ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.09.2020 Справа № 910/6758/20

Господарський суд Донецької області у складі:

Судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Югсталь» (69096, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Гребельна, будинок 5; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Лев Юа» (84101, Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Університетська, будинок 37; )

про стягнення заборгованості у розмірі 580 190,07 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою відповідальністю «Югсталь» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Лев Юа» про стягнення заборгованості у розмірі 580 190,07 гривень, з яких: 528 855,44 гривень основний борг, 5 824,65 гривень 3% річних, 42 519,98 гривень інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Київ від 26.05.2020 вирішено направити позовну заяву з доданими до неї матеріалами для розгляду за підсудністю до Господарського суду Донецької області.

20.07.2020 матеріали позовної заяви у справі №910/6758/20 надійшли до Господарського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2020 для розгляду даної справи визначено суддю Фурсову С.М.

Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №0302/К-2, відповідно до якого позивач зобов`язався передати у власність відповідачу металопродукцію на загальну суму 1 542 845,94 гривень, а позивач прийняти та оплатити таку продукцію. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, продукцію поставив, однак, відповідач, своєчасно отриману продукцію не оплатив чим порушив умови договору. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 580 190,07 гривень, з яких: 528 855,44 гривень - основний борг, 5 824,65 гривень - 3% річних та 42 519,98 гривень - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/6758/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.08.2020. Встановлено строк сторонам для надання суду заяв по суті справи, доказів.

Ухвалою суду від 12.08.2020 відкладено підготовче засідання на 08.09.2020, продовжено строк сторонам для надання суду заяв по суті справи, усіх доказів, які мають значення для правильного вирішення спору.

На електронну адресу суду 03.09.2020 від представника позивача надійшла заява без накладання кваліфікованого електронного підпису.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Однак, подана представником позивача заява не скріплена кваліфікованим електронним підписом, що підтверджується довідкою Господарського суду Донецької області, тому не може вважатися оригіналом електронного документа.

На адресу суду 08.09.2020 від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії видаткової накладної.

У підготовче засідання 08.09.2020 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені завчасно та належним чином, жодних заяв, клопотань до суду не надали.

За результатами підготовчого засідання 08.09.2020, враховуючи, що судом надавалось достатньо часу учасникам справи для надання суду заяв по суті справи, доказів, зважаючи на те, що всі питання, передбачені ст. 182 ГПК України вирішено, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 29.09.2020.

У судове засідання 29.09.2020 представники сторін не з`явились. Про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, в інший спосіб своєї позиції на довів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

02.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Югсталь» (далі - Продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Лев Юа» (далі Покупець, відповідач) був укладений договір поставки №0302/К-2, згідно з п.1.1. якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець - прийняти та оплатити на умовах і в порядку, визначеному цим договором Товар.

Товар поставляється партіями. Асортимент, кількість, ціна, терміни поставки Товару визначаються у видаткових накладних та/або специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2. договору).

За умовами п.2.2. договору Покупець сплачує вартість Товару на наступних умовах: 100% вартості товару визначеної в рахунку Продавця, якщо інше не буде обумовлено у відповідних специфікаціях до цього договору.

Згідно п. 2.4 орієнтована сума даного договору на момент його укладення, становить 2 000 000,00 гривень, у тому числі ПДВ 20% - 333 333,33 гривень. Остаточна вартість цього Договору визначається як загальна вартість товару, поставленого на підставі цього Договору.

Згідно п. 09.1. Договір вступає в силу з моменту підписання, а саме - 02.03.2017 і діє до 31.12.2017, але в кожному разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У разі, якщо за 10 днів до дати закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не направила в письмовій формі повідомлення про розірвання Договору, цей Договір вважається продовженим на наступний рік.

Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Відомостей щодо укладення між сторонами додаткових угод або специфікацій матеріали справи не містять.

обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 ГК України).

