СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. Справа № 922/1013/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,

позивач - представник Товариства з обмеженою відповідальністю Новакорм Крайз О.І. на підставі ордеру № 000026 від 02.01.2019,

відповідач- представник Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства Охоче Пекаренін А.А. на підставі ордеру №1020281 від 16.03.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" (вх.№ 1892)

на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020

у справі №922/1013/20, ухвалене суддею Бураковою А.М. в приміщенні господарського суду Харківської області 09.07.2020 о 12:30 (повний текст рішення складено 16.07.2020),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм", м. Харків,

до відповідача Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче", с. Охоче

про стягнення 618701,46 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.06.2020 позов задоволено. Стягнуто з Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" штрафну неустойку у розмірі 430224,69 грн, 3% річних у розмірі 47210,91 грн, інфляційні збитки у розмірі 141265,86 грн та 9280,52 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" про розподіл судових витрат задоволено частково. Ухвалено у справі № 922/1013/20 додаткове рішення. Стягнуто з Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 54314,50 грн. В решті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" про розподіл судових витрат відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням місцевого господарського суду, Сільськогосподарське приватне акціонерне товариство "Охоче" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 у справі №922/1013/20 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 54314,50 грн, а в іншій частині оскаржуване додаткове рішення - залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 у справі №922/1013/20; призначено справу до розгляду на 02 вересня 2020 року, про що повідомлено учасників справи в порядку статей 120, 268 Господарського процесуального кодексу України.

18.08.2020 до апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7723), в якому він заперечує проти доводів апелянта, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 у справі №922/1013/20. Крім того, представник позивача просить надати час протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції для подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та розподілити такі витрати. До вказаного відзиву додано попередній розрахунок судових витрат в апеляційному провадженні позивача у справі № 922/1013/20 на суму 9446,00 грн (т.3, а.с. 80-81).

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 02.09.2020 з розгляду апеляційної скарги Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" розпочалось за участю представників сторін. Присутній представник апелянта надав пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги. Представник позивача зазначив про законність та обґрунтованість додаткового рішення місцевого господарського суду та заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 02.09.2020 відповідно до вимог частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 06.10.2020 до 15:20 год.

05.10.2020 до суду апеляційної інстанції від представника відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Новакорм" (вх. № 9440), в якому апелянтом додатково зазначено про те, що сума задоволених судом витрат на правову допомогу є неспівмірною з ринковими цінами адвокатських послуг. А тому, відповідач вважає, що такі витрати мають бути покладені на позивача.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2020 у зв`язку з відпусткою судді Пуль О.А. здійснено повторний розподіл судової справи №922/1013/20 та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду: головуючий суддя Лакіза В.В., Здоровко Л.М., Геза Т.Д.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 06.10.2020 присутній представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив суд її задовольнити, скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 у справі №922/1013/20 в частині задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат, в іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін. Присутній в судовому засіданні представник позивача, заперечуючи проти доводів апелянта з підстав, зазначених у відзиві на неї, зазначивши про законність та обґрунтованість додаткового рішення місцевого господарського суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 у справі №922/1013/20 - залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Новакорм", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" штрафну неустойку у розмірі 820605,18 грн, 3% річних у розмірі 88354,35 грн, інфляційні збитки у розмірі 331141,79 грн.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник ТОВ "Новакорм" адвокат Крайз О.І. просив надати час для подання доказів протягом п`яти днів з моменту прийняття рішення про понесені судові витрати та ухвалити додаткове рішення, яким судові витрати розподілити (т. 1, а.с. 1-2).

До вказаної заяви додано попередній розрахунок суми судових витрат позивача на суму 127230,52 грн, що включає складання позову з урахуванням проведення розрахунку штрафних санкцій, відсотків річних та інфляції, аналізу документів, відправка копії відповідачу, подання до суду 66122,00 грн; участь у судовому засіданні з урахуванням часу на прибуття до суду та очкування (складність: перша інстанція) (орієнтовано 3 судових засідань) 42507,00 грн; судовий збір 18601,52 грн (т.1, а.с. 11).

Водночас, 04.06.2020 позивач представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача штрафну неустойку у розмірі 430224,69 грн, 3% річних у розмірі 47210,91 грн, інфляційних збитків у розмірі 141265,86 грн, яка прийнята судом. Окрім цього, просив вирішити питання щодо повернення зайво сплаченого судового збору (т.2, а.с. 168-169).

25.06.2020 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про задоволення позову (т.2, а.с.249-254).

30.06.2020 до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат та покласти витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 108629,00 грн на позивача (т.2, а.с. 236).

