РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.10.2020Справа № 910/10954/20
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Згода лано", м. Чернігів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ікс-Трейд", м. Київ

про стягнення 528 000,00 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.07.2020 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Згода лано" (позивач) із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ікс-Трейд" (відповідач) суми попередньої оплати в розмірі 528 00,00 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору поставки №30/03-20-2 від 30.03.2020 року в частині поставки оплаченого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 року у справі №910/10954/20 позовну заяву б/н б/д Товариства з обмеженою відповідальністю "Згода лано" було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

10.08.2020 року позивачем до суду було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.08.2020 відкрито провадження у справі №910/10954/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01601, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 2, поверх 14, направлялась ухвала суду від 13.08.2020 року.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №967 отримав ухвалу суду від 13.08.2020 про відкриття провадження у справі 18.08.2020.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 02.09.2020 року (включно).

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач, у встановлений судом строк, не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 09.10.2020 року по 13.10.2020 року у відпустці, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу з відпустки - 15.10.2019 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 року між відповідачем (постачальник) та позивачем (покупець) було укладено Договір поставки №30/03-20-2 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник поставляє (передає у власність покупця), а покупець приймає мінеральні добрива згідно специфікації, надалі - товар.

Пунктом 2.2. Договору сторони домовились, що кількість, вартість, терміни поставки кожної партії товару, що постачається за даним Договором, визначається сторонами у специфікації. На підставі підписаної сторонами специфікації, постачальник надає рахунок-фактуру на оплату товару (декілька рахунків-фактур, якщо у специфікації декілька місць поставки).

Покупець робить 100% передплату вартості усієї кількості товару, вказаного у відповідній специфікації, шляхом банківського переведення коштів у національній валюті України на поточний рахунок постачальника на підставі рахунків-фактур постачальника, що є невід`ємною частиною Договору, на протязі трьох банківських днів з дати виписки рахунків. (п. 4.1. Договору).

Відвантаження товару за Договором здійснюється в термін, передбачений в специфікації, на умовах, вказаних у Специфікації до даного Договору (Згідно правил Інкотермс у редакції 2010 року). (п. 6.2. Договору).

Договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 28 лютого 2021 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. (п. 11.1. Договору).

Додатком №1 до Договору сторони погодили Специфікацію №1, відповідно до якої відповідач поставляє позивачу карбамід в кількості 64 тони на суму в розмірі 528 000,00 грн. Сторони погодили, що товар поставляється протягом 14 днів з моменту отримання постачальником передоплати.

30.03.2020 року відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату №68 на суму в розмірі 528 000,00 грн.

Позивач, відповідно до платіжного доручення №109 від 30.03.2020 року, здійснив оплату вказаного рахунка на суму в розмірі 528 000,00 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем товар поставлено так і не було.

Листами №05-05 від 05.05.2020 року та №12-06 від 12.06.2020 року (докази направлення мітяться в матеріалах справи) позивач, у зв`язку з непоставкою відповідачем товару, просив останнього здійснити повернення коштів в розмірі 528 000,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, у зв`язку з неотриманням від відповідача коштів в розмірі 528 000,00 грн, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ікс-Трейд» вказану суму в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода Лано» підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину суд визнає Договір поставки №30/03-20-2 від 30.03.2020 року належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Укладений сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. (ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, позивачем було здійснено оплату товару, на виконання вимог Договору та виставленого відповідачем рахунку на оплату, на суму в розмірі 528 000,00 грн, згідно зазначеного вище платіжного доручення.

Листами №05-05 від 05.05.2020 року та №12-06 від 12.06.2020 року (докази направлення мітяться в матеріалах справи) позивач, у зв`язку з непоставкою відповідачем товару, просив останнього здійснити повернення коштів в розмірі 528 000,00 грн.

Таким чином, надсилаючи на адресу відповідача листи в вимогою про повернення коштів, позивач здійснив відмову від продовження дії Договору, у зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем товар належної якості позивачу поставлено не було та кошти останньому не повернуто.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, а відповідач суду не надав.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач, у строк встановлений Договором, якісний товар не поставив, заміну не здійснив та кошти у вказаній сумі на вимогу позивача не повернув.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, узгоджені положення Договору, вимогу позивача, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу суму оплати в розмірі 528 000,00 грн, який відповідачем виконаний не був, що призвело до вирішення спірних правовідносин в судовому порядку.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Однак, всупереч умов зазначеної норми та вимоги позивача відповідач платіж на суму 528 000,00 грн позивачу не повернув.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів поставки якісного товару у строки визначені Договором, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу суми оплати в розмірі 528 000,00 грн.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачами не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, або на підтвердження повернення позивачу спірної суми коштів.

Зважаючи на встановлені факти, та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідачі в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростували, господарський суд дійшов висновку, що позов нормативно та документально доведений, та підлягає задоволенню повністю та стягненню з відповідача суми заборгованості в розмірі 528 000,00 грн.

Судовий збір, у розмірі 7 920,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ікс-Трейд» (ідентифікаційний код 43254833, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 2, поверх 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода Лано» (ідентифікаційний номер 21393009, місцезнаходження: 14001, м. Чернігів, вул. Текстильників, буд. 1А) суму коштів в розмірі 528 000,00 грн (п`ятсот двадцять вісім тисяч гривень 00 копійок) та суму судових витрат в розмірі 7 920,00 грн (сім тисяч дев`ятсот двадцять гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов