустрічного позову відмовити.

7. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 13.10.2020

Суддя Т. Ю. Трофименко