Враховуючи, що до закінчення судових дебатів представником позивача було зроблено заяву про надання доказів на підтвердження розміру понесених ТОВ "Новакорм" витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд, керуючись приписами статті 221 Господарського процесуального кодексу України, прийняв заяву ТОВ "Новакорм" про розподіл судових витрат у справі № 922/1013/20 та призначив її до розгляду (т.2, а.с. 268-269).

Як встановлено судом першої інстанції, в підтвердження факту понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи надано наступні документи: договір №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019; додаток до договору №300620/НК від 02.01.2019; додаткову угоду від 23.03.2020 до договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019; додаткову угоду від 26.06.2020 до договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019; акт прийому-здачі наданих послуг від 26.06.2020 за договором №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 (т.2, а.с. 260-265)

Так, 02.01.2019 між Адвокатським об`єднанням "ЛОУ УОЛВС" в особі голови Крайза О.І. (далі Адвокатське об`єднання) та ТОВ "Новакорм" (далі клієнт) укладено договір №300620/НК про надання правової допомоги (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати їй правову допомогу на умовах передбачених договором.

Вартість послуг визначається відповідно до затраченого часу. Час, затрачений на надання послуг, визначається відповідно до додатку 1 до договору, що є невід`ємною частиною договору. Ціна однієї години затраченого часу на надання послуг дорівнює розміру однієї мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, що визначається відповідно до закону на 01 січня року, в якому надаються послуги. Загальна сума наданих послуг визначаються сторонами в акті наданих послуг (пункт 4.1 договору).

За результатами надання юридичної допомоги складається акт наданих послуг, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується перелік наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги та її вартість (п. 4.4 договору).

Згідно з пунктами 4.5, 4.6 договору, сума, яка визначається на підставі пункту 4.1 договору, є гонораром Адвокатського об`єднання за надання професійної правничої допомоги та поверненню не підлягає. Винагорода сплачується клієнтом шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання або у будь-який інший незаборонений законом спосіб.

Надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги за договором здійснюється на підставі додаткових угод до договору, котрими визначається обсяг послуг, що надаються та строк їх оплати (п. 5.1 договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п. 7.1 договору).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений пунктом 7.1 договору, та діє до 30 червня 2020 року включно, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (п. 7.2 договору).

Додатковою угодою від 23.03.2020 до договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 встановлено, що Адвокатське об`єднання зобов`язується надати наступні послуги: підготувати позовну заяву до СПРАТ "Охоче" щодо стягнення штрафних санкцій за порушення зобов`язання щодо оплати товару у строк за договором поставки від 01.07.2016 № 01-07, здійснити аналіз судової практики розгляду спорів, що виникають із аналогічних правовідносин, підготувати інші процесуальні документи, подання до суду, відправити копії документів відповідачу;

- здійснювати представництво у встановленому законом порядку інтересів клієнта в Господарському суді Харківської області у справі за позовом ТОВ "Новакорм" до СПРАТ "Охоче" щодо стягнення штрафних санкцій за порушення зобов`язання щодо оплати товару у строк за Договором поставки № 01-07 від 01.07.2016 (т.2, а.с.263).

Додатковою угодою від 26.06.2020 до договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 внесено зміни до пункту 7.2 договору про надання правової допомоги, відповідно до яких строк дії договору продовжено до 30 червня 2021 року включно (т.2, а.с. 264).

26.06.2020 між Адвокатським об`єднанням і клієнтом складено Акт прийому-здачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 300620/НК від 02.01.2019, відповідно до якого вартість послуг за договором наданих Адвокатським об`єднання становить: за складання позовної заяви у справі, аналіз судової практики у спорах, що виникли з аналогічних правовідносин, надання усних консультацій, складання процесуальних документів у справі № 922/1013/20 (7 годин) - 66 122,00 грн; за участь у судових засіданнях у справі № 922/1013/20 (4,5 години) 42507,00грн.

З урахуванням коефіцієнтів, що застосовуються до кожного виду послуг, визначених у додатку до договору №300620/НК від 02.01.2019, до наданої послуги застосовано коефіцієнт х2 (ціна позову > 100 тис. грн).

Згідно зазначеного акту вартість 1 години наданих послуг становить 4723,00 грн, з урахуванням розміру, визначеного відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2020" (т.2, а.с. 265).

Заперечуючи проти заяви ТОВ "Новакорм" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, 08.07.2020 СПРАТ "Охоче" подало відзив до суду першої інстанції, в якому просило зменшити розмір судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню у сумі 1000,00 грн (т.3, а.с. 1-5).

