номер провадження справи 17/93/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 Справа № 908/1763/20

м. Запоріжжя

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши матеріали справи

за позовною заявою: комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради, 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129А

до відповідача: комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, 71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Східний, 97

про стягнення 532 226,84 грн.

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулось комунальне підприємство "Облводоканал" Запорізької обласної ради (далі КП "Облводоканал" ЗОР) про стягнення з комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради (КП "Бердянськводоканал" БМР) 532 226,84 грн. заборгованості за договорами від 26.12.12 № 4/13 та від 03.12.15 № 01/16.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договорами від 26.12.12 № 4/13 та від 03.12.15 № 01/16. З підстав прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаними договорами за період з квітня 2016 р. по грудень 2016 р. включно позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 132 531,34 грн. та 399 695,50 грн. інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/1763/20 між суддями, 10.07.20 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 14.07.20 судом прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/1763/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

27.07.20 на адресу суду від КП "Бердянськводоканал" БМР надійшла заява від 23.07.20 № 3544 про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1763/20 в частині стягнення 3 % річних у розмірі 132 531,34 грн. та 399 695,50 грн. інфляційних втрат на 12 місяців зі сплатою щомісячно 44 352,23 грн. (у серпні 2020 р. - червні 2021 р.), 44 352,31 грн. (у липні 2021 р.). В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на ст. 331 ГПК України та зазначає наступне. КП «Бердянськводоканал» БМР є підприємством, основною діяльністю якого є надання послуг водопостачання та водовідведення, що підтверджується статутом, випискою з ЄДРЮОФОПГФ від 08.02.17, ліцензією (рішення №1060 від 17.06.11, переоформлено рішенням №916 від 08.06.16). Вказане клопотання обґрунтовано наступним. Відповідач є суб`єктом природних монополій на ринку з товарними межами «централізоване водопостачання», «централізоване водовідведення» у територіальних межах м. Бердянськ. Відповідно до ст.8 Закону України «Про природні монополії», ст.ст.5, 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» суб`єктам природних монополій встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Тарифи на зазначені послуги встановлені постановою НКРКП №110 від 10.02.12, НКРЕ №161 від 14.03.14, НКРЕКП №800 від 16.12.14, №1238 від 07.07.16, №1285 від 21.07.16, №1343 від 02.11.17, №1344 від 02.11.17, №596 від 26.06.18, №2003 від 21.12.18, №2444 від 19.11.19. Зазначені тарифи не є економічно обґрунтованими, а відшкодовують лише частину витрат відповідача, а саме 82,2 % по водопостачанню, та 88,4 % по водовідведенню (довідка про рівень відшкодування вартості послуг). Також встановленими тарифами не передбачено статті витрат та прибутку, за рахунок якого можна було б сплатити стягнуті суми (рядок 7 «Розрахунковий прибуток, у т.ч.» Структури тарифів, яка є додатками до постанов НКРЕКП). Внаслідок вищевказаного КП «Бердянськводоканал» БМР має заборгованість з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що надані населенню, у розмірі 7 718 000 грн. (розрахунки обсягу заборгованості з різниці в тарифах на послуги централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення за період 2011-2018 роки). При цьому, діючим законодавством не передбачено відшкодування підприємствам зазначеної різниці в тарифах. Внаслідок вищевказаного підприємство має кредиторську заборгованість у розмірі 24322622,02 грн. (довідка про кредиторську заборгованість станом на 01.07.20). Крім того, внаслідок дії карантинних заходів, встановлених постановами КМУ від 11.03.20 №211 та від 20.05.20 №392, а також встановлення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СOVID-19)» заборони нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі обсяг платежів з боку споживачів на рахунки КП «Бердянськводоканал» БМР значно знизилися, що додатково погіршила фінансовий стан підприємства. Також постановою Бердянського міськрайонного ВДВС Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.07.20 ВП №62594587 накладено арешт на грошові кошти КП «Бердянськводоканал» БМР, які містяться на його рахунках, що унеможливлює сплату стягуваної суми. Крім того, КП «Облводоканал» ЗОР завдано збитків КП «Бердянськводоканал» БМР у розмірі 5 242 799,57 грн. не реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних за період з серпня 2015 р. по листопад 2016 р. (ухвала господарського суду Запорізької області від 29.04.20 у справі №908/1050/20). Ці обставини свідчать про те, що КП «Бердянськводоканал» БМР має тяжкий фінансово-економічний стан, у зв`язку з чим підприємство не має можливості сплатити стягнуті суми одноразово та в короткий строк. Одночасне їх стягнення призведе до зупинення діяльності відповідача, яка є соціально важливою та не може бути припинена, що в свою чергу спричинить зменшення надходжень від наданих послуг, призведе до його повної неплатоспроможності, може викликати спалах епідемій внаслідок порушення санітарно-гігієнічних норм.

28.07.20 на електрону пошту суду від КП "Бердянськводоканал" БМР надійшло клопотання від 23.07.20 № 3621 про розгляд заяви про розстрочення виконання судового рішення від 23.07.20 № 3544 в порядку ч. 6 ст. 238 ГПК України, а не ст. 331 ГПК України.

29.07.20 на адресу суду надійшло письмове клопотання КП "Бердянськводоканал" БМР від 23.07.20 № 3621.

03.08.20 від позивача надійшла заява від 30.07.20 №2/1278 із запереченнями щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення на 12 місяців.

Відповідно до вимог ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.2 ст. 252 ГПК України).

Згідно із ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на викладене, враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд цієї справи господарським судом, суд дійшов висновку про наявність підстав для вирішення спору у справі за наявними матеріалами.

Спір у цій справі розглянуто у межах строку визначеного ст. 248 ГПК України, з урахуванням: змін до ГПК України внесених Законом України № 540-IX від 30.03.20, який набрав чинності 02.04.20; Закону України від 18.06.20 № 731-IX, який набрав чинності 17.07.20, а також постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.20 № 211 (із змінами), від 20.05.20 № 392 (із змінами) та від 22 липня 2020 р. № 641 та наданої Верховним Судом на офіційному веб-сайті (https://supreme.court.gov.ua/supreme/pres-centr/news/928802/) методичної інформації щодо спірних питань застосування законодавства про продовження процесуальних строків під час дії карантину.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.12 між комунальним підприємством "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради (надалі - споживач) та комунальним підприємством "Облводоканал" Запорізької обласної ради (надалі - виробник) укладено договір про надання послуг з водопостачання № 4/13 (надалі договір №4/13).

03.12.15 між комунальним підприємством "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради (надалі - споживач) та комунальним підприємством "Облводоканал" Запорізької обласної ради (надалі - виробник) укладено договір про надання послуг з водопостачання № 01/16 (надалі договір №01/16).

Відповідно до п. 1.1 договорів №4/13 та № 01/16, виробник зобов`язується надавати споживачу, який є оптовим споживачем, безперебійне надання послуг із питного водопостачання (далі послуги) - в обсягах, передбачених п. 2.1 договору та якісними нормативами, передбаченими в п. 2.3 договору, а споживач зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх у порядку та на умовах даного договору.

Відповідно до положень п. 3.4 договорів №4/13 та № 01/16, акти прийому-передачі води та акти про зняття показників водолічильника є підставою для остаточних розрахунків за надані послуги.

Пунктом 8.1 договору № 4/13 визначено, що оплата за послуги водопостачання проводиться споживачем грошовими коштами на підставі отриманого рахунку та акту про надані послуги до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 8.1 договору № 01/16, оплата за послуги водопостачання проводиться споживачем грошовими коштами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі отриманого рахунку та акту про надані послуги.

Пунктом 15.1 договору № 4/13 визначено, що договір набирає чинності з 01.01.13 та діє до 31.01.13.

У подальшому, до договору № 4/13 вносились зміни шляхом підписання додаткових угод. Зокрема, додатковою угодою від 12.02.14 продовжено строк дії договору до 31.12.15.

Згідно з п. 15.1 договору № 01/16, договір набирає чинності з 01.01.16 та діє до 31.12.16 включно.

Під час вирішення спору у цій справі судом встановлено, що рішенням господарського суду Запорізької області від 20.03.17 у справі № 908/122/17 останнім задоволено позовні вимоги КП "Облводоканал" ЗОР до КП "Бердянськводоканал" БМР. Присуджено стягнути з КП "Бердянськводоканал" БМР на користь КП "Облводоканал" ЗОР - 19 199 630,58 грн. заборгованості, 1 112,26 грн. пені, 214 327,00 грн. 3% річних, 934 876,63 грн. втрат від інфляції. Всього - 20 349 946,47 грн. Виконання рішення в частині стягнення суми 20 349 946,47 грн. розстрочено строком на 24 календарних місяці починаючи з квітня 2017 р. по квітень 2019 р. шляхом стягнення щомісячно рівними частками по 847 914,43 грн. до 30 (31) числа кожного місяця, останній платіж (в березні 2019р.) сплатити у сумі 847 914,58 грн. Крім того, вказаним рішенням присуджено стягнути з КП "Бердянськводоканал" БМР на користь КП "Облводоканал" ЗОР 240 000 грн. судового збору.

На виконання рішення від 20.03.17 у справі № 908/122/17 (набрало законної сили 04.04.17), судом 11.04.17 видані відповідні накази.

Як свідчить зміст мотивувальної частини рішення суду у справі № 908/122/17, судом при вирішення пору, зокрема, встановлено наступне:

«… за період грудень 2015р. - грудень 2016 р. позивачем надано відповідачу послуги з водопостачання: сторонами підписано та скріплено печатками акти прийому передачі, а саме: за договором №4/13: Акт №12 від 31.12.2015р. на суму 1 744 067, 30 грн.; за договором № 01/16: Акт №1 від 31.01.2016 р. на суму 1 728 799,16 грн., Акт № 2 від 29.02.2016 р. на суму 1 086 851,81 грн., Акт № 3 від 31.03.2016 р. на суму 846 145,42 грн., Акт № 4 від 30.04.2016 р. на суму 1 616 078,47 грн., Акт № 5 від 31.05.2016 р. на суму 1 733 178,03 грн., Акт № 6 від 30.06.2016р. на суму 2125814, 62 грн., Акт № 7 від 01.08.2016 р. на суму 2949 959,27 грн., Акт №8 від 31.08.2016р. на суму 86 547, 63 грн., Акт № 8/1 від 31.08.2016 р. на суму 2 807 052, 86 грн.. Акт №9 від 30.09.2016р. на суму 2 255 434,18 грн., Акт № 10 від 31.10.2016р. на суму 1 975 609,05 грн., Акт № 11 від 30.11.2016 р. на суму 1 671 271,38 грн., Акт № 12 від 31.12.2016 р. на суму 3 118 662,00 грн. Таким чином, всього за спожиту воду нараховано 25 745 471,18 грн. (…).

Відповідач за отриману воду розрахувався частково в сумі 3 356 312,36 грн., а саме за грудень 2015 р. в сумі 815 801,04 грн. (за угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.01.2016 р. та схемою проведення розрахунків за листопад 2016 р.), за червень 2016 р. в сумі 991 000,00 грн. (за договором поруки №29 від 19.07.2016 р.) та за липень 2016 р. в сумі 1437046,10 грн. (за договором поруки №36 від 15.08.2016 р.)

Крім того, Відповідач частково погасив суму основного боргу в розмірі 3 167 072,47 грн. за рахунок погашення бюджетом Запорізької області заборгованості по пільгах та субсидіях на водопостачання та водовідведення що підтверджується схемою проведення розрахунків, листом №443 від 26.01.2017 р., про списання заборгованості та шляхом укладення договору зарахування зустрічних однорідних вимог №1 від 31.01.2017 р. на суму 22455,77 грн., чим визнав свою дебіторську заборгованість перед Позивачем шляхом погашення частини суми основного боргу, в розмірі 3 189 528,24 грн. = 3 167 072,47 грн. +22 455,77 грн. Отже, всього відповідачем сплачено 6 545 840, 60 грн., таким чином, залишок боргу становить 19 199 630, 58 грн.».

Позивач посилаючись на те, що розстрочення виконання судового рішення не змінює господарське зобов`язання, у т.ч. в частині строків його виконання, не припиняє договірного зобов`язання відповідача та не звільняє останнього від наслідків порушення відповідного зобов`язання, звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з КП "Бердянськводоканал" БМР 132 531,34 грн. 3 % річних та 399 695,50 грн. інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, які розраховані позивачем з урахуванням здійснених відповідачем оплат заборгованості після прийняття рішення у справі № 908/122/17.

Вирішуючи спір у цій справі по суті спору суд виходив з наступного.

Приписами статей 173, 175 Господарського кодексу України (далі ГК України) унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами ч. 1 ст. 193 ГК України.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховано, що актами цивільного законодавства не встановлено випадків, за яких надання розстрочки виконання рішення суду є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, розстрочення судового рішення не змінює строків виконання грошового зобов`язання за договором та умов прострочення боржника в такому зобов`язанні.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ст. 604 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Аналіз вищевказаних норм закону свідчать, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Водночас, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.

Таким чином, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне або господарське зобов`язання, у т.ч. в частині строків його виконання. Натомість, таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Розстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє останнього від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

З огляду на викладене, перевіривши надані позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних витрат, враховуючи здійсненні відповідачем розрахунки з позивачем після прийняття рішення від 20.03.17 у справі № 908/122/17, суд дійшов висновку, що КП "Облводоканал" ЗОР правомірно здійснено нарахування КП "Бердянськводоканал" БМР 132 531,34 грн. 3 % річних за загальний період з 12.07.17 по 17.12.18 та 399 695,50 грн. інфляційних втрат за загальний період з липня 2017 р. по листопад 2018 р. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період прострочення боржника грошового зобов`язання зі сплати основного боргу наявність якого встановлена рішення від 20.03.17 у справі № 908/122/17.

Відповідачем подано заяву про розстрочення виконання рішення у справі № 908/1763/20 про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат строком на 12 місяців зі сплатою щомісячно по 44 352,23 грн. (у серпні 2020 р. - червні 2021 р.), 44 352,31 грн. (у липні 2021 р.). В обґрунтування підстав для розстрочення рішення суду КП «Бердянськводоканал» БМР посилається на наступне: КП "Бердянськводоканал" БМР є підприємством, основною діяльністю якого є надання послуг водопостачання та водовідведення; відповідач є суб`єктом природних монополій на ринку з товарними межами «централізоване водопостачання», «централізоване водовідведення» у територіальних межах м. Бердянськ; тарифи на комунальні послуги суб`єктам природних монополій встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг; тарифи на зазначені послуги встановлені постановою НКРКП №110 від 10.02.2012р., НКРЕ №161 від 14.03.2014р., НКРЕКП №800 від 16.12.2014р., №1238 від 07.07.2016р., №1285 від 21.07.2016р., №1343 від 02.11.2017р., №1344 від 02.11.2017р., №596 від 26.06.2018р., №2003 від 21.12.2018р., №2444 від 19.11.2019р. та не є економічно обґрунтованими, а відшкодовують лише частину витрат відповідача, а саме 82,2 % по водопостачанню, та 88,4 % по водовідведенню (довідка про рівень відшкодування вартості послуг надається). Також встановленими тарифами не передбачено статті витрат та прибутку, за рахунок якого можна було б сплатити стягнуті суми (рядок 7 «Розрахунковий прибуток, у т.ч.» Структури тарифів, яка є додатками до постанов НКРЕКП). Внаслідок вищевказаного КП «Бердянськводоканал» БМР станом на час розгляду цієї справи в суді має заборгованість з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що надані населенню, у розмірі 7 718 000 грн. (розрахунки обсягу заборгованості з різниці в тарифах на послуги централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення за період 2011-2018 роки надається). При цьому, діючим законодавством не передбачено відшкодування підприємствам зазначеної різниці в тарифах. Внаслідок вищевказаного підприємство має кредиторську заборгованість у розмірі 24 322 622,02 грн. (довідка про кредиторську заборгованість станом на 01.07.20 надається). Крім того, внаслідок дії карантинних заходів, установлених постановами КМ України від 11.03.20 №211 та від 20.05.20 №392, а також встановлення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОУШ-19)» заборони нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі обсяг платежів з боку споживачів на рахунки КП «Бердянськводоканал» БМР значно знизилися, що додатково погіршила фінансовий стан підприємства; також постановою Бердянського міськрайонного ВДВС Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.07.20 ВП №62594587 накладено арешт на грошові кошти КП «Бердянськводоканал» БМР, які містяться на його рахунках, що унеможливлює сплату стягуваної суми; крім того, КП «Облводоканал» ЗОР завдано збитків КП «Бердянськводоканал» БМР у розмірі 5 242 799,57 грн. шляхом не реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних за період з серпня 2015р. по листопад 2016р. (ухвала господарського суду Запорізької області від 29.04.20 у справі №908/1050/20). Наведені обставини за доводами відповідача свідчать про те, що КП «Бердянськводоканал» БМР має тяжкий фінансово-економічний стан, у зв`язку з чим підприємство не має можливості сплатити стягнуті суми одноразово та в короткий строк. Одночасне їх стягнення призведе до зупинення діяльності відповідача, яка є соціально важливою та не може бути припинена, що в свою чергу спричинить зменшення надходжень від наданих послуг, призведе до його повної неплатоспроможності, може викликати спалах епідемій внаслідок порушення санітарно-гігієнічних норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення може, визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Проаналізувавши доводи відповідача, викладені у заяві щодо розстрочення виконання судового рішення у справі та надані в обґрунтування вказаної заяви докази, враховуючи заперечення позивача щодо вказаної заяви, суд дійшов висновку, що відповідач довів наявність у нього виняткового випадку, тобто, обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення, як підстави для розстрочення виконання судового рішення по цій справі.

Оцінюючи докази у їх сукупності і взаємному зв`язку суд приходить до висновку про те, що відповідач не ухиляється від погашення заборгованої, яка виникла за договорами від 26.12.12 № 4/13 та від 03.12.15 № 01/16, вчиняє дії, спрямовані на урегулювання цього питання у добровільному порядку; не маючи можливості погасити заборгованість по цій справі єдиним платежем (відсутність достатніх коштів на рахунку), відповідач пропонує виконання рішення однаковими щомісячними платежами протягом 12 місяців.

Позивач також посилається на збитковість свого підприємства та зазначає про існування заборгованості із заробітної плати. У зв`язку із чим, просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення рішення.

Враховуючи, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочки виконання рішення, проте приймаючи до уваги добросовісну його поведінку щодо здійснення заходів з погашення заборгованості визначеної рішенням від 20.03.17 у справі № 908/122/17 (за договорами від 26.12.12 № 4/13 та від 03.12.15 № 01/16), відсутність достатніх коштів для виконання рішення суду одноразовим платежем, наявність у обох сторін у справі (які є комунальними підприємствами) заборгованості із виплати заробітної плати їх працівникам, а також приймаючи до уваги надані позивачем заперечення щодо надання розстрочки відповідачу на 12 місяців, суд приходить до висновку про існування правових підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення, а саме: судом надається відповідачу розстрочка виконання рішення на 4 місяці зі сплатою заборгованості у сумі 532 226,84 грн. (яка складається з: 132 531,34 грн. 3 % річних та 399 695,50 грн. інфляційних втрат) наступними платежами: 133 056,71 грн. по 30.11.20 включно; 133 056,71 грн. по 31.12.20 включно; 133 056,71 грн. по 31.01.21 включно; 133 056,71 грн. по 28.02.21 включно.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7983,40 грн. покладаються на відповідача.

Питання про присудження інших судових витрат за наслідками розгляду справи судом не вирішувалось з огляду на відсутність відповідних клопотань від учасників справи.

Оскільки відповідачем у його клопотанні не заявлено про розстрочення виконання рішення в частині суми судового збору, судом в цій частині питання щодо розстрочення судового рішення не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 73-80, 86, 91, 129, 210, 236-239, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Східний, 97, ) на користь комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129 А, ) - 132 531,34 грн. 3 % річних, 399 695,50 грн. інфляційних втрат та 7983 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн. 40 коп. судового збору.

Розстрочити виконання рішення на 4 (чотири) місяців зі сплатою заборгованості у сумі 532 226,84 грн. (яка складається з: 132 531,34 грн. 3 % річних та 399 695,50 грн. інфляційних втрат) наступними платежами: 133 056,71 грн. по 30.11.20 включно; 133 056,71 грн. по 31.12.20 включно; 133 056,71 грн. по 31.01.21 включно; 133 056,71 грн. по 28.02.21 включно.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ГПК України.

Враховуючи розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи судом підписано рішення без його проголошення (ч.4 ст. 240 ГПК України).

Повне рішення складено 09.10.20.

Суддя В.Л. Корсун