ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1209/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/1209/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ (04114, м.Київ, вул. Автозаводська, 72-А; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК (68001, Одеська обл., ч. Чорноморськ, вул. Промислова, буд. 1; )

Про стягнення 90199,57 грн.

Представники:

від позивача: Лоб І.В., адвокат до довіреністю

від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК про стягнення 90199,57 грн.

Позовні вимоги позивача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №05/11-01 від 05 листопада 2018 року та направлено на стягнення загальної суми боргу у розмірі 65980,34 грн., 3% річних у розмірі 2666,37 грн., інфляційних втрат у розмірі 3154,28 грн., штрафу у розмірі 6598,04 грн. та пені у розмірі 11800,54 грн.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, позивачем було заявлено клопотання вх.№ ГСОО 11077/20 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ просило суд провести судове засідання в приміщенні Господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.05.2020р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1209/20. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "02" червня 2020 р. о 12:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду та із врахуванням Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020р. №540-ІХ Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву та із врахуванням Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020р. №540-ІХ. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив та із врахуванням Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020р. №540-ІХ. Викликано учасників справи у засідання на 02.06.2020р. о 12:30. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ задоволено. Доручено Господарському суду Київської області забезпечити проведення судового засідання у справі №916/1209/20 02 червня 2020р. о 12:30 в режимі відеоконференції. У судовому засіданні в режимі відеоконференції братиме участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ. Зобов`язано позивача направити уповноваженого представника до Господарського суду Київської області для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

01.06.2020р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Крім того, у поданому відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК просило суд розглянути справу за його відсутності.

Також, 01.06.2020р. до господарського суду Одеської області відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності.

02.06.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло письмове повідомлення, відповідно до якого було зазначено, що у відповідача змінилась реєстраційна адреса юридичної особи. Також позивачем було надано докази скерування позовної заяви з додатками на нову реєстраційну адресу відповідача.

02.06.2020р. представник позивача у судовому засіданні заявив клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2020р. відкладено розгляд справи по суті на "24" червня 2020 р. о 12:30. Викликано представників сторін у судове засідання для розгляду справи по суті на "24" червня 2020 р. о 12:30. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ задоволено. Доручено Господарському суду Київської області забезпечити проведення судового засідання у справі №916/1209/20 24 червня 2020р. о 12:30 в режимі відеоконференції.

24.06.2020р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява, відповідно до якої останній просив суд розглянути справу, яка призначена на 24.06.2020р. о 12:30 за відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.06.2020р. повідомлено відповідача по справі №916/1209/20: Товариство з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК про судове засідання, яке відбудеться "04" серпня 2020 р. о 09:30.

25.06.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив.

25.06.2020р. господарський суд одержав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, згідно з яким позивач просив суд забезпечити проведення судового засідання у справі №916/1209/20, яке призначене на "04" серпня 2020р. о 09:30, в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.06.2020р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ від 25.06.2020р. задоволено. Доручено Господарському суду Київської області забезпечити проведення судового засідання у справі №916/1209/20 04 серпня 2020р. о 09:30 в режимі відеоконференції.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК заперечує проти заявлених вимог позивача та просить суд застосувати строки позовної давності.

У судовому засіданні 06.10.2020 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 08.10.2020р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

05 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК (покупець) було укладено Договір №05/11-01 (надалі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити товар покупцеві, покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 3.2. Договору, днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками відповідних накладних.

Згідно до п. 3.4. Договору, перехід права власності на товар відбувається в момент отримання покупцем відповідної партії товару.

Положеннями п. 4.1. Договору узгоджено умови оплати: 30% вартості товару оплачується покупцем шляхом передоплати при наданні покупцем постачальнику заявки на поставку; 70% вартості товару оплачується покупцем протягом 21 календарного дня з дня отримання товару.

Відповідно до п. 4.2. Договору, ціни на товар, зазначені в Договорі та встановлені на момент його підписання. Сторони погоджуються, що ціни на товар, які зазначені у Договорі, вказані в національній валюті України, у той же час вони визначені, виходячи із комерційного (договірного) міжбанківського курсу гривні до євро на день підписання Договору, який складає 32,2 гривні за 1 євро.