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказує на те, що позивачем надано додаток до договору №300620/НК від 02.01.2019, проте не підтверджено, що саме про цей додаток вказано у пункті 4.1 договору про надання правової допомоги. Крім того, на думку відповідача, позивачем безпідставно визначено час на складання позовної заяви 7 годин, а також на участь у судових засіданнях 4,5 години, тоді як підготовка позовної заяви не повинна була зайняти більше 30 хвилин, а на участь у судових засіданнях адвокат не витратив і однієї години. Відповідач наголошував на необхідності дослідити протоколи судових засідань та встановити час витрачений представником відповідача.

09.07.2020 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване додаткове рішення про часткове заяви ТОВ "Новакорм" про розподіл судових витрат (т.3, а.с.22-29).

Вказане додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 54314,50 грн, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного судового рішення не надано оцінки запереченням відповідача, викладених у відзиві на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, а саме: щодо доданого додатку до договору №300620/НК від 02.01.2019; витраченого адвокатом часу для складання позовної заяви та участі у судових засіданнях.

На думку апелянта, обсяг наданих послуг Адвокатським об`єднанням у суді першої інстанції, витрачений час на надання таких послуг (підготовка справи до розгляду у суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, тривалість судових засідань) не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності її розміру, та становить надмірний тягар для відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Предметом апеляційного оскарження є додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 у справі №922/1013/20, яким заяву ТОВ "Новакорм" про розподіл судових витрат задоволено частково та стягнуто зі СПРАТ "Охоче" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 54314,50 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом із тим згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вже було зазначено вище, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано для долучення до матеріалів справи: виписку з ЄДРПОУ щодо АО "ЛОУ УОЛВС" на підтвердження повноважень адвоката Крайза О.І.; копію договору №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 із додатком; копію додаткової угоди від 23.03.2020 до договору № 300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019; копію додаткової угоди від 26.06.2020 до договору №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019; копію акта прийому-здачі наданих послуг від 26.06.2020 за договором №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання Адвокатським об`єднанням професійної правничої допомоги позивачу у даній справі, виходячи з такого.

Так, між позивачем та Адвокатським об`єднанням був укладений договір №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019, який по суті є договором комплексного юридичного обслуговування та яким передбачено повноваження Адвокатського об`єднання представляти у встановленому порядку інтереси клієнта в судових органах, зокрема, господарських судах.

У додатку до договору №300620/НК від 02.01.2019 сторонами узгоджені ставки розрахунку часу надання послуг.

Судова колегія зазначає, що вказаний додаток містить посилання на договір №300620/НК; відомості, необхідні для визначення вартості послуг у відповідності до пункту 4.1 договору №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019, зокрема, щодо орієнтованого часу, необхідного для надання окремих юридичних послуг; підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Отже, у відповідності до пункту 8.2 договору №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 цей додаток є невід`ємною частиною договору та має юридичну силу.

За таких обставин, необґрунтованими є твердження апелянта про те, що відсутні підстави вважати, що доданий позивачем додаток до договору №300620/НК від 02.01.2019 підлягає застосуванню під час визначення вартості послуг на підставі пункту 4.1 договору №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 .

У додатковій угоді від 23.03.2020 до договору №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019, яка в силу пункту 8.2 договору, є його невід`ємною частиною, сторони узгодили обсяг послуг, що має надати Адвокатське об`єднання: скласти позовну заяву про стягнення штрафних санкцій зі СПРАТ "Охоче" за договором поставки від 01.07.2016 № 01-07, здійснити аналіз судової практики розв`язання спорів, що виникли з аналогічних правовідносин; підготувати інші процесуальні документи, подання до суду, відправлення копій документів відповідачу; здійснювати представництво інтересів клієнта у Господарському суді Харківської області.

В акті прийому-здачі наданих послуг від 26.06.20209 зазначено, що послуги для клієнта за додатковою угодою від 23.03.2020 до договору №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019, а саме, послуги, пов`язані із розглядом справи №922/1013/20 за позовом ТОВ "Новакорм" до СПРАТ "Охоче" про стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних збитків за договором поставки від 01.07.2016 № 01-07 надані Адвокатським об`єднанням.

