ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
УХвала

про відкриття провадження у справі

"09" жовтня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/694/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши позовну заяву власника індивідуального бізнесу Едмундас Кубіліус, Литва до фізичної особи підприємця Бабинець Василя Васильовича, м. Виноградів про стягнення суми 191406,24грн.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про визнання арбітражного застереження, викладене в п.2 Розділу 9 №04/UKR від 07.09.2018 року укладеного між Власником індивідуального бізнесу Едмундас Кубіліус та ФОП Бабинець В.В., - таким, що не може бути виконано, а також стягнення суми 6 864 Євро, що еквівалентно станом на день подання позовної заяви до суду за курсом Національного банку України (26, 02 грн.), складає -178 601,28грн., суми 12 804,96грн., з яких 5 196,56грн. - 3% річних за користування грошовими коштами та 7 608,40грн. - інфляційні збитки за період з 01.01.2019 року по 20.12.2019 року., посилаючись на вимог положень статей 3, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 629, 655, 656, 664, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 193 Господарського кодексу України, статей 21, 22, 124 Конституції України, сгатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвекції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

За змістом ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" встановлено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

З огляду на викладені положення вбачається, що законодавець наділяє сторін спору, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, правом його передачі на вирішення третейського суду, як альтернативу звернення до компетентного суду, так і під час вирішення спору компетентним судом, до прийняття відповідного рішення.

Однак, наведене право не є безумовним, а пов`язується в першу чергу з існуванням між сторонами угоди про передачу спору на вирішення третейського суду, заявленням однією із сторін своєї волі про передачу спору на вирішення визначеного в угоді третейського суду та відсутність правових підстав для визнання компетентним судом відповідної угоди недійсною чи встановлення втрати нею чинності або ж неможливості виконання.

У статті 5 Закону "Про міжнародний комерційний арбітраж" встановлено, що ніяке судове втручання не повинно мати місце, крім як у випадках, коли воно передбачене у цьому Законі. Тому питання про неможливість виконання арбітражної угоди вирішується судом виключно у випадках, передбачених статтею 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала "патологічний характер", головним чином у наступних випадках: і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 дійшла висновку про необхідність відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, шляхом його уточнення (доповнення) такими висновками: у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті; господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди; суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

З огляду на вищенаведене, судом приймається до розгляду вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу, а в частині визнання арбітражного застереження таким, що не може бути виконано буде вирішено судом при наявності заперечень відповідача з цього приводу.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

За вимогами ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справи, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За правилами ст. 250 Кодексу, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали позовної заяви, оцінивши предмет та підстави позову, керуючись нормами ст. 247 ГПК України, суд прийшов до висновку, що дана справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Позовна заява подана і оформлена у порядку, передбаченому ст.ст.161 - 164 ГПК України.

Підстав для відмови у відкритті провадження у справі або для повернення позовної заяви з наданих суду матеріалів не вбачається.

Керуючись ст. 12, 162, 176, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Відкрити спрощене позовне провадження у справі за позовом власника індивідуального бізнесу Едмундас Кубіліус, Литва до фізичної особи підприємця Бабинець Василя Васильовича, м. Виноградів про стягнення суми 191406,24грн..

Розгляд справи № 907/694/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Визначити відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Встановити сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачем) та заперечень (відповідачем) (якщо такі будуть подані) не пізніше 20.11.2020 р.

Відповідно до вимог ст. 169 ГПК України встановити учасникам справи обов`язок подавати суду заяви, клопотання і заперечення щодо процесуальних питань тільки у письмовій формі.

Направити копію ухвали сторонам у справі.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://zk.arbitr.gov.ua/sud5008/gromadyanam/csz/.

Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала підписана 09.10.2020 та оскарженню не підлягає.

Суддя Ремецькі О.Ф.