У зв`язку з тим, що постачальник згідно умов Договору надає покупцю можливість оплатити товар шляхом розстрочення платежу частинами 30% та 70% від вартості товару, який вказано у Договорі та коливанням курсу євро до гривні. Сторони погоджуються про корегування цін на неоплачені товари, які вказані в Договорі. Корегування здійснюється шляхом підписання протоколів погодження цін. Після підписання протоколу погодження цін покупець зобов`язаний оплатити вартість товару за вказаною у протоколі ціною у строк, визначений Договором.

Згідно до п. 4.3. Договору, зобов`язання покупця з розрахунку за товар вважаються виконаними з моменту фактичного зарахування грошової суми на рахунок постачальника.

Відповідно до п. 4.6. Договору, підписанням цього Договору сторони свідчать, що всі поставки товару і розрахунки відбуваються в рамках цього Договору, навіть за відсутності посилання на цей Договір в первинних бухгалтерських документах.

Положеннями п. 7.2. Договору визначено, що у разі невиконання покупцем термінів оплати, згідно п. 4.1. даного Договору більш ніж 2 банківських днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від сум заборгованості на момент оплати, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від сум заборгованості за кожен день прострочення платежу, включаючи день оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ на виконання умов Договору №05/11-01 від 05.11.2018р. було поставлено товар на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК на загальну суму 425523,94 грн. відповідно до наступних видаткових накладних:

- КИ 00069465 від 22.11.2018р. на суму 114817,22 грн.,

- КИ 00070885 від 28.11.2018р. на суму 177203,22 грн.,

- КИ 00071832 від 30.11.2018р. на суму 133503,50 грн.

Позивачем було зазначено суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК не розрахувався за поставлений товар.

Як пояснює позивач, від Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК після укладання договору надійшла оплата товару, згідно банківських виписок:

- платіжне доручення № 41 від 06.11.2018р. на суму 126543,60 грн.,

- платіжне доручення № 79 від 04.12.2018р. на суму 20000,00 грн.,

- платіжне доручення № 85 від 07.12.2018р. на суму 10000,00 грн.,

- платіжне доручення № 101 від 21.12.2018р. на суму 53000,00 грн.,

- платіжне доручення № 754 від 03.01.2019р. на суму 30000,00 грн.,

- платіжне доручення № 72 від 15.01.2019р. на суму 20000,00 грн.,

- платіжне доручення № 89 від 23.01.2019р. на суму 40000,00 грн.,

- платіжне доручення № 108 від 11.02.2019р. на суму 30000,00 грн.,

- платіжне доручення № 110 від 13.02.2019р. на суму 30000,00 грн.

Отже, загальна сума оплаченого товару становить грошову суму у розмірі 359543,60грн.

Позивачем було зазначено суду, що загальна сума неоплаченого товару по Договору №05/11-01 від 05.11.2018р. складає 65980,34 грн.

Також, позивачем було зазначено суду, що рішенням господарського суду Одеської області по справі №916/3487/19 оплати згідно до платіжних доручень №132 від 28.02.2019р. на суму 40000,00 грн., №547 від 14.03.2019р. на суму 25800,00 грн. та №549 від 15.03.2019р. на суму 181,00 грн. було зараховано в оплату боргу, який виник за відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК по Договору №11/02-01 від 11.02.2019р.

Позивачем пояснено суду, що кошти, згідно платіжних доручень №132 від 28.02.2019р. на суму 40000,00 грн., №547 від 14.03.2019р. на суму 25800,00 грн. та №549 від 15.03.2019р. на суму 181,00 грн. надійшли від боржника одноразово, а тому позивачем, керуючись рішенням суду по справі №916/3487/19 були зараховані по Договору №11/02-01 від 11.02.2019р.