Вказаний акт містить детальний опис робіт (наданих послуг), їх виду, із зазначенням часу надання правничої допомоги, затраченого на їх надання, вартості та порядку формування такої вартості.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши надані позивачем докази витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає надані докази такими, що підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що чинне господарське процесуальне законодавство не ставить у залежність розподіл витрат особи на професійну правничу допомогу, на користь якої ухвалено рішення, від факту оплати нею цих послуг на рахунок адвоката.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Як вірно зазначає апелянт, у зазначеній вище постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено також правову позицію, що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У даній справі відповідач звернувся до суду із заявою про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн. Вказана заява обґрунтована тим, що обсяг наданих послуг Адвокатським об`єднанням та витрачений час на надання цих послуг не відповідають критеріям реальності таких витрат, розумності їх розміру. Зокрема, на підтвердження таких доводів відповідачем викладено заперечення щодо витраченого адвокатом часу для складання позовної заяви - 7 годин, участі у судових засіданнях 4,5 години, тоді як, на його думку, підготовка позовної заяви зайняла у представника позивача не більше 30 хвилин, а на участь у судових засіданнях ним витрачено не більше 1 години.

Дослідивши зміст апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта зводяться до того, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного судового рішення про розподіл судових витрат залишено поза увагою вищенаведені заперечення відповідача. Тобто, доводи апелянта містять аналогічний зміст щодо недоведеності витраченого адвокатом часу для надання правової допомоги позивачу під час супроводження даної справи у суді першої інстанції.

Надаючи оцінку вказаним твердженням апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до пункту 4.1 договору про надання правової допомоги вартість послуг визначається відповідно до затраченого часу. Час, затрачений на надання послуг, визначається відповідно до додатку 1 до договору, що є невід`ємною частиною договору. Ціна однієї години затраченого часу на надання послуг дорівнює розміру однієї мінімальній заробітній платі у місячному розмірі, що визначається відповідно до закону на 01 січня року в якому надаються послуги. Загальна сума наданих послуг визначаються сторонами в акті наданих послуг.

У додатку до цього договору визначено орієнтований час для надання, зокрема, таких послуг під час супроводження справи у суді: складання позовної заяви 7 годин; аналіз судової практики 5 годин; надання усних консультацій, без вивчення документів - 1,5 година, з вивченням документів 3 години; складання пояснень, заперечень, клопотань тощо 3 години; участь у судовому засіданні з урахуванням часу за прибуття до суду та очікування (складність, перша інстанції) 1,5 години, з урахуванням часу очікування початку судового засідання, в тому числі у разі якщо судове засідання не відбулось не з вини представника.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ТОВ "Новакорм" до СПРАТ "Охоче" про стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних збитків за договором поставки від 01.07.2016 № 01-07 складена та підписана представником позивача адвокатом Крайз О.І.

Також матеріалами справи підтверджується, що представником позивача, окрім позовної заяви, було подано для долучення до матеріалів справи: заяву про усунення недоліків із додатками на виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 07.04.2020 про залишення позову без руху; заяву про зменшення розміру позовних вимог, яку подано з урахуванням заперечень відповідача щодо правильності здійснених розрахунків з підстав невірного визначення строку оплати товари та поза межами строку позовної давності; заперечення на клопотання позивача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог; заперечення на клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи (т.2, а.с. 130, 168-169, 232-233).

Дослідивши протоколи судових засідань, суд апеляційної інстанції зазначає, що представник позивача був присутнім у судових засіданнях Господарського суду Харківської області 14.05.2020, 28.05.2020, 04.06.2020, 18.06.2020, 25.06.2020.

Актом прийому-здачі наданих послуг від 26.06.2020 встановлено, що вартість послуг за договором наданих Адвокатських об`єднанням склала:

- складання позовної заяви у справі, аналіз судової практики у спорах, що виникли з аналогічних правовідносин, надання усних консультацій, складання процесуальних документів у справі № 922/1013/20: затрачено 7 годин * 2 (ціна позову більше 100тис.грн) = 66 122, 00грн;

Участь у судових засіданнях у справі №922/1013/20: затрачено 4,4 години * 2 (ціна позову більше 100тис.грн) = 42507,00 16 грн.

В акті прийому-здачі наданих послуг зазначено, що вартість 1 (однієї) години наданих послуг з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" від 14.11.2019 становить 4723,00грн.

У клієнта претензій до якості наданих послуг немає. Цей акт є підставою для проведення взаємних розрахунків між Адвокатським об`єднанням та клієнтом.

Таким чином, акт містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським об`єднанням, із зазначенням часу надання правничої допомоги.