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору ним було поставлено товар на загальну суму 1 476 822,94 гривень, що підтверджується рахунками-фактурами:

№СФ-000000762 від 02.03.2017 на суму 48 440,00 гривень,

№СФ-000000808 від 03.03.2017 на суму 15 232,00 гривень,

№СФ-000000959 від 16.03.2017 на суму 100 618,50 гривень,

№СФ-000000963 від 17.03.2017 на суму 22 865,26 гривень,

№СФ-000000986 від 20.03.2017 на суму 18 570,50 гривень,

№СФ-000001198 від 31.03.2017 на суму 500 001,77 гривень,

№СФ-000001489 від 10.04.2017 на суму 24 350,50 гривень,

№СФ-000001490 від 13.04.2017 на суму 14 293,00 гривень,

№СФ-000001491 від 14.04.2017 на суму 13 928,75 гривень,

№СФ-000001492 від 18.04.2017 на суму 18 150,00 гривень,

№СФ-000001602 від 25.04.2017 на суму 29 647,60 гривень,

№СФ-000001604 від 26.04.2017 на суму 66 023,00 гривень,

№СФ-000001611 від 27.04.2017 на суму 20 420,35 гривень,

№СФ-000001619 від 28.04.2017 на суму 58 056,70 гривень,

№СФ-000001774 від 10.05.2017 на суму 35 017,00 гривень,

№СФ-000001779 від 12.05.2017 на суму 61 562,10 гривень,

№СФ-000001800 від 15.05.2017 на суму 55 942,00 гривень,

№СФ-000001801 від 16.05.2017 на суму 19 955,00 гривень,

№СФ-000001979 від 19.05.2017 на суму 79 703,75 гривень,

№СФ-000001901 від 22.05.2017 на суму від 48 703,00 гривень,

№СФ-000001898 від 22.05.2017 на суму 80 692,70 гривень,

№СФ-000001926 від 24.05.2017 на суму 8 924,00 гривень,

№СФ-000001992 від 25.05.2017 на суму 40 994,00 гривень,

№СФ-000001993 від 29.05.2017 на суму 112 342,70 гривень,

№СФ-000001994 від 31.05.2017 на суму 48 411,76 гривень;

та видатковими накладними:

№РНК-0203/5 від 02.03.2017 на суму 48 440,00 гривень,

№РНК-0303/13 від 03.03.2017 на суму 15 232,00 гривень,

№РНК-1603/10 від 16.03.2017 на суму 100 618,50 гривень,

№РНК-1703/17 від 17.03.2017 на суму 22 865,26 гривень,

№РНК-2003/6 від 20.03.2017 на суму 18 570,50 гривень,

№РНК-3103/12 від 31.03.2017 на суму 500 001,77 гривень,

№РНК-1004/7 від 10.04.2017 на суму 24 350,50 гривень,

№РНК-1304/11 від 13.04.2017 на суму 14 293,00 гривень,

№РНК-1404/10 від 14.04.2017 на суму 13 928,75 гривень,

№РНК-1804/3 від 18.04.2017 на суму 18 150,00 гривень,

№РНК-2504/18 від 25.04.2017 на суму 29 647,60 гривень,

№РНК-2604/13 від 26.04.2017 на суму 66 023,00 гривень,

№РНК-2704/13 від 27.04.2017 на суму 20 420,35 гривень,

№РНК-2804/3 від 28.04.2017 на суму 58 056,70 гривень,

№РНК-1005/7 від 10.05.2017 на суму 35 017,00 гривень,

№РНК-1205/7 від 12.05.2017 на суму 61 562,10 гривень,

№РНК-1505/10 від 15.05.2017 на суму 55 942,00 гривень,

№РНК-1605/11 від 16.05.2017 на суму 19 955,00 гривень,

№РНК-1905/7 від 19.05.2017 на суму 79 703,75 гривень,

№РНК-2205/11 від 22.05.2017 на суму від 48 703,00 гривень,

№РНК-2205/10 від 22.05.2017 на суму 80 692,70 гривень,

№РНК-2405/6 від 24.05.2017 на суму 8 924,00 гривень,

№РНК-2505/14 від 25.05.2017 на суму 40 994,00 гривень,

№РНК-2905/7 від 29.05.2017 на суму 112 342,70 гривень,

№РНК-3105/9 від 31.05.2017 на суму 48 411,76 гривень відповідно.

У рахунках-фактурах визначено умови отримання товарів - не раніше наступного дня після зарахування усіх коштів на розрахунковий рахунок.

Натомість, видаткові накладні підписані сторонами та підтверджують факт поставки саме у день виставлення відповідного рахунку-фактури.

У видаткових накладних у графі «Замовлення» вказано відповідний рахунок-фактура та у графі «Договір» - №0302/К-2 від 02.03.2017.