Отже, приймаючи до уваги неналежне виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №05/11-01 від 05.11.2018р., позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 11800,54 грн. (розрахунок проведено на суму боргу 65980,34 грн. за період з 24.12.2018р. по 24.06.2019.) та заявлено до стягнення штраф у розмірі 6598,04 грн.

Також, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат на суму 3154,28 грн. та 3% річних на суму 2666,37 грн.

Позовні вимоги позивача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №05/11-01 від 05 листопада 2018 року та направлено на стягнення загальної суми боргу у розмірі 65980,34 грн., 3% річних у розмірі 2666,37 грн., інфляційних втрат у розмірі 3154,28 грн., штрафу у розмірі 6598,04грн. та пені у розмірі 11800,54 грн.

Надаючи відзив на позовну заяву, відповідачем було зазначено суду, що позивач сам підтверджує, що за договором № 05/11-01 від 05 листопада 2018 року було перераховано, у тому числі 65981 грн. (платіжне доручення № 132 від 28.02.2019р. на суму 40000,00 грн.; платіжне доручення № 547 від 14.03.2019 року на суму 25800,00 грн; платіжне доручення № 549 від 15.03.2019 року на суму 181,00 грн.). В усіх цих платіжних дорученнях вказано: „за товар згідно замовлення № КИ00074406 від 05 листопада 2018 р.. У вказаному рахунку-фактурі № КИ00074406 від 05 листопада 2018 р., - умовою продажу вказаний договір поставки № 05/11-01 від 05 листопада 2018 року.

Відповідач зазначає, що згідно п. 4.1. Договору поставки №05/11-01 від 05.11.2018р., покупець повинен оплатити вартість кожної поставки протягом 30 календарних днів з дати поставки. Так як рахунок-фактура № КИ00074406 від 05 листопада 2018р., то оплата мала бути здійснено до 06.12.2108р.

Як зазначає відповідач, з 06.12.2018 р. до дня подання позову (04.05.2020р.) минуло більше року. Навіть з моменту сплати вищенаведених 3 квитанцій минуло більше року.

Таким чином, на думку відповідача, нарахування штрафу і пені є неправомірним, а саме поза межами позовної річної давності, отже, відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафу та пені (штрафу - 6598,04 грн. та пені - 11800,54грн.) та просить відмовити у задоволенні цих вимог.

Відповідачем було зазначено суду, що позивач посилається на рішення господарського суду Одеської області по справі № 916/3487/19, однак у додатках не додає його копії, тому відповідно до ст. 74 ГПК України, це посилання є недоведеним. У зазначеному рішенні вказано, що відповідачем сплачено позивачу загальну суму в розмірі 581781,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, включаючи три вищенаведені квитанції, однак, не вказано що саме за іншим договором.

Відповідач вважає, що зазначеним рішенням встановлений загальний стан взаєморозрахунків та заборгованостей між Товариством з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ та Товариством з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК на "21" лютого 2020 р., відносно якого і винесено рішення.

Відповідачем було пояснено, що позивач сам підтверджує, що за договором № 05/11-01 від 05 листопада 2018 року було перераховано, у тому числі 65981,00 грн. (№ 132 від 28.02.2019р., № 547 від 14.03.2019, № 549 від 15.03.2019 року на суму 181,00 грн.).

Як стверджує відповідач, вищенаведені платіжні доручення складалися за замовленням (рахунку- фактури) № КИ00074406 від 05 листопада 2018 р.

У вказаному рахунку-фактурі № КИ00074406 від 05 листопада 2018 р., умовою продажу вказаний договір поставки № 05/11-01 від 05 листопада 2018 року. Також, згідно до п 4.6. вищенаведеного Договору поставки № 05/11-01 від 05 листопада 2018 року, - „Підписанням цього Договору Сторони свідчать, що всі поставки товару і взаєморозрахунки проводяться в рамках цього Договору, навіть за відсутності посилання на цей Договір в первинних бухгалтерських документах..

За посиланням відповідача, можливо зробити висновок, що сплачені вони були за договором поставки № 05/11-01 від 05 листопада 2018 року. Так, додані до позову видаткові накладні Позивача: КИ00069465 від 22.11.2018 року на суму 114817,22 грн. КИ00070885 від 28.11.2018 року на суму 177203,22 грн. КИ00071832 на суму 133503,50грн. Усього на загальну суму 425523,94 грн. були оплачені 12-ю платіжними дорученнями на загальну суму 425524, 6 грн., а саме: платіжне доручення № 549 від 15.03.2019 р. на суму 181 грн.; платіжне доручення № 547 від 14.03.2019р. на суму 25800грн.; платіжне доручення №132 від 28.02.2019р. на суму 40 000 грн.; платіжне доручення №41 від 06.11.2018 р. на суму 126543,60 грн.; платіжне доручення № 110 від 13.02.2019р. на суму 30000 грн.; платіжне доручення № 108 від 11.02.2019р. на суму 30000грн.; платіжне доручення №89 від 23.01.2019 р. на суму 40 000 грн.; платіжне доручення №72 від 15.01.2019 р. на суму 20000грн.; платіжне доручення № 754 від 03.01.2019р. на суму 30000 грн.; платіжне доручення № 101 від 21.12.2018р. на суму 53000 грн.; платіжне доручення №85 від 07.12.2018 р. на суму 10000 грн.; платіжне доручення №79 від 04.12.2018 р. на суму 20000грн.

За твердженнями відповідача, відповідно до вищенаведеного, не має основної заборгованості на суму 65980,34 грн. відповідача перед позивачем.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач доводить існування заборгованості поставкою товару 3 копіями видаткових накладних: № КИ00070885 від 28.1 1.2018 р.; №КИ00071832 від 30.11.2018 р.; № КИ00069465 від 22.11.2018 р.

Згідно із положеннями Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9); первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1).

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (з подальшими змінами і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язані і фінансових результатів, (абзац другий пункту 2.1), первинні документи - не документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1 в редакції, чинним з 26.05.2017); первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (абзац перший пункту 2.1 в редакції, чинній з 26.05.2017); документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. (абзац перший пункту 2.5.); первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерській облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників, (пункт 2.15).

Як зазначає відповідач, відповідно до вищенаведеного, за його твердженням, надані позивачем видаткові накладні не відповідають вимогам ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, оскільки графа „отримав містить ксерокс підпису, без печатки, який, на думку відповідача, не дає можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції та довіреність на отримання товару відсутня.

Таким чином, відповідач вважає, що позивач не надав жодного належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності існування заборгованості, в наслідок недоведеності обсягу поставок, а надані ним копії видаткових накладних не є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності відповідної кількості поставленого товару, тому, вказані вимоги позивача є необґрунтованими у повному обсязі.

Відповідно до усього вищенаведеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до поданої позовної заяви про застосування строків позовної давності, Товариством з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК було зазначено суду наступне.

Відповідач зазначає, що згідно п. 4.1. договору поставки № 05/11-01 від 05 листопада 2018 року, покупець повинен оплатити вартість кожної поставки протягом 30 календарних днів з дати поставки.

Так як рахунок-фактура № КИ00074406 виписаний 05 листопада 2018 р., то оплата мала бути здійснена до 06.12.2018р.

Так, з 06.12.2018 р. до дня подання позову (04.05.2020р.) минуло набагато більше року. Навіть з моменту сплати вищенаведених 3 квитанцій минуло більше року. Таким чином , на думку відповідача, нарахування штрафу, пені є неправомірним - поза межами позовної річної давності, а отже, відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафу та пені (штрафу - 6598,04 грн. та пені - 11800,54 грн.) та відмовити у задоволенні цих вимог.

Надаючи відповідь на відзив, позивачем було зазначено суду, що з матеріалів справи №916/3487/19, відповідно до відзиву на позовну по справі №916/3487/19 від адвоката боржника Попроцького Д.М., яке додається до позовної заяви - факт відсутності боргу по спірному договору № 11/02-01 від 11.02.2019 року представник Попроцький Д.М. підтверджує платіжними дорученнями датованими після 14.02.2019 року, після дати укладання договору №11/02-01 від 11.02.2019р. та відносить до розрахунків за договором № 11/02-1 від 11.02.2019р.

Позивач зазначає, що Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ заперечувало щодо зарахування оплат, згідно платіжних доручень № 132 від 28.02.2019 року на суму 40000,00 грн., № 547 від 14.03.2019 року на суму 25800,00 грн., №181 від 15.03.2019 року, так як зазначені оплати буди зараховані позивачем по видатковим накладним, які судом не буди прийняті до розгляду та відносились до договору № 05/11-01 від 05 листопада 2018 року.

Позивач пояснює суду, що суд підтримав позицію боржника та врахував оплати згідно платіжних доручень № 132 від 28.02.2019 року на суму 40000,00 грн., № 547 від 14.03.2019 року на суму 25800,00 грн., № 28.02.2019р. від 15.03.2019 року за спірним договором №11/02-01 від 11.02.2019 року на підставі п.4.8.4.9. договору.

За поясненнями позивача, у результаті викладеної письмової позиції адвоката боржника Попроцького Д.М. та прийняття судом рішення, яким дані оплати були зараховані за товар, отриманий по договору у 2019 році, виникла заборгованість по договору № 05/11-01 від 05 листопада 2018 року на загальну суму: 40000,00 грн. +25800,00грн. + 181,00 грн. = 65981грн.00 коп.

В позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ зазначає, що кошти згідно платіжних доручень № 132 від 28.02.2019 року, № 547 від 14.03.2019 року, № 181 від 15.03.2019 року надійшли від боржника одноразово та відповідно до рішення суду з моменту вступу рішення суду у законну силу були зараховані позивачем в оплату по договору № 11/02-01 від 11.02.2019 року.

Також було зазначено суду, що розрахунок інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних здійснено в рамках строку позовної давності. Щодо пропущеного відповідачем строку позовної давності до застосування штрафних санкцій, питання щодо їх стягнення позивач залишає на розгляд суду.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 65980,34 грн., 3% річних 2666,37 грн., інфляційне збільшення 3154,28 грн., штраф 6598,04 грн., пеню 11800,54 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ та Товариством з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК виникли на підставі укладеного між ними 05 листопада 2018 року Договору №05/11-01.

Судом встановлено, що позивачем на користь відповідача було здійснено поставку товару, що підтверджується наступними видатковими накладеними: КИ 00069465 від 22.11.2018р. на суму 114817,22 грн., КИ 00070885 від 28.11.2018р. на суму 177203,22 грн., КИ 00071832 від 30.11.2018р. на суму 133503,50 грн.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК після укладання договору надійшла оплата товару, згідно банківських виписок: платіжне доручення №41 від 06.11.2018р. на суму 126543,60 грн., платіжне доручення № 79 від 04.12.2018р. на суму 20000,00 грн., платіжне доручення № 85 від 07.12.2018р. на суму 10000,00 грн., платіжне доручення № 101 від 21.12.2018р. на суму 53000,00 грн., платіжне доручення №754 від 03.01.2019р. на суму 30000,00 грн., платіжне доручення № 72 від 15.01.2019р. на суму 20000,00 грн., платіжне доручення № 89 від 23.01.2019р. на суму 40000,00 грн., платіжне доручення № 108 від 11.02.2019р. на суму 30000,00 грн., платіжне доручення №110 від 13.02.2019р. на суму 30000,00 грн.

Отже, загальна сума оплаченого товару становить грошову суму у розмірі 359543,60грн. та загальна сума неоплаченого товару по Договору №05/11-01 від 05.11.2018р. складає 65980,34 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.02.2020р., яке постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2020р. залишено без змін, закрито провадження у справі № 916/3487/19 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Форест до Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-КОМБІ-ПАК в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 5000,00 грн. Задоволено первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Форест до Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-КОМБІ-ПАК в частині стягнення 58154,45грн. суми основного боргу, 1276,18 грн. 3 % річних, 12824,30 грн. штрафу, 14471,85грн. пені та витрат на сплату судового збору у розмірі 1300,96 грн. Відмовлено в задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Форест до Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-КОМБІ-ПАК в частині стягнення 65088,60 грн. суми основного боргу, 146,79 грн. 3 % річних та 1542,72 грн. пені. Задоволено зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-КОМБІ-ПАК до Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Форест в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 51986,18 грн. та витрат на сплату судового збору у розмірі 1805,94грн. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-КОМБІ-ПАК до Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Форест в частині стягнення 3 % річних у розмірі 3312,00 грн. Проведено зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню, та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-КОМБІ-ПАК на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Форест 6168,27 грн. суму основного боргу, 12824,30 грн. штрафу, 1276,18 грн. 3 % річних, 14471,85 грн. пені. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Форест на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-КОМБІ-ПАК витрати на сплату судового збору в розмірі 504,98 грн.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Одеської області від 21.02.2020р. у справі № 916/3487/19, грошові кошти відповідно до платіжних доручень від 28.02.2019 №132 на суму 40000,00 грн., від 14.03.2019 № 547 на суму 25800,00 та від 15.03.2019 № 549 на суму 181,00 було зараховано як оплату за Договором № 11/02-01 від 11.02.2019р., з урахуванням пункту 4.9 такого договору.

З урахуванням наведеного, судом не приймаються заперечення відповідача в цій частині, оскільки як вбачається судом, грошові кошти відповідно до вищевказаних платіжних доручень є платою за поставку товару за іншим договором - Договором №11/02-01 від 11.02.2019р., що встановлено рішенням господарського суду Одеської області від 21.02.2020р. у справі № 916/3487/19.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, дослідивши обставини спору, судом встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №05/11-01 від 05.11.2018р. щодо повної оплати вартості отриманого товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 65980,34 грн. основного боргу за отриманий товар - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти (п. 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань).

Позивачем на суму боргу 65980,34 було здійснено нарахування 3% річних за період з 24.12.2018р. по 28.04.2020р., відповідно до такого розрахунку, борг зі сплати 3% річних становить 2666,37 грн.

Також, позивачем на суму боргу 65980,34 було здійснено нарахування інфляційних втрат за період з 24.12.2018р. по 28.04.2020р., відповідно до такого розрахунку, борг по сплаті інфляційних втрат становить 3154,28 грн.

Щодо вищевказаних розрахунків позивача суд вважає зазначити наступне.

Дійсно, як вже встановлено вище судом, рішенням господарського суду Одеської області від 21.02.2020р. у справі № 916/3487/19, грошові кошти відповідно до платіжних доручень від 28.02.2019 № 132 на суму 40000,00 грн., від 14.03.2019 № 547 на суму 25800,00 та від 15.03.2019 № 549 на суму 181,00 було зараховано як оплату за Договором № 11/02-01 від 11.02.2019р., з урахуванням пункту 4.9 такого договору.

Тобто аналізуючи вищевказане, суд зазначає, що відповідачем було здійснено оплату грошових коштів відповідно до платіжного доручення №549 від 15.03.2019р. на суму 181,00 грн. за товар згідно замовлення №КИ00074406 від 05 листопада 2018р., відповідно до платіжного доручення №547 від 14.03.02019р. на суму 25800,00 грн. за товар згідно замовлення №КИ00074406 від 05 листопада 2018р. та відповідно до платіжного доручення №132 від 28.02.02019р. на суму 40000,00 грн. за товар згідно замовлення №КИ00074406 від 05 листопада 2018р.

Суд вважає за необхідне здійснити перерахунок нарахованих позивачем 3% річних за період з 24.12.2018р. по 28.04.2020р., і інфляційних втрат за період з 24.12.2018р. по 28.04.2020р., , з урахуванням проплат, які було здійснено відповідачем, приймаючи до уваги, що кошти у розмірі 40000,00 грн., 25800,00 грн. та 181,00 грн. перераховувались відповідачем згідно платіжних доручень саме 28.02.2019р. 14.03.2019р. та 15.03.2019р., відповідно.