Посилання апелянта на те, що в акті прийому-здачі наданих послуг від 26.06.2020 завищено затрачений час на складання позовної заяви Адвокатським об`єднанням (7 годин), спростовуються тим, що в цьому акті зазначено витрачений час для надання декількох послуг, а саме: складання позовної заяви у справі, аналіз судової практики у спорах, що виникли з аналогічних правовідносин, надання усних консультацій, складання процесуальних документів у справі № 922/1013/20.

При цьому, за умовами додатку до договору №300620/НК від 02.01.2019 орієнтований час надання вказаних послуг складає 16,5 години.

Враховуючи вищевикладене, апелянтом не доведено, що для написання позовної заяви у даній справі, що пов`язане із необхідністю дослідити значну кількість документів задля здійснення розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних збитків, аналізу судової практики у даній категорії спору, надання усних консультацій та складання інших процесуальних документів по справі, Адвокатським об`єднанням не було затрачено 7 годин.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що у спірних правовідносинах співмірним із складністю справи і сталою судовою практикою, є обґрунтованим затрачений Адвокатським об`єднанням час на надання таких послуг 7 годин.

Також в акті прийому-здачі наданих послуг від 26.06.2020 передбачено участь адвоката у судових засіданнях у даній справі в загальній кількості затрачених годин 4,5 години. Вказаний витрачений час судова колегія вважає обґрунтованим, оскільки як вбачається із матеріалів справи, були проведені 5 судових засідань, в яких адвокат позивача був присутній, з урахуванням часу очікування початку судового засідання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта як на підставу для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, що надані позивачем докази не підтверджують обсяг витраченого часу на надання послуг з надання професійної правової допомоги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Таким чином, ні під час вирішення питання про розподіл судових витрат у суді першої інстанції, ні під час перегляду додаткового рішення судом апеляційної інстанції, відповідачем не доведено неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Водночас, в апеляційній скарзі скаржник не розрізняє поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Натомість, судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення правильно враховано висновки об`єднаної палати Верховного Суду, які викладені у тій же постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач заявив до стягнення з відповідача 108629,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Однак, суд першої інстанції беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тощо, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 54314,50 грн, виходячи з такого.

Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору поставки від 01.07.2016 №01-07 щодо своєчасної оплати отриманого від позивача товару. При цьому, відповідач не заперечував факт отримання товару за вказаним договором поставки.

Тобто, даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, спір відноситься категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору купівлі-продажу (поставки). У спорах такого характеру, за відсутності особливостей поставки товару у спірних правовідносинах, відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту поставки товару і його оплати, судова практика є сталою (тим більше, що відповідач навіть не заперечує поставку).

Спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Крім того, незважаючи на значну суму позову 618701,46 грн, враховуючи характер даного спору щодо стягнення заборгованості за договором поставки, без будь-яких особливостей поставки товару у спірних правовідносинах, для Адвокатського об`єднання дана справа є звичайним розрахунковим спором.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що невиправданим видається застосування Адвокатським об`єднанням подвійної ставки послуг адвоката за одну годину (4723,00 грн * 2 = 9446,00 грн) з огляду на надання правової професійної допомоги у даній справі незначної складності, хоча й сума позову складає більше 100тис.грн.

Судова колегія зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, однак, суд має оцінити рівень адвокатських витрат з урахуванням того, чи є їх сума обґрунтованою.

Відтак, здійснюючи розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, керуючись критерієм розумності розміру адвокатських витрат, з урахуванням обставин справи, суд першої інстанції правомірно виходив із встановленої договором №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 ставки послуг Адвокатського об`єднання за одну годину у розмірі 4 723,00грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в загальній кількості достатнім, об`єктивним і співмірним зі складністю справи є затрачений час Адвокатського об`єднання у кількості 11,5 годин.

Судова колегія зазначає, що 11,5 годин витраченого Адвокатським об`єднанням часу * встановлену договором №300620/НК про надання правової допомоги від 02.01.2019 ставку послуг Адвокатського об`єднання за одну годину у розмірі 44723,00грн становлять співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 54314,50 грн.

Апелянтом не враховано те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, що повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними у зазначених постановах Верховного Суду. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

Натомість у справі, що переглядається, судом першої інстанції вирішено питання про розподіл судових витрат, де суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України з власної ініціативи може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу та не ставиться питання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу за клопотанням іншої сторони.

Висновки суду першої інстанції відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 про застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням доводів касаційної скарги.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 у справі №922/1013/20 виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче".

Наведене свідчить, що доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваного додаткового рішення в оскаржуваній частині не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване додаткове рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскаржуваній частині.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" без задоволення, а додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 у справі №922/1013/20 - без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче" залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2020 у справі №922/1013/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.10.2020.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко