СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р. Справа № 913/518/13-г

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Білоусова Я.О., суддя Геза Т.Д.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Конопліцький І.В., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською від 04.11.2017 №1296) - за довіреністю від 15.07.2020 №8/20;

від відповідача: Шевченко Д.В., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.04.2012 №1036) - за довіреністю від 27.12.2019 №05/48;

від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича: Павлюк М.В., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 17.07.2014 серїі КС №5194/10) - на підставі ордеру від 07.10.2020 серії КС №612184;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», м.Сєвєродонецьк, Луганська область,

на ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.08.2020 (суддя Драгнєвіч О.В.), постановлену в приміщенні Господарського суду Луганської області в м.Харкові об 11:53год, повний текст якої складений 10.08.2020,

за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, м.Київ, з виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.12.2016

у справі №913/518/13-г

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ,

до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», м.Сєвєродонецьк, Луганська область,

про стягнення 47206499,88грн,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.10.2016 у справі №913/518/13-г, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2017, позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" про стягнення 47206499,88грн задоволено повністю; стягнуто з ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» інфляційні втрати в сумі 16629105,41грн та 3% річних в сумі 30577394,47грн (т.4, а.с. 64-71; 118-124; 154-162).

07.12.2016 на виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.10.2016 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2016 місцевим господарським судом видано наказ про примусове виконання рішення у справі №913/518/13-г із строком пред`явлення до виконання до 22.11.2019 (т.4, а.с. 127).

29.07.2020 ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" звернулось до місцевого господарського суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій просило визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича від 16.07.2020 №62597777; зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2020 ВП №62597777 (т.5, а.с. 55-65).

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 07.08.2020 у справі №913/518/13-г у задоволенні скарги ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича з виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 у справі №913/518/13-г відмовлено (т.5, а.с. 138-141).

Ухвала місцевого господарського суду із посиланням та статті 1, 12, 26, 37 Закону України «Про виконавче провадження» мотивована тим, що стягувачем було своєчасно пред`явлено до виконання наказ місцевого суду від 07.12.2016 №913/518/13-г, у зв`язку з цим 19.03.2019 відкрито виконавче провадження №58667869, а отже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався і після переривання строку поновився; повернення виконавчого документа за заявою стягувача згідно постанови від 16.07.2020 не позбавило останнього права повторно пред`явити наказ суду від 07.12.2016 №913/518/13-г до виконання. Суд дійшов висновку, що повторне пред`явлення наказу до виконання було здійснено у межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.

ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» з ухвалою місцевого господарського сулу не погодилось та 20.08.2020 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.08.2020 у справі №913/518/13-г та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича з виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 у справі №913/518/13-г (т.5, а.с.162,163).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що частиною 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання такого строку з дня повернення лише для випадків з підстав «неможливості в повному обсязі або частково виконати рішення або встановлення заборони на звернення стягнення на майно». Оскільки повернення виконавчого документа стягувачу відбулося на підставі його заяви, а не з підстави неможливості виконання рішення або заборони на відчуження майна у порядку статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні підстави для поновлення строку для повторного надання наказу до виконання з дня повернення цього наказу за заявою стягувача. Крім того, вказує на те, що фактично строк для подачі наказу сплив у 2019 році.

У відзиві на апеляційну скаргу від 29.09.2020 позивач просить ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.08.2020 у справі №913/518/13-г залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. При цьому зазначає, що при поверненні наказу Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 №913/518/13-г у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві зазначено про можливість пред`явлення виконавчого документа для виконання до 16.07.2023. З заявою про примусове виконання наказу Господарського суду Луганської області у цій справі відповідач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. 16.07.2020, тобто у межах, встановлених чинним законодавством. Також зазначає, що виходячи з тлумачення статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», зважаючи на пред`явлення стягувачем наказу до виконання, про що відповідно до вимог чинного законодавства виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, встановлений Законом України «Про виконавче провадження» трирічний строк пред`явлення наказу до виконання перервався та почався спочатку (т.5,а.с.204-207).

У відзиві на апеляційну скаргу від 28.09.2020 Приватний виконавець Щербаков І. М. просить апеляційну скаргу ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.08.2020 у справі №913/518/13-г без змін. При цьому зазначає, що при поверненні наказу Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 №913/518/13-г у п.3 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено: «виконавчий документ може бути пред`явлений для виконання в строк до 16.07.2023». Заяву про примусове виконання наказу подано стягувачем до приватного виконавця 16.07.2020, який виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Також зазначає, що виходячи з тлумачення статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 ЦК України строк на подання наказу Господарського суду Луганської області №913/518/13-г почався заново у зв`язку з поданням його до виконання до Департаменту державної виконавчої служби 19.03.2019. На думку приватного виконавця, після подання виконавчого документа до виконання, строк на його виконання поновлюється. Крім того, він вважає неправильним твердження відповідача про те, що відлік строку на подання виконавчого документу до виконання починається з моменту його подання, оскільки в такому разі стягувач після спливу трьох років та перебуванні виконавчого документа на виконанні в певному відділі ДВС буде позбавлений можливості (права) повернення виконавчого документа за власною заявою з метою подання його на виконання до іншого виконавця. Така конструкція порушує право стягувача на вільний вибір виконавця (т.5,а.с.193-195).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником Приватного виконавця Щербакова І. М. заявлено усне клопотання про винесення судом окремої ухвали щодо ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» з підстав зловживання процесуальними правами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 у цій справі встановлений учасникам справи строк до 05.10.2020 для подання заяв, клопотань тощо (т.5,а.с.175,176).

Відповідно до частини 1 статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з частиною 2 статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи, що вказане клопотання заявлено в судовому засіданні апеляційної інстанції 07.10.2020, тобто з пропуском строку, встановленого ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2020, і без клопотання про його продовження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення вказаного клопотання без розгляду, однак з долученням до матеріалів справи. При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Отже, постановлення окремої ухвали належить до дискреційних повноважень суду та не залежить від волевиявлення учасників провадження у справі, про що зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 у справі №171/2124/18.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.08.2020 у справі №913/518/13-г та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича з виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 у справі №913/518/13-г з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представники відповідача та Приватного виконавця Щербакова І. М. заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд ухвали Господарського суду Луганської області від 07.08.2020 у справі №922/518/13-г виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання (стаття 129-1 Конституції України).

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Порядок виконання судових рішень визначений Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1,2 статті 12 Закону України Про виконавче провадження виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Господарського суду Луганської області від 04.10.2016 у справі №913/518/13-г набрало законної сили 21.11.2016, тобто з моменту ухвалення постанови Донецьким апеляційним господарським судом від 21.11.2016, якою вказане рішення залишено без змін.

07.12.2016 на виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.10.2016 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2016 місцевим господарським судом видано наказ про примусове виконання рішення у справі №913/518/13-г із строком пред`явлення до виконання до 22.11.2019 (т.4, а.с. 127).

19.03.2019 ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України звернулась до державного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про дотримання стягувачем строків, встановлених частиною 1 статті 12 Закону України Про виконавче провадження, для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У відповідності до вимог частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» 19.03.2019 у межах виконавчого провадження №58667869 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 на підставі заяви стягувача (позивача у справі) від 19.03.2019 (т.5,а.с.6).

Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

З інформації по виконавчому провадженню вбачається, що 16.07.2020 ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України подано заяву про повернення виконавчого провадження стягувачу, в порядку частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження (т.5, а.с. 118-121).

16.07.2020 Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі вимог статті 37 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою наказ Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 у справі №913/518/13-г повернуто ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України. При цьому встановлено, що виконавчий документ може бути пред`явлений для виконання в строк до 16.07.2023 (т.5,а.с.86).

Згідно з частиною 5 статті 37 Закону України Про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 11 вказаного Закону встановлено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №727/1256/16-ц.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка кореспондується з частиною 4 статті 236 ГПК України, встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, з метою дотримання принципу правової визначеності, та формування сталої судової практики суд апеляційної інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права до спірних правовідносин.

Також Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №242/2375/16-ц з посиланням на постанову Верховного Суду України від 05.10.2016 у справі №910/18165/13 зазначив, що: «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується».

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

16.07.2020 ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» звернулось до Приватного виконавця Щербакова І.М. з заявою про відкриття виконавчого провадження в якій просило прийняти наказ Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 у справі №913/518/13-г до виконання та відкрити виконавче провадження не пізніше наступного для з дня надходження цієї заяви (т.5, а.с.82,83).

16.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Луганської області від 07.12.2016 про примусове виконання рішення у справі №913/518/13-г та стягнення з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 30577394,47грн 3% річних та 16629105,14грн інфляційних втрат, а також витрат зі сплати судового збору у сумі 688820,00грн (т.5, а.с. 85).

Зважаючи на те, що ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України у межах строку, встановленого статтею 12 Закону України Про виконавче провадження, пред`явлено виконавчий документ до виконання (19.03.2019), відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а отже стягувачем, який повторно звернувся з виконавчим листом 16.07.2020 до приватного виконавця, не пропущений строк пред`явлення наказу Господарського суду Луганської області про примусове виконання рішення від 07.12.2016 №913/518/13-г до виконання.

У зв`язку з цим місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що повторне пред`явлення наказу Господарського суду Луганської області про примусове виконання рішення від 07.12.2016 №913/518/13-г здійснено з додержанням строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи скаржника про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не перервався у зв`язку з тим, що повернення виконавчого документа стягувачу відбулося на підставі його заяви, а не з підстави неможливості виконання рішення або заборони на відчуження майна у порядку частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки за приписами пункту 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому приписи пункту 1 частини 4 статті 12 вказаного Закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню не в залежності від підстав повернення виконавчого документа стягувачу. Отже, Закон України «Про виконавче провадження» не містять виключень з загальних підстав переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тоді, як частина 5 статті 12 цього ж Закону встанолює порядок відліку строку пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання.

Відповідно до частини 3 статті 343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на те, що приватний виконавець діяв у межам наданих йому повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відсутні правові підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2020.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського суду, визначені частиною 1 статті 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарський суд Луганської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга

Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» не підлягає задоволенню, ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.08.2020 у справі №913/518/13-г з урахуванням меж його перегляду, визначених частиною 1 статті 269 ГПК України, слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст. 276 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.08.2020 у справі №913/518/13-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 09.10.2020.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Т.Д. Геза