РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020Справа № 910/3186/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ципки А.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київське інвестиційне агентство"

про зобов`язання вчинити дії

Представники:

від позивача: Бондар-Дякуновська О.Г.,

від відповідача: Кулаков В.В.,

від третьої особи: не з`явились,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем всупереч умовам інвестиційного договору № 049-13/і/42 від 27.12.2007 не було виконано зобов`язання щодо передачі 250,622 кв.м. (1,34% від загальної площі збудованих житлових приміщень), у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати відповідача передати КП «Київське інвестиційне агентство» житлові приміщення загальною площею 250,622 кв.м. за адресою: вул. Лайоша Гавро, 1, а також, зобов`язати відповідача виконати умови підпункту 4.1.1 пункту 4.1 зазначеного договору в повному обсязі, зокрема, побудувати підземний паркінг на вул. Лайоша Гавро, 1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 суд ухвалив: позовну заяву Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви: чітко визначити зміст позовних вимог - зазначити адресу/адреси будівлі, в якій знаходяться житлові приміщення, які позивач просить передати (позовна вимога 1); зазначити зміст конкретного обов`язку, який підлягає виконанню за інвестиційним договором №049-13/і/42 (позовна вимога 2); надати виклад обставин заявлених ним позовних вимог в контексті необхідності залучення до участі у справі третьої особи - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство»; надати нормативно-правове обґрунтування стосовно того, чому саме житлові приміщення на загальну площу 250,662 кв.м. слід передати саме КП «Київське інвестиційне агентство»; надати докази направлення додатків до позовної заяви іншим учасникам справи листом з описом вкладення (в описі вкладення чітко визначити кожен з додатків, який направляється іншим учасникам); встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

27.03.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, зважаючи на категорію та складність справи, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

За змістом ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

У вирішенні відповідного питання щодо наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд з`ясовує, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення у даній справі таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідно до умов інвестиційного договору № 049-13/і/42 від 27.12.2007 інвестор (Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд») зобов`язується передати в експлуатацію замовнику (КП «Київське інвестиційне агентство») 25% від загальної площі збудованих житлових приміщень, відтак, з огляду на предмет спору у справі № 910/3186/20, суд приходить до висновку, що в межах розгляду даної справи будуть досліджуватися обставини, що можуть вплинути на права і обов`язки КП «Київське інвестиційне агентство».

Так, враховуючи, що у даній справі будуть досліджуватися обставини, що можуть вплинути на права і обов`язки КП «Київське інвестиційне агентство», суд приходить до висновку щодо необхідності залучення до участі у справі вказаної особи, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2020 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 21.04.2020; залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київське інвестиційне агентство".

Разом з тим, в ухвалі суду від 13.04.2020 суд зазначив, що підготовче засідання призначене на 21.04.2020 не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді Картавцевої Ю.В. у відпустці. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення підготовчого засідання, призначеного на 21.04.2020, на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 суд ухвалив підготовче засідання призначити на 19.05.2020.

23.04.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

24.04.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

15.05.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 19.05.2020 прибули представники позивача та третьої особи. Представники відповідача у підготовче засідання не прибули.

За наслідками розгляду клопотання відповідача про зобов`язання позивача доплатити судовий збір, судом відмовлено в його задоволенні, оскільки, позивачем при звернені до суду з вимогою майнового характеру сплачено судовий збір у розмірі 9957,05 грн, що становить 1,5% від вартості майна (663803,11 грн), яке позивач просить суд зобов`язати йому передати.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.06.2020.

20.05.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення.

16.06.2020 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення.

У підготовче засідання 16.06.2020 прибули представники сторін та третьої особи.

Представник позивача подав клопотання про витребування доказів.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 16.06.2020 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 07.07.2020.

30.06.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

У підготовче засідання 07.07.2020 прибули представники сторін. Представники третьої особи в підготовче засідання не прибули.

Представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Розглянувши в підготовчому засіданні клопотання позивача про витребування доказів, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи клопотання про витребування доказів позивач зазначає, що з огляду на предмет та підстави позову, у межах даної справи підлягає встановленню факт здійснення доплати різниці площ квартир, а, оскільки, договори про доплату вартості різниці площ квартир укладалися між громадянами, які постраждали внаслідок діяльності «Еліта-Центр» та ПрАТ «Київміськбуд», Департамент (який не є стороною договору) позбавлений можливості такі договори надати, тому просить суд їх витребувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу визначено, що у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Так, суд зазначає, що наявність укладеного договору про доплату вартості різниці площ квартир не підтверджує факту здійснення такої доплати за договором (тобто, факту, який позивач хоче довести витребуваними доказами), а відтак, клопотання позивача про витребування у відповідача та громадян, які зазначені позивачем у клопотанні, задоволенню не підлягає з підстав його необґрунтованості.

У підготовчому засіданні 07.07.2020 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовчому засіданні 07.07.2020 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.07.2020.

У судове засідання 28.07.2020 прибули представники сторін та третьої особи.

Представники позивача та третьої особи підтримали позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні оголошено перерву до 01.09.2020.

10.08.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Разом з тим, судове засідання призначене на 01.09.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Картавцевої Ю.В. у відпустці.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового засідання на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 суд ухвалив: судове засідання призначити на 29.09.2020.

У судове засідання 29.09.2020 прибули представники позивача та відповідача. Представники третьої особи в судове засідання не прибули.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 29.09.2020, за відсутності представників третьої особи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 29.09.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації «Про проведення конкурсів із залучення інвесторів для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення, в тому числі для потерпілих від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр» від 21.08.2006 № 1263, постійно діючій комісії, утвореній розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 26.12.2003 № 2442 «Про порядок залучення інвесторів до фінансування будівництва або реконструкції станцій метрополітену, підземних переходів, автошляхів, площ та інших об`єктів житлової та соціальної інфраструктури міста» було доручено провести конкурс із залучення інвесторів для реалізації проектів будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення, в тому числі для потерпілих від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр».

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про затвердження результатів конкурсу із залучення інвесторів для будівництва жилого будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі» від 28.08.2007 № 1123, Акціонерне товариство Холдингова компанія «Київміськбуд» було затверджене переможцем конкурсу із залучення інвесторів для будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення, в тому числі для потерпілих від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр», на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі, замовником будівництва визначене комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство»; Головному управлінню економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) доручено укласти відповідні інвестиційні договори з переможцем конкурсу.

На виконання зазначених розпоряджень між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Організатор конкурсу), Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» (Замовник) та Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд» (Інвестор) було укладено інвестиційний договір № 049-13/і/42 від 27.12.2007 (далі - Договір), відповідно до якого інвестор зобов`язується здійснити інвестування будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі м. Києва за власні та/або залучені кошти відповідно до умов інвестиційного конкурсу, власних конкурсних пропозицій та цього договору.

До складу об`єкту інвестування входять житлові приміщення, вбудовано-прибудовані приміщення соціально-побутового призначення, підземний паркінг на 93 м/м (п. 1.2 Договору).

Пунктом 1.5 Договору визначено, що з моменту підписання цього договору Замовник передає Інвестору виконання частини функцій Замовника по будівництву, а саме:

- виконання підготовчих робіт та функцій по проектуванню, розробці робочої документації, укладання договорів на проектно-вишукувальні роботи, отримання технічних умов, архітектурно-планувальних завдань, отримання позитивного висновку комплексної Державної експертизи, отримання дозволу на виконання будівельних робіт;

- сплата пайової участі на створення соціальної та інженерно-транспортної структури м. Києва відповідно п.2.9. цього Договору;

- укладання договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт, фінансування будівельних робіт та інших витрат, пов`язаних з будівництвом об`єкту інвестування, уточнення обсягів виконаних робіт і проведення взаєморозрахунків з підрядником будівництва;

- забезпечення будівництва об`єкту інвестування будівельними матеріалами та обладнанням поставки Замовника;

- введення об`єкта інвестування в експлуатацію, здійснення контролю за своєчасним виконанням пусконалагоджувальних робіт, визначення балансової вартості об`єкту інвестування, участь в роботі робочої та Державної приймальної комісії по прийманню закінченого будівництвом об`єкту інвестування та оформлення прав власності на частину об`єкту інвестування, визначену п.1.7.

Після виконання всіх своїх зобов`язань та завершення будівництва Інвестор набуває право власності на об`єкт інвестування, крім площ житлових приміщень, що передаються для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок протизаконної діяльності групи компаній «Еліта-центр» (п. 1.7 Договору).

Пунктами 3.1, 3.2 Договору визначено, що Організатор конкурсу зобов`язується здійснювати контроль за дотриманням та виконанням умов інвестиційного конкурсу, цієї угоди та конкурсних пропозицій Інвестора під час реалізації цього договору та сприяти отриманню Інвестором правової документації для початку будівництва. Після виконання Інвестором своїх зобов`язань по цьому договору Організатор конкурсу у межах своєї компетенції буде сприяти оформленню права власності Інвестора на об`єкт інвестування на умовах, визначених в даному договорі.

Відповідно до п. п. 4.1.11, 4.1.12, 4.1.13 Договору Інвестор зобов`язується після завершення будівництва залучити Організатора конкурсу та Замовника до участі в роботі Державної приймальної комісії по введенню об`єкта інвестування в експлуатацію; ввести в експлуатацію у строки, що не перевищують нормативно визначений строк будівництва таких об`єктів, але не пізніше, ніж через три роки після підписання даного договору; передати Замовнику протягом 30 календарних днів з моменту введення об`єкта інвестування в експлуатацію 25% від загальної площі збудованих житлових приміщень (площі квартир), передбачених п.1.4. цього Договору.

Передача збудованих житлових приміщень, зазначених в п.4.1.13 цього договору буде здійснюватися шляхом підписання акту прийому-передачі житлових приміщень між Замовником та Інвестором (п. 4.1.14 Договору).

Пунктом 5.2.2 Договору визначено, що Замовник має право вимагати від Інвестора передачі збудованих житлових приміщень на умовах, передбачених пп. 4.1.13 та 4.1.14 цього договору.

Відповідно до п. п. 6.2, 6.3 Договору після затвердження Акту введення в експлуатацію об`єкта інвестування Організатор конкурсу сприяє оформленню права власності Інвестора на об`єкт інвестування на умовах, встановленими цим договором. Об`єкт інвестування (або його частка) може бути відчужений Інвестором після оформлення права власності на нього.

Датою набрання чинності цього договору є дата реєстрації договору в Головному управлінні економіки та інвестицій, що вказана на титульній сторінці цього договору. Цей договір припиняється після повного виконання сторонами своїх зобов`язань, про що підписується відповідний акт (п. 12.1, 12.2 Договору).

14.09.2009 сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до Інвестиційного договору № 049-13/і/42 від 27.12.2007 на будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі м. Києва, яка є невід`ємною частиною Договору й відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити пункт 4.1.15 розділу 4 «Права та обов`язки інвестора», виклавши його в редакції, зазначеній в Додатковій угоді.

Проаналізувавши зміст, укладеного між сторонами Договору, суд приходить до висновку, що за своєю юридичною природою він є договором про інвестиційну діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Інвестиційна діяльність забезпечується шляхом реалізації інвестиційних проектів і проведення операцій з корпоративними правами та іншими видами майнових та інтелектуальних цінностей.

Судом встановлено, що 30.06.2011 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видано сертифікат серія КВ № 0, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта: «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 у Оболонському районі м. Києва» проектній документації та підтверджують їх готовність до експлуатації.

Сертифікат виданий на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації від 23 червня 2011 року.

Відповідно до зазначеного сертифікату загальна площа квартир по об`єкту становить 18703,30 кв.м.

На виконання умов Договору відповідач передав, третя особа прийняла-передала, а Головне управління житлового забезпечення м. Києва прийняло 56 квартир загальною площею 4400,8 кв. м. та 4 квартири загальною площею 277,20 кв. м., що підтверджується Актом № 157 від 08.08.2011 та Актом № 94 від 16.03.2012 відповідно, які підписано без жодних зауважень, застережень чи приміток.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконав зобов`язань за Інвестиційним договором № 049-13/і/42 від 27.12.2007, зокрема, всупереч п. 4.1.13 Договору не передав замовнику 1,34% від загальної площі збудованих житлових приміщень, а також не побудував підземний паркінг на 93 м/м, з огляду на що, позивач просить суд:

- зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» передати КП «Київське інвестиційне агентство» житлові приміщення на загальну площу 250,662 кв. м. за адресою: вул. Лайоша Гавро,1 в Оболонському районі м. Києва, на виконання підпункту 4.1.13 пункту 4.1. Інвестиційного договору від 27.12.2007 № 049-13/і/42 на будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі м. Києва, укладеного між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» та Акціонерним товариством холдинговою компанією «Київміськбуд», яким передбачено, що Інвестор (Акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд») зобов`язується передати Замовнику (Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство») протягом 30 календарних днів з моменту введення об`єкта інвестування (житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі м. Києва) в експлуатацію 25% від загальної площі збудованих житлових приміщень, передбачених п. 1.4. цього Договору;

- зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» виконати умови підпункту 4.1.1. пункту 4.1. інвестиційного договору від 27.12.2017 № 049-13/і/42 на будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі м. Києва, укладеного між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» та Акціонерним товариством холдинговою компанією «Київміськбуд», який передбачає, що Інвестор (Акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд») зобов`язується здійснювати інвестування будівництва об`єкту інвестування (житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі м. Києва), а саме: будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі м. Києва та побудувати підземний паркінг на вул. Лайоша Гавро, 1.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, зокрема, наступне:

- відповідачем виконано зобов`язання щодо передачі 25% від загальної площі збудованих приміщень (4678 кв.м.), що підтверджується Актами № 157 від 08.08.2011 та № 94 від 16.03.2012;

- кількість житлових приміщень та їх квадратуру, що підлягали передачі КП «Київське інвестиційне агентство» для подальшої передачі постраждалим від діяльності ГІБК «Еліта-Центр» та осіб, які мали сплатити різницю між проінвестованою житловою площею та фактично отриманою було визначено позивачем та погоджено третьою особою, що підтверджується листом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.06.2011 № 044/920-3123 з додатками, листом КП «Київське інтестиційне агенство» від 23.06.2011 № 106/423, листом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.02.2012 № 044/920-95/2;

- Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не є тією особою, чиї права порушені, невизнані чи оспорені у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо передачі 25% від загальної площі збудованих житлових приміщень по об`єкту;

- позивачем не визначено за рахунок якої саме площі, які саме квадратні метри підлягають передачі третій особі, не конкретизовано їх місце розташування та характеристики, при цьому станом на момент розгляду даної справи у відповідача відсутні в наявності у будинку № 1 на вул. Лайоша Гавро у м. Києві вільні, нереалізовані та не передані у власність третім особам площі;

- звернення позивача до суду з вимогою зобов`язати відповідача побудувати паркінг є передчасною, оскільки, таким діям має передувати отримання замовником будівництва у власність або користування земельної ділянки по зазначеній адресі, однак, земельна ділянка кадастровий номер :78:098:0034 не перебуває в користуванні замовника;

- побудова відповідачем паркінгу не сприятиме відновленню порушеного права позивача, оскільки, відповідно до умов Договору відповідач мав передавати виключно житлову площу у визначеному об`єкті.

