ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
07.10.2020 Справа № 905/1762/20
Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши
заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м.Київ, б/н від 29.09.2020
про забезпечення позову до подання позовної заяви,
До господарського суду Донецької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м.Київ, б/н від 29.09.2020 про забезпечення позову до подання позовної заяви.
У поданій заяві заявник просить суд накласти арешт на:
- грошові кошти в розмірі 322 040 370,10грн, що належать Дочірньому підприємству «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» і знаходяться у нього на рахунках у банках за переліком зазначеним у прохальній частині поданої заяви та на всіх інших банківських рахунках, що відкриті та будуть відкриті;
- грошові кошти в розмірі 322 040 370,10грн, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Харквіст Есетс» і знаходяться у нього на рахунках у банках за переліком зазначеним у прохальній частині поданої заяви та на всіх інших банківських рахунках, що відкриті та будуть відкриті.
Обґрунтовуючи подану заяву Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк посилається на заборгованість у розмірі 322 040 370,10грн Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №20-1469/2-1 від 25.04.2012, а також в свою чергу порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» умов договору поруки №20-1469/2-1-31032017/п від 31.03.2017, який був укладений у якості забезпечення виконання Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зобов`язань за кредитним договором.
Заявник посилається на вказані обставини як на підстави майбутніх позовних вимог.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на:
- відсутність з боку майбутніх відповідачів у справі погашень заборгованості починаючи із 31.03.2020, тоді як зобов`язання та сума боргу повинна була зменшуватись щомісячно, а борг повинен бути погашений у повному обсязі не пізніше 10.03.2020;
- невиконання Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» умов кредитного договору згідно з якими позичальник зобов`язався забезпечувати зарахування та наявність грошових коштів на рахунках, відкритих в ПАТ «Промінвестбанк», що на думку заявника свідчить про ухиляння та приховування активів позичальника, які можуть потягнути порушення прав та інтересів заявника;
- твердження, що, оскільки договір містить таке поняття як «група пов`язаних компаній Харвіст Холдинг», що трактується як група пов`язаних компаній Харвіст Холдинг, що централізовано керується та проводить діяльність у сфері сільськогосподарського виробництва, рослинництва та тваринництва, до якої віднесено 28 компаній, що займаються однотипною діяльністю, цілком реально, що грошові потоки можуть бути направлені поза позичальником та поручителем, які входять до групи пов`язаних компаній Харвіст Холдинг, що негативно вплине на отримання банком всіх платежів за кредитним договором, однак не вплине на стабільність групи пов`язаних компаній Харвіст Холдинг;
- заборгованість Товариством з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» у ряді виконавчих проваджень щодо стягнення коштів на користь держави в період часу з 01.02.2020 та наявність значних обсягів іншої заборгованості вказаного підприємства, зокрема перед банківськими та фінансовими установами.
Як стверджує заявник, заявлені заходи забезпечення позову зможуть уберегти діяльність заявника від дій, кінцевою метою яких є ухилення майбутніх відповідачів від виконання взятих на себе зобов`язань. Заявник зазначив, що вжиття таких заходів забезпечення є наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та ніяким чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті. При цьому у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Згідно з ч.3 та 4 ст.140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.
За наслідками дослідження вимог заяви, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, судом не встановлено підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.
За приписами ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Тобто, ключовим при з`ясуванні питання щодо необхідності вжиття тих чи інших заходів забезпечення позову є наявність підстав вважати, що невжиття таких заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення у справі.
Положеннями ч.1 ст.137 ГПК України у чинній редакції визначено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Пунктом 3 ч.1 ст.139 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову. Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, має довести наявність тих обставин, на підставі яких заявник просить вжити заходів до забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Тобто, у даному випадку, саме на заявника - Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, як на особу, яка посилається, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача за позовом, за захистом яких він планує звернутися до суду, і покладається обов`язок доведення своїх посилань у заяві про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Про такі обставини може свідчити вчинення особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення особи від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Суд звертає увагу на те, що, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладеного у постанові від 11.08.2020 року по справі №911/3136/19 заходи забезпечення позову, зокрема щодо заборони іншим особам вчиняти дії, повинні безпосередньо стосуватися предмета спору та бути спрямованими на ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Як вбачається зі змісту поданої заяви ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову заявник посилається, зокрема, на ухилення позичальника ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та поручителя ТОВ «Харвіст Есетс» від виконання договірних зобов`язань з повернення кредиту. Крім того, зазначає про ймовірність направлення грошових коштів з рахунків позичальника та поручителя до підприємств, які входять до групи пов`язаних компаній Харвіст Холдинг.
З наведеного суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову ґрунтується на власних припущеннях заявника. Суд констатує, що пояснення та обставини, наведені в обґрунтування поданої заяви, зводяться лише до гіпотетичної можливості настання несприятливих наслідків для заявника, а не доведення наявності таких обставин на момент розгляду заяви.
Крім того, посилання заявника на відсутність з боку майбутніх відповідачів у справі погашень заборгованості починаючи із 31.03.2020, тоді як зобов`язання та сума боргу повинна була зменшуватись щомісячно, а борг повинен бути погашений у повному обсязі не пізніше 10.03.2020, не є доказами, які однозначно вказують на, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача.
Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.
Щодо аргументів заявника відносно заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» у ряді виконавчих проваджень щодо стягнення коштів на користь держави в період часу з 01.02.2020 суд зазначає, що посилання на наявність інших справ про стягнення заборгованості з боржника не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а подана заява мотивована лише припущенням про імовірну неможливість виконання рішення суду у цій справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 у справі №910/1762/20.
У відповідності до ч.4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, здійснивши в межах повноважень, визначених процесуальним законом, оцінку доводів стосовно розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд не вбачає підстав вжиття заявлених заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви судом вирішено відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви сплачена позивачем сума судового збору за її подання відноситься на заявника та йому не відшкодовується.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.136, 137, 140, 232-235, 255 ГПК України, суд, -
У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м.Київ, б/н від 29.09.2020 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 07.10.2020, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України, з урахуванням положень п.4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Макарова