ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" жовтня 2020 р. Справа № 918/960/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н. Ф., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Служби автомобільних доріг у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Пушкіна, 19, ) до Державного підприємства - український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" (03037, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 39/1) про розірвання договору від 10 жовтня 2017 року № 68-17 та стягнення 965 455,20 грн збитків

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Служба автомобільних доріг у Рівненській області звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державного підприємства - український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" про розірвання договору від 10 жовтня 2017 року № 68-17 та стягнення 965 455,20 грн збитків. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 жовтня 2017 року між Службою автомобільних доріг у Рівненській області (Позивач) та Державним підприємством - український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" (Відповідач) був укладений Договір № 68-17 на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації на реконструкцію автомобільної дороги державного значення Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне на ділянці км 148+300 - км 150+500 (надалі за текстом - Договір).

Всупереч взятих на себе договірних обов`язків, відповідач зобов`язання за договором виконує неналежно, припускається порушень умов договору у частині повноти та своєчасності виконання, а порядок виконання договірних зобов`язань об`єктивно вказує на неможливість отримання позивачем очікуваного результату у погоджений сторонами строк. У зв`язку з чим, позивач просить суд розірвати вищезазначений договір та стягнути з відповідача 965 455,20 грн збитків.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При цьому, визначення предмета або підстав позову є процесуальним правом виключно позивача, передбаченим ст. 46 ГПК України.

Як вбачається із позовної заяви, Служба автомобільних доріг у Рівненській області визначила предметом позову в т.ч. матеріально-правову вимогу про стягнення суми збитків, а підставою - визначило порушення відповідачем умов укладеного між сторонами Договору. Таким чином, предметом позову у даному спорі визначено розірвання Договору та стягнення коштів у зв`язку із порушенням або неналежним виконанням відповідачем умов Договору.

З приводу підсудності позовної вимоги про стягнення вказаних коштів з посиланням позивача на ч. 5 ст. 29 ГПК України судом враховується, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Так, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (ч. ч. 1, 5 ст. 29 ГПК України). Правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі, якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності. При цьому, правило територіальної підсудності, закріплене у ч. 5 ст. 29 ГПК України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем знаходження відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Відтак, нормами процесуального права позивачу надано право за певних умов обирати між господарськими судами, яким підсудна справа.

Обґрунтовуючи підсудність даної позовної заяви Господарському суду Рівненської області на підставі ч. 5 ст. 29 ГПК України позивач вказав, що виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації на реконструкцію автомобільної дороги державного значення Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне на ділянці км 148+300 - км 150+500 згідно Договору є Рівненська область.

Таким чином, на переконання позивача виконання договору відповідачем можливе тільки в певному місці, яким є Рівненська область.

Однак, суд вважає, що таке виконання зобов`язання повинне оцінюватися у комплексі прав та обов`язків обох сторін, а сам предмет спору повинен бути пов`язаним із відповідним виконанням договору безпосередньо відповідачем у певному місці.

Як вбачається із змісту позовної заяви, спір не пов`язаний з місцем виконання Договору, оскільки предметом спору є саме розірвання Договору та вимога про стягнення коштів, а не спір про фактичне виконання зобов`язань за Договором. Тобто, зобов`язання про порушення яких стверджує позивач не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Позиція суду відповідає усталеній в Україні судовій практиці з питань застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України.

З урахуванням визначеного позивачем предмету та підстав позову, підсудність даної справи повинна визначатись з урахуванням ч. ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України якою передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Державного підприємства - українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" є: 03037, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 39/1. А тому суд дійшов висновку, що спір має розглядатися Господарським судом міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст. 31 ГПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суд звертає увагу також на те, що ст. 279 ГПК України передбачено скасування судового рішення, яким закінчено розгляд справи у випадку прийняття такого рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Враховуючи викладене, передання справи за належною територіальною юрисдикцією не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом і законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції, лише з підстав недотримання процесуальних норм щодо територіальної юрисдикції.

Окрім того, суд зазначає, що згідно із статтею 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Таким чином, складова верховенства права, закріплена у пункті 1 статті 6 Конвенції, передбачає, зокрема, розгляд справи належним судом, в даному випадку - судом, до територіальної юрисдикції якого відноситься поданий господарський позов.

Враховуючи викладене, матеріали позовної заяви Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державного підприємства - український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" про розірвання договору від 10 жовтня 2017 року № 68-17 та стягнення 965 455,20 грн збитків підлягає надісланню за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 234, 235, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви (єдиний унікальний номер судової справи № 918/960/20) Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державного підприємства - український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" про розірвання договору від 10 жовтня 2017 року № 68-17 та стягнення 965 455,20 грн збитків - з доданими до неї документами передати за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (адреса: 01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 09.10.2020 року та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Церковна Н.Ф.