ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.10.2020 Справа №914/2139/20

За позовом:Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідача:Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, Львівська обл.
про:стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором постачання природного газу №6718/18-КП-21 від 08.11.2018р.
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Пришляк Ю.-М.В.
Представники сторін:
від позивача:Орел С.С. - представник
від відповідача:не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява АТ «НАК «Нафтогаз України» до КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором постачання природного газу №6718/18-КП-21 від 08.11.2018р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2020р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 21.09.2020р.

Ухвалою від 15.09.2020р. суд задовольнив клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 21.09.2020р. суд викликав відповідача у судове засідання, відкладене на 09.10.2020р.

Представник позивача в судове засідання 09.10.2010р., яке відбулося в режимі відеоконференції з`явився, на адресу суду надіслав відповідь на відзив з додатками (вх. №27249/20 від 18.09.2020р.), а також на електронну адресу суду - довідку про розмір заборгованості відповідача з додатками (вх. №29287/20 від 09.10.2020р.).

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 09.10.2020р. не забезпечив, на адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №28818/20 від 06.10.2020р.).

Заслухавши пояснення представника позивача, детально ознайомившись з наявними матеріалами справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку.

Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затверджений постановою КМУ від 18.06.2014р. №217, визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Як встановлено судом, на розгляд Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2020р. та рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020р. у справі №903/918/19 за позовом АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про стягнення 650599,92 грн.

Суд зазначає, що правовідносини в справі, що розглядається є подібними правовідносинам у справі №903/918/19, оскільки предметом спору у вказаних справах є в т.ч. штрафні санкції, для стягнення яких є необхідним встановлення наявності чи відсутності порушення зобов`язання з боку відповідача, на що у спірних відносинах впливає механізм автоматичного розподілу коштів, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217.

Ухвалою від 04.09.2020р. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду справу №903/918/19 разом із касаційною скаргою АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020р. і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2020р., передав на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2020р. прийнято справу №903/918/19 разом із касаційною скаргою АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2020 та рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 до розгляду.

Як вбачається з ухвали Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду №903/918/19 від 04.09.2020р., передаючи вказану справу на розгляд об`єднаної палати, суд касаційної інстанції зазначив про неоднозначність практики Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо стягнення пені та інших штрафних санкцій за розрахунками за поставлений природний газ теплопостачальних організацій та газопостачальних підприємств, здійснених у відповідності до Порядку №217.

Зокрема, Верховний Суд у постановах від 27.02.2020р. у справі №921/12/19 та від 21.02.2018р. у справі №910/16072/16 виклав правову позицію: Порядком №217 встановлений конкретний механізм розподілу коштів, які надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, та зазначений Порядок не стосується договірних зобов`язань сторін у частині порядку та строків розрахунків між сторонами й не впливає на них. Ураховуючи викладене, Суд відхилив відповідні твердження скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій положень Порядку №217, оскільки останній не впливає на порядок здійснення розрахунків сторін за договором, за умовами якого обов`язок зі сплати вартості наданих позивачем послуг з розподілу природного газу покладено на відповідача.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 31.03.2020р. у справі №917/530/19 викладено такий висновок: відповідач не міг самостійно впливати на порядок оплати послуг з постачання природного газу, що надавались йому позивачем на підставі договору, оскільки кошти з оплати отриманого відповідачем природного газу було перераховано постачальнику на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання відповідно до Порядку № 217.

У постанові від 18.03.2020р. №908/2304/18, проаналізувавши положення Порядку №217, Верховний Суд виклав такий висновок: відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, оскільки державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Також про різність судової практики щодо застосування положень Порядку №217 свідчать правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №921/214/18, від 17.12.2019 у справі №922/932/19, від 06.02.2020 у справі №922/2130/19, від 13.02.2020 у справі №917/536/19, від 20.02.2020 у справі №924/235/19, від 27.05.2020 у справі №914/1029/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ГПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що за наслідками розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №903/918/19 будуть надані правові висновки щодо застосування Порядку №217, у правовідносинах, які є подібними до правовідносин у даній справі. Вказані висновки безпосередньо впливатимуть на правильність вирішення даної справи, адже відповідно до ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є, зокрема, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є верховенство права.

Відповідно до ч.4 ст. 17 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (ч.1 ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

З огляду на винятковість ситуації (наявність різної судової практики щодо застосування Порядку №217 в аналогічних правовідносинах), суд зазначає про неможливість розгляду даної справи до вирішення Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №903/918/19, оскільки погоджується з необхідністю забезпечення реалізації закріпленого в п. 4 ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» принципу єдності судової практики.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Так, п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №903/918/19 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі №914/2139/20 до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №903/918/19.

2. Зобов`язати сторони письмово повідомити Господарський суд Львівської області про результати розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №903/918/19.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.10.2020р.

Суддя Р.В. Крупник