При цьому, у видаткових накладних №РНК-0203/5 від 02.03.2017 на суму 48 440,00 гривень та №РНК-0303/13 від 03.03.2017 на суму 15 232,00 гривень у графі «Договір» відсутнє посилання на укладений між сторонами договір поставки №0302/К-2 від 02.03.2017, а лише на відповідні рахунки-фактури №СФ-000000762 від 02.03.2017 та №СФ-000000808 від 03.03.2017.

За таких обставин суд не вбачає можливим достеменно встановити, що поставка за видатковими накладними №РНК-0203/5 від 02.03.2017 та №РНК-0303/13 від 03.03.2017 здійснена саме в межах договору поставки №0302/К-2 від 02.03.2017, який є підставою заявлених вимог, а не договору поставки укладеного у спрощений спосіб шляхом підписання лише видаткової накладної.

За твердженням позивача, відповідачем поставлений товар оплачений частково на загальну суму 1 013 990,50 гривень.

На підтвердження вказаного надано платіжні доручення:

№37 від 31.03.2017 на суму 21 000,00 гривень,

№40 від 03.04.2017 на суму 27 440,00 гривень,

№41 від 03.04.2017 на суму 15 232,00 гривень,

№42 від 03.04.2017 на суму 8 618,50 гривень,

№47 від 05.04.2017 на суму 15 700,00 гривень,

№52 від 06.04.2017 на суму 50 000,00 гривень,

№160 від 31.05.2017 на суму 50 000,00 гривень,

№170 від 01.06.2017 на суму 20 000,00 гривень,

№173 від 02.06.2017 на суму 70 000,00 гривень,

№179 від 06.06.2017 на суму 90 000,00 гривень,

№192 від 12.06.2017 на суму 30 000,00 гривень,

№195 від 13.06.2017 на суму 50 000,00 гривень,

№197 від 14.06.2017 на суму 42 000,00 гривень,

№199 від 15.06.2017 на суму 10 000,00 гривень.

За період з 10.04.2017 по 29.05.2017 надано довідку АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 від 09.01.2020 на підтвердження проведення оплати в сумі 514 000,00 гривень, з якої вбачається здійснення оплат: 10.04.2017 на суму 40 000,00 гривень, 28.04.2017 на суму 34 000,00 гривень, 28.04.2017 на суму 50 000,00 гривень, 04.05.2017 на суму 50 000,00 гривень, 05.05.2017 на суму 20 000,00 гривень, 10.05.2017 на суму 60 000,00 гривень, 12.05.2017 на суму 60 000,00 гривень, 15.05.2017 на суму 80 000,00 гривень, 22.05.2017 на суму 60 000,00 гривень, 29.05.2017 на суму 21 000,00 гривень, 29.05.2017 на суму 39 000,00 гривень.

При цьому, у платіжних дорученнях №37 від 31.03.2017, №40 від 03.04.2017, №41 від 03.04.2017 у призначенні платежу зазначено оплата рахунку №762 від 02.03.2017 та №808 від 03.03.2017 (спірних рахунків). Будь-яких посилань на договір поставки №0302/К-2 від 02.03.2017 також немає.

З довідки АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 від 09.01.2020 на підтвердження проведення оплати в сумі 514 000,00 гривень у призначенні платежу зазначено: «оплата згідно договору, за метал.вироб.».

Отже, суд позбавлений можливості встановити, що оплати у період з 10.04.2017 по 29.05.2017 на суму 514 000,00 гривень згідно довідки АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 від 09.01.2020 здійснені саме в межах договору поставки №0302/К-2 від 02.03.2017.

За таких обставин, перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку 3% та інфляційних втрат також є неможливим.

Частинами 1, 3, 4 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги, а саме факт поставки товару за договором поставки №0302/К-2 від 02.03.2017, який є підставою позову, здійснення часткових оплат поставленого товару за цим договором та існування заборгованості у заявленому розмірі - 528 855,44 гривень.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, надавши оцінку всім аргументам, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 130, 185, 191, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Югсталь» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Лев Юа» про стягнення заборгованості у розмірі 580 190,07 гривень, з яких: 528 855,44 гривень основний борг, 5 824,65 гривень 3% річних, 42 519,98 гривень інфляційних втрат - відмовити.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 29.09.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.10.2020.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Югсталь» (69096, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Гребельна, будинок 5; )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Лев Юа» (84101, Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Університетська, будинок 37; )

Суддя С.М. Фурсова