Навіть з урахуванням подальшого зарахування цих проплат в рахунок боргу за іншим договором від 11.02.2019р. №11/02-01, оскільки, на переконання суду, це не може свідчити про наявність прострочення здійснення відповідачем відповідних проплат за отриманий товар по договору №05/11-01від 05.11.2018р., враховуючи його (відповідача) дії, направлені на погашення існуючого боргу саме за цим договором.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
65980.3424.12.2018 - 27.02.2019663 %357.92

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
25980.3428.02.2019 - 13.03.2019143 %29.90

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
180.3414.03.2019 - 14.03.201913 %0.1

З урахування викладеного та зазначеного, з відповідача підлягає стягненню сума 3% річних у розмірі 387,92 грн., нарахована на наявний у нього борг за вищевказаними періодами, з урахуванням здійснених з боку відповідача проплат.

Також, приймаючи вищезазначене, судом було здійснено перерахунок інфляційних втрат, виникнення інфляційних збитків за вказаними періодами відбулось за період з 24.12.2018р. по 27.02.2019р.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції?
24.12.2018 - 27.02.201965980.341.015993.0066973.34
З урахування викладеного та зазначеного, з відповідача слід стягнути суму інфляційних втрат у розмірі 993,00 грн.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приймаючи до уваги неналежне виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №05/11-01 від 05.11.2018р., позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 11800,54 грн. (розрахунок проведено на суму боргу 65980,34грн. за період з 24.12.2018р. по 24.06.2019.) та заявлено до стягнення штраф у розмірі 6598,04 грн.

Однак, згідно з ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи те, що відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо оплати поставленого товару за договором з 24.12.2018, то позовні вимоги в цій частині можуть бути заявлені протягом одного року, тобто до 25.12.2019.

Позовну заяву про стягнення пені та штрафу за порушення строків виконання відповідачем грошового зобов`язання подано позивачем 30.04.2020, про що свідчить штемпель поштової організації, тобто з пропуском встановленого строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у справі

Як встановлено частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 11800,54 грн. та штрафу у розмірі 6598,04 грн. належить відмовити у зв`язку із заявленням даних вимог поза межами строку позовної давності.

Щодо інших заперечень відповідача, суд зазначає, що факт поставки товару на користь відповідача та, відповідно, здійснення господарської діяльності, підтверджують відповідні видаткові накладні, які підписані з обох сторін та скріплені печатками підприємств, копії яких накладних містяться в матеріалах справи та оригінали, що надані позивачем.

На спростування доводів відповідача, суд зазначає, що матеріали справи містять належним чином засвідчену копію спірного договору, а також судом оглянуто оригінал Договору №05/11-01 від 05.11.2018р., який укладено між сторонами.

Також щодо посилань відповідача про відсутність копії рішення господарського суду Одеської області по справі №916/3487/19, суд зазнає що текст судового рішень по справі №916/3487/19, на яке посилався позивач за текстом позовної заяві, внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України та копії таких рішень не потребують залучення до матеріалів справи.

Також суду зазначає, що позивачем було надано копію примірника рішення суду по вказаній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, зі стягненням з відповідача основного боргу у розмірі 65980,34 грн., 3% річних у розмірі 387,92 грн. та інфляційних втрат у розмірі 993,00 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 1569,78 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР-КОМБІ-ПАК (68001, Одеська обл., ч. Чорноморськ, вул. Промислова, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ (04114, м.Київ, вул. Автозаводська, 72-А; ) заборгованість у розмірі 65980 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 34 коп., 3% річних у розмірі 387 (триста вісімдесят сім) грн. 92 коп., інфляційні втрати у розмірі 993 (дев`ятсот дев`яносто три) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1569 (одна тисяча п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 78 коп.

3.В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 08 жовтня 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко