ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2422/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області, місто Харків,

до Комунального підприємства «Салтів Водоканал», селище міського типу Старий Салтів,

про стягнення 178 192,01 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна екологічна інспекція у Харківській області, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Комунального підприємства «Салтів Водоканал», про стягнення 178 192,01 грн. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

07 серпня 2020 року, ухвалою господарського суду Харківської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у справі № 922/2422/20. Розгляд справи № 922/2422/20 ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачеві, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

02 серпня 2020 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив.

04 вересня 2020 року позивачем сформована заява по суті справи відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 вересня 2020 року були прийняті до розгляду із залученням до матеріалів справи відзив та відповідь на відзив.

Згідно статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

В період з 23 вересня 2019 року по 04 жовтня 2019 року Державною екологічною інспекцією у Харківській області (далі за текстом Інспекція) на підставі статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статей 4,5,7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та наказу Інспекції від 19 вересня 2019 року № 669/11-02 було здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності Комунального підприємства «Салтів Водоканал».

За результатами перевірки складений Акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 669/11-02/04-06 від 04 жовтня 2019 року (далі за текстом Акт). Пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеного заходу та складеного Акта, що мають місце з боку суб`єкта господарювання - відсутні.

Відповідно до вказаного Акту та наданих під час перевірки документів дозвільного характеру вбачається, що з 31 березня 2016 року на балансі та в експлуатації Комунального підприємства «Салтів Водоканал» перебувають 4 артезіанські свердловини № 1, 2, 3, 4, які розташовані в селищі міського типу Старий Салтів Вовчанського району Харківської області.

З 01 липня 2017 року на підставі розпорядження виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради від 22 листопада Комунальне підприємство «Салтів Водоканал» здійснює обслуговування та експлуатації 3-х артезіанських свердловин № 30,75,116, розташованих в селі Хотімля Вівчанського району та 1 артезіанська свердловина № Х25/116, розташованої в селі Молодовка Вівчанського району.

На час перевірки Комунального підприємства «Салтів Водоканал» здійснює забір води з підземних джерел (3-х свердловин в селище міського типу Старий Салтів № 1, 3, 4; свердловини № Х25/116 в селі Молодовка, та 3-х свердловин № 30,75,116 в селі Хотімля) на підставі дозволу на спеціальне водокористування від 22 травня 2019 року № 711/ХР/49д-19, виданого Державним агентством водних ресурсів України, строком до 22 травня 2022 року.

Попередній дозвіл на спеціальне водокористування від 28 квітня 2017 року Укр.№ 03.01.-10-1143А/Хар., виданий Комунальному підприємству «Салтів Водоканал» Департаментом екології та природних ресурсів Харківською обласною державною адміністрацією терміном дії до 29 квітня 2020 року. Вказаний дозвіл було видано Комунальному підприємству «Салтів Водоканал» на забір води з 4-х свердловин № 1,2,3,4, розташованих в селище міського типу Старий Салтів.

Згідно довідки Комунального підприємства «Салтів Водоканал» від 18 жовтня 2020 року № 110/2 обсяг піднятої води складає:

- у селищі міського типу Старий Салтів в період з 04 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року 25 840 куб. м., з 01 січня 2017 року по 27 квітня 2017 року 31 462 куб. м.;

- у селі Хотімля і в селі Молодовка в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року 37 201 куб. м., з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року 31 371,4 куб. м., з 01 січня 2019 року по 21 травня 2019 року 10 342 куб. м.

10 жовтня 2019 року з метою усунення порушень природоохоронного законодавства виявлених під час здійснення планового заходу - перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, Державною екологічною інспекцією у Харківській області винесено Припис № 26/04-06.

У зв`язку з виявленими порушеннями, Державною екологічною інспекцією у Харківській області з урахуванням норм, передбачених пунктом 9 Методики розрахунку емірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389, розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного водокористування, розмір якої склав 178 192,01 грн.

На адресу Комунального підприємства «Салтів Водоканал» було надіслано претензію № 149 від 24 жовтня 2019 року щодо добровільного відшкодування шкоди, однак вимоги даної претензії не були добровільно виконані відповідачем.

Позивач у позові наголошує про те, що внаслідок дій відповідача, в частині самовільного водокористування, державі заподіяно шкоду в загальному розмірі 178 192,01 грн., в обґрунтування чого посилається на наявні матеріали інспекційної перевірки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Конституцією України, міжнародними угодами України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Згідно із статтею 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

До компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів (ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Згідно Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 454/2011, Державна екологічна інспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Отже, позивач в межах визначених чинним законодавством, з урахуванням переліку посадових обов`язків, які покладені в основу діяльності Державної екологічної інспекції у Харківській області, здійснив планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у господарській діяльності Комунального підприємства «Салтів Водоканал».

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права масності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із частиною 1 статті 149, статтею 151 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Приписами частин 2, 3 статті 2 Водного кодексу України передбачено, що водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства. Земельні, гірничі, лісові відносини, а також відносини щодо використання та охорони рослинного і тваринного світу та об`єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря, виключної (морської) економічної зони та континентального шельфу України, що виникають під час користування водними об`єктами, регулюються відповідним законодавством України.

Відповідно до статей 46, 48 Водного кодексу України, водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється лише на підставі дозволу (пункт 9 частини 1 статті 44, частина 1 статті 49 Водного кодексу України).

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. Видача (переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно (частини 2, 4 статті 49 Водного кодексу України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено безумовний обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

У даному разі, судом встановлено, що

- з 31 березня 2016 року по 27 квітня 2017 року Комунальне підприємство "Салтів Водоканал" здійснювало самовільне використання водних ресурсів з підземних джерел (4-х артезіанських свердловин № 1,2,3,4) без відповідного дозволу на спеціальне водокористування;

- з 01 липня 2017 рок по 21 травня 2019 року Комунальне підприємство "Салтів Водоканал" здійснювало самовільне використання водних ресурсів з підземн6их джерел (1 артезіанської свердловини №Х25/116 в селі Молодовка, та 3-х свердловин № 30,75,116 в селі Хотімля) без відповідного дозволу на спеціальне водокористування.

При цьому, Акт планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального користування, відтворення і охорони природних ресурсів № 669/11-02/04-06 від 04 жовтня 2019 року є чинним, підписаний без зауважень, в судовому порядку не оскаржувався.

Згідно із статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є:

а) протиправна поведінка особи,

б) настання шкоди,

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою,

г) вина завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Виходячи зі змісту абзацу 2 частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статті 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Пунктом 1 частини 3 статті 44 Водного кодексу України, встановлено, що водокористувачі зобов`язані, в тому числі, дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території;

Таким чином, цивільно-правову відповідальність за порушення водного законодавства мають нести особи, які без спеціальних дозволів здійснюють забір води, вина яких полягає у протиправній діяльності у вигляді вчинення дій щодо із водокористуванням без урахування встановлених у доволі на спеціальне водокористування лімітів.

На виконання положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України, частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, статті 614 Цивільного кодексу України підприємство-відповідача не надало жодних доказів відсутності його вини та вчинення ним дій, спрямованих на збереження та охорону водних ресурсів та відсутності самовільного водокористування. Причинний зв`язок між вчиненим порушенням та заподіяною шкодою полягає у тому, що внаслідок самовільного водокористування було заподіяно шкоду водним ресурсам.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду).

Розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, здійснюється згідно з Методики розрахунку емірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389.

Згідно із пунктами 9.1, 9.2 Методики розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), здійснюється за формулою: З сам = 5 х W х Тар (грн.),(23), де W - об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води); Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар`єрних та дренажних вод - грн/100 куб.м, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 куб.м, води, яка входить до складу напоїв, - грн/куб.м). Для води з лиманів Тар аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об`єкти", встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення. Фактичний об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

Державною екологічною інспекцією у Харківській області зроблено розрахунок збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного водокористування відповідачем, відповідно до Методики, розмір склав 178 192,01 грн. Даний розрахунок перевірений господарським судом.

Мотиви щодо неналежного оформлення акту та відсутності у ньому інформації можуть враховуватися судом у випадку визнання недійсним акту у встановленому порядку. Разом з тим, акт перевірки є чинним, у встановленому порядку не оскаржувався, а тому є належним та допустим доказом в розумінні статей 76 та 77 ГПК України , в якому зафіксовано відповідні дані.

Розрахунок заподіяної державі шкоди, внаслідок самовільного водокористування здійснено позивачем на підставі Методики розрахунку емірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389, що є додатком до Претензію № 149 від 24 жовтня 2019 року та становить 178 192,01 грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок суми збитків у розмірі 178 192,01 грн. та встановлено, що останній проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме Методики розрахунку емірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389, яка поширює свою дію на відповідача, як на особу, що порушила свій обов`язок щодо охорони водних ресурсів.

Підсумовуючи наведене, за результатами розгляду даної справи, господарський суд дійшов висновку, що у діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача полягає у здійсненні самовільного водокористування без спеціального дозволу на користування надрами всупереч чинного законодавства, що підтверджується матеріалами перевірки; наявна сама шкода, яка правомірно розрахована відповідно до "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природної о середовища України від 20 липня 2009 року № 389; а також причинний зв`язок, що виражений у заподіяні зазначеної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача; вина відповідача виражена у самовільному водокористуванні.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем належними, допустимими, вірогідними та достатніми у своїй сукупності доказами доведена суду наявність у діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для відшкодування збитків, у зв`язку з чим задовольняє в повному обсязі позовні вимоги, та стягує з відповідача суму шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 178 192,01 грн.

Щодо строку позовної давності, то суд зазначає, що позивачем неправильного трактуються норми частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порушення вимог природоохоронного законодавства відповідачем хоч і здійснювалося у період з 31 березня 2016 року по 27 квітня 2017 року та з 01 січня 2017 року по 21 травня 2019 року, проте позивачем здійснено перевірку та виявлено це порушення у період з 23 вересня 2019 по 04 жовтня 2019 року. Вказана перевірка була плановою та здійснена на підставі наказу позивача від 19 вересня 2019 року за № 669/11-02.

При цьому, саме у період здійснення перевірки позивачем виявлено порушення відповідачем природоохоронного законодавства. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач дізнався про порушення Відповідачем природоохоронного законодавства у період здійснення перевірки у 2019 році.

Перебіг позовної давності у спорах, пов`язаних із стягненням завданої природі шкоди, починається із дня складення акта про відповідне порушення (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 12 червня 2016 року у справі № 910/10452/17).

Враховуючи, що позов про стягнення збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, поданий 03 серпня 2020 року, а позовні вимоги ґрунтуються на акті перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства № 669/11-02, який був складений 19 вересня 2019 року, суд вважає, що відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09 жовтня 1979 року, пункт 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява №38695/97, пункт 43, ECHR 2000-II).

У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України"" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", №49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати зі сплати позивачем при поданні позову судового збору, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, пунктом 2 частини 1 статті 129, статтями 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Салтів Водоканал» (62560, Харківська область, Вовчанський район, селище міського типу Старий Салтів, вулиця Лесі Українки, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 40306197) на користь держави на р/р UA0020541 УК у Вовчанському районі Харківської області (отг Старий Салтів), еод , МФО 899998, символ звітності 331 для зарахування по коду бюджетної класифікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в установі банку - Казначейство України (ЕАП), шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 178 192,01 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Салтів Водоканал» (62560, Харківська область, Вовчанський район, селище міського типу Старий Салтів, вулиця Лесі Українки, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 40306197) на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області (61166, місто Харків, вулиця Бакуліна, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 37999518) 2 672,89 грн. судових витрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "07" жовтня 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/2422/20