Разом з тим, відповідачем подано заяву, у якій він просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Третя особа підтримує заявлені позивачем вимоги в повному обсязі та зазначає, що договори купівлі-продажу, укладені між громадянами та відповідачем щодо доплати вартості різниці площ не можуть бути зараховані в якості виконання зобов`язання за Інвестиційним договором щодо безоплатної передачі 25% збудованої житлової площі, оскільки, відповідачем безкоштовно було передано лише 23,66% вказаної площі, тому зазначене зобов`язання не може бути припинене як таке, що виконане належним чином; позивач має право на звернення до суду з вказаними вимогами, оскільки, Договір в частині обов`язку щодо передачі 25% площі квартир містить елементи договору на користь третіх осіб; разом з тим, враховуючи мету Інвестиційного договору, позивач вправі вимагати виконання зазначеного договору в частині щодо будівництва підземного паркінгу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, на виконання розпоряджень КМДА № 1263 від 21.08.2006 та № 1123 від 28.08.2007 між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» та Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд» було укладено інвестиційний договір № 049-13/і/42 від 27.12.2007, відповідно до якого інвестор зобов`язується здійснити інвестування будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі м. Києва за власні та/або залучені кошти відповідно до умов інвестиційного конкурсу, власних конкурсних пропозицій та цього договору.

Пунктом 4.1.13 Договору визначено обов`язок Інвестора передати Замовнику протягом 30 календарних днів з моменту введення об`єкта інвестування в експлуатацію 25% від загальної площі збудованих житлових приміщень (площі квартир), передбачених п.1.4. цього Договору.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 30.06.2011 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видано сертифікат серія КВ № 0, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта: «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 у Оболонському районі м. Києва» проектній документації та підтверджують їх готовність до експлуатації. Сертифікат виданий на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації від 23 червня 2011 року.

Відповідно до зазначеного сертифікату загальна площа квартир по об`єкту становить 18703,30 кв.м.

На виконання умов Договору відповідач передав, третя особа прийняла-передала, а Головне управління житлового забезпечення м. Києва прийняло 56 квартир загальною площею 4400,8 кв. м. та 4 квартири загальною площею 277,20 кв. м., що підтверджується Актом № 157 від 08.08.2011 та Актом № 94 від 16.03.2012 відповідно, які підписано без жодних зауважень, застережень чи приміток.

Загалом передано 4678 кв. м, що становить 25,02% від загальної площі збудованих житлових приміщень (площі квартир).

Разом з тим, як вбачається з долучених до відзиву листів № 044/920-3123 від 21.06.2011 та № 044/920-95/2 від 22.02.2012 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на виконання п. 3 рішення Київської міської ради від 28.12.2010 № 508/5320 «Про деякі питання надання житла у власність потерпілим громадянам внаслідок діяльності групи будівельних компаній «Еліта-Центр» направлено відповідачу розрахунки по різниці площ по кожному інвестору, які підлягають оплаті за ринковою вартістю.

Відповідно до зазначених розрахунків різниця площі, яка підлягала оплаті - 250,75 кв.м. (1,34 %).

Тобто, з переданих відповідачем за вищевказаними актами 4678 кв. м (25,02% від загальної площі збудованих житлових приміщень), 250,75 кв.м. (1,34 % від загальної площі збудованих житлових приміщень) підлягали оплаті за ринковою вартістю.

З огляду на викладене, суд зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, що зобов`язання, визначене пунктом 4.1.13 Договору є припиненим в силу приписів ст. 599 Цивільного кодексу України, якою визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, положеннями пункту 4.1.13 Договору встановлено обов`язок Інвестора передати 25% від загальної площі збудованих житлових приміщень (площі квартир) Замовнику (третій особі).

Положеннями Договору (п. 5.2.2) визначено саме право Замовника вимагати від Інвестора передачі збудованих житлових приміщень на умовах, передбачених пп. 4.1.13 та 4.1.14 цього договору.

Тобто, з наведеного вбачається, що право вимагати від відповідача виконання обов`язку, визначеного п. 4.1.13 Договору має третя особа (Замовник), а не позивач.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи третьої особи щодо того, що позивач має право на звернення до суду з вказаними вимогами, оскільки, Інвестиційний договір містить елементи договору на користь третіх осіб.

Так, суд зазначає, що в основі договору на користь третьої особи закладено обов`язок відповідальної особи виконати зобов`язання на користь особи, яка не є стороною договірних відносин, однак, як вбачається з Інвестиційного договору № 049-13/і/42 від 27.12.2007, суб`єктами правовідносин щодо передачі 25% житлових приміщень є відповідач (інвестор) та КП «Київське інвестиційне агентство» (замовник), які є сторонами договірних відносин.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Таким чином, майном у розумінні Цивільного кодексу є речі та майнові права і обов`язки.

Згідно з ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 184 Цивільного кодексу України речі можуть бути з родовими ознаками та з індивідуальними. Зазначеною нормою визначено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Слід звернути увагу, що квадратний метр - це одиниця площі (вимірювання), а не річ в розумінні наведених норм чинного законодавства, при цьому, позивачем не зазначено, які саме приміщення площею 250,662 кв.м. підлягають передачі за актами третій особі, не конкретизовано їх місце розташування та характеристики (квартира, частина квартири, місця загального користування, тощо).

Крім цього, в матеріалах справи відсутні відомості та докази на підтвердження наявності в будинку за адресою: м. Київ, вул. Лайоша Гавро, 1 вільних площ, не реалізованих та не переданих у власність третім особам. Не надано також належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у житловому будинку об`єктів саме з такою площею, яку визначив у позовній вимозі позивач.

У розумінні приписів ст. 15, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

При цьому особа, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту, повинна дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Тобто, заявлена позовна вимога щодо передачі приміщень загальною площею 250,662 кв. м., у даному випадку не має обґрунтованого механізму примусового виконання, а отже, обраний позивачем спосіб захисту щодо виконання обов`язку в натурі не є ефективним.

Ураховуючи викладене вище, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача передати КП «Київське інвестиційне агентство» житлові приміщення на загальну площу 250,662 кв. м. за адресою: вул. Лайоша Гавро,1 в Оболонському районі м. Києва.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» виконати умови підпункту 4.1.1. пункту 4.1. інвестиційного договору від 27.12.2017 № 049-13/і/42, який передбачає, що Інвестор зобов`язується здійснювати інвестування будівництва об`єкту інвестування, а саме: будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Лайоша Гавро, 1 в Оболонському районі м. Києва та побудувати підземний паркінг на вул. Лайоша Гавро, 1, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, але й охоронюваний законом інтерес, який у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 ГПК України).

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Так, на переконання суду, побудова відповідачем чи відсутність дій останнього, спрямованих на будівництво паркінгу (навіть не враховуючи посилання відповідача на те, що звернення позивача до суду з вимогою про зобов`язання побудувати паркінг є передчасним, оскільки, таким діям має передувати отримання замовником будівництва у власність або користування земельної ділянки по зазначеній адресі, а земельна ділянка кадастровий номер :78:098:0034 не перебуває в користуванні замовника) не сприятиме жодним чином відновленню порушеного права позивача, яке, за твердженням останнього, належить стороні за умовами спірного договору.

Зокрема, у випадку вчинення дій щодо будівництва підземного паркінгу, введення його в експлуатацію та оформлення на нього права власності, на відповідача за умовами договору не покладається обов`язок передавати цей об`єкт або його окремі частини позивачу, натомість відповідач матиме право самостійно вирішувати правову долю новоствореного об`єкта (залишити його у власності, реалізувати на користь третіх осіб, передати у власність чи користування будь-яких юридичних чи фізичних осіб окремі паркувальні місця тощо).

З огляду на викладене, оскільки, позивачем не доведено факту порушення його права чи охоронюваного законом інтересу, на захист яких заявлено позов, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з цим, суд зазначає, що подана відповідачем заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності до уваги судом не приймається, у зв`язку з відсутністю у позивача суб`єктивного права, яке підлягає судовому захисту, оскільки, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.10.2020

Суддя Ю.В. Картавцева