ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2063/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом приватного підприємства „Родоніт до товариства з обмеженою відповідальністю „Віс терра про стягнення 125 082,13 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Родоніт (далі по тексту ПП „Родоніт) звернулось до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Віс терра (далі по тексту ТОВ „Віс терра) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 125 082,13 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 85 000,00 грн., 15% річних у розмірі 30 322,05 грн., збитків від інфляції у розмірі 9760,08 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами дилерського договору №33-ВН від 16.03.2018р. в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.

Ухвалою суду від 17.08.2020р. дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження; встановлено відповідачу 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; встановлено позивачу 5-ти денний строк з дня вручення відзиву на позов для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу триденний строк з дня вручення відповіді на відзив для подання заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. ч. 5, 9 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. У випадку, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності, суд не бере до уваги показання свідка.

ТОВ „Віс терра було повідомлено про розгляд господарським судом даної справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням, з якого вбачається, що ухвала суду від 17.08.2020р. була вручена відповідачеві 29.08.2020р. Оскільки ТОВ „Віс терра не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

16.03.2018р. між ПП „Родоніт (Постачальник) та ТОВ „Віс терра (Дилер) було укладено дилерський договір №33-ВН, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого сторони домовились, що Постачальник визнає ТОВ „Віс терра своїм офіційним Дилером у сфері продажу регуляторів росту рослин на умовах, визначених даним договором. Дилер купує товари у Постачальника за свій рахунок та здійснює продаж від свого імені, діючи на правах незалежного торговця як по відношенню до Постачальника, так і відносно третіх осіб, враховуючи застереження, викладене у п. 2.2, 2.2.1. договору.

Згідно з п. 2.3 дилерського договору №33-ВН від 16.03.2018р. сторони домовились, що оплата товару здійснюється Дилером шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах Постачальника в договорі, у строки та на умовах, визначених у специфікаціях (відстрочка платежу) та рахунках-фактурах (100 % передоплата) Постачальника, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 4.9 дилерського договору №33-ВН від 16.03.2018р. право власності та ризик випадкового пошкодження або знищення товару переходить до Дилера у момент фактичного отримання товару. Передача товару підтверджується підписанням видаткових накладних, які є невід`ємними частинами договору (підписанням видаткової накладної Дилер підтверджує отримання ним рахунку-фактури Постачальника на оплату товару, визначеного в такій видатковій накладній).

Положеннями п. 6.3 дилерського договору №33-ВН від 16.03.2018р. визначено, що у випадку порушення термінів оплати, встановлених в рахунках-фактурах Постачальника згідно з п.2.3 цього договору, Дилер сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, а також 15 % річних від простроченої суми оплати за весь час такого прострочення.

Відповідно до п. п. 10.2, 10.3 дилерського договору №33-ВН від 16.03.2018р. цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.2018р. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

На виконання умов дилерського договору №33-ВН від 16.03.2018р., укладеного між сторонами по справі, ПП „Родоніт було поставлено ТОВ „Віс терра товар на загальну суму 93 576,96 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №305 від 25.04.2018р. При цьому, позивачем було виставлено відповідачеві рахунок на оплату замовлення №329 від 25.04.2018р. на суму 93 576,96 грн., який є дійсним протягом трьох робочих днів з моменту його виставлення.

28.04.2020р. ПП „Родоніт звернулось до ТОВ „Віс терра із претензією №20-04, відповідно до якої просило сплатити заборгованість за дилерським договором №33-ВН від 16.03.2018р. у розмірі 93 576,96 грн.

З виписки по банківському рахунку ПП „Родоніт вбачається, що 12.05.2020р. ТОВ „Віс терра було перераховано на рахунок позивача заборгованість у розмірі 8 576,96 грн.

27.05.2020р. звернулось до ТОВ „Віс терра із повторною претензією №22/1-05, відповідно до якої просило сплатити заборгованість за дилерським договором №33-ВН від 16.03.2018р. у розмірі 85 000,00 грн.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ТОВ „Віс терра про стягнення заборгованості у загальному розмірі 125 082,13 грн., позивачем було наголошено, що відповідачем у порушення прийнятих на себе за умовами дилерського договору зобов`язань не було у повному обсязі оплачено вартість поставленого товару, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, в порушення наведених норм закону ТОВ „Віс терра не було у повному обсязі оплачено позивачеві вартість поставленого згідно умов дилерського договору №33-ВН від 16.03.2018р. товару, в результаті чого станом на момент вирішення даного спору у відповідача наявна заборгованість у розмірі 85 000,00 грн.

З викладених обставин, позовні вимоги ПП „Родоніт до ТОВ „Віс терра про стягнення суми основного боргу у розмірі 85 000,00 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

З посиланням на умови п. 6.3 дилерського договору №33-ВН від 16.03.2018р., а також приписи чинного законодавства ПП „Родоніт було нараховано відповідачу до сплати 15% річних у розмірі 30 322,05 грн., які були нараховані на суму боргу у розмірі 93 576,96 грн. протягом періоду з 28.04.2018р. по 12.05.2020р., а також на суму основного боргу у розмірі 85 000,00 грн. протягом періоду з 12.05.2020р. по 30.06.2020р. Крім того, позивачем було заявлено до стягнення збитки від інфляції у розмірі 9760,08 грн., які були нараховані на суму основного боргу у розмірі 93 576,96 грн. протягом періоду з 28.04.2018р. по 12.05.2020р.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок 15% річних, господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість. Викладене має наслідком необхідність задоволення позовних вимог ПП „Родоніт до ТОВ „Віс терра шляхом присудження до стягнення на користь позивача 15% річних у розмірі 30 322,05 грн.

Перевіривши здійснений ПП „Родоніт розрахунок збитків від інфляції, господарський суд зазначає, що правильним розміром збитків від інфляції є сума 10 397,95 грн. Враховуючи відсутність у суду права виходити за межі позовних вимог, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення із відповідача на користь позивача збитків від інфляції у розмірі 9760,08 грн. відповідно до розрахунку позивача.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, позов приватного підприємства „Родоніт до товариства з обмеженою відповідальністю „Віс терра підлягає задоволенню шляхом присудження до стягнення на користь позивача суми основного боргу у розмірі 85 000,00 грн., 15% річних у розмірі 30 322,05 грн., збитків від інфляції у розмірі 9760,08 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Віс терра /67620, Одеська область, Біляївський район, с. Вигода, вул. Комарова, 1-В; ідентифікаційний код 41723776/ на користь приватного підприємства „Родоніт /02072, м. Київ, вул. Є.Чавдар, 1, офіс 8; ідентифікаційний код 21667731/ суму основного боргу у розмірі 85 000,00 грн. /вісімдесят п`ять тисяч грн.. 00 коп./, 15% річних у розмірі 30 322,05 грн. /тридцять тисяч триста двадцять дві грн. 05 коп./, збитки від інфляції у розмірі 9760,08 грн. /дев`ять тисяч сімсот шістдесят грн. 08 коп./, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. /дві тисячі сто дві грн. 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2020 р.

Суддя С.П. Желєзна