ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.2020р. Справа №905/727/20

за позовом: Приватного підприємства «Ентальпія Плюс» (69114, м.Запоріжжя, Хортицький район, просп.Радянський, 19, кв.101, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька область, м.Добропілля, м.Білицьке, вул.Красноармійська, 1А, )

про стягнення 104236,16 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне підприємство «Ентальпія Плюс», м.Запоріжжя звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля про стягнення 98936,31 грн основного боргу, 494,68 грн втрат від інфляції, 593,62 грн 3% річних, 4211,55 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. про надання послуг в частині проведення своєчасної оплати наданих послуг, що стало підставою для нарахування пені, процентів річних та інфляційних.

Ухвалою суду від 25.05.2020р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/727/20, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.08.2020р. до господарського суду надійшла заява б/н від 29.07.2020р. Приватного підприємства «Ентальпія Плюс» про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою позивач просив суд стягнути з відповідача 87563,61 грн основного боргу, 494,68 грн втрат від інфляції, 593,62 грн 3% річних та 4211,55 грн пені.

Виходячи зі змісту вказаної заяви, вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних та пені залишились незмінними. Фактично позивач зменшив вимогу про стягнення основного боргу у зв`язку з частковим погашенням відповідачем заявленої до стягнення заборгованості за договором №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. (на суму 14028,84 грн).

Згідно із п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.252 цього кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Водночас, враховуючи зміст п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України в редакціях Законів України №540-IX від 30.03.2020р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та №731-IX від 18.06.2020р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» останнім днем строку, встановленого законом для подання заяви про зменшення розміру позовних вимог слід вважати 06.08.2020р.

Таким чином, враховуючи приписи чинного законодавства України, зважаючи на те, що заява б/н від 29.07.2020р. Приватного підприємства «Ентальпія Плюс», у якій викладено вимоги про зменшення розміру позовних вимог, надійшла до суду 04.08.2020р., суд приймає вказане клопотання позивача до розгляду як таке, що подано у межах строків, визначених ст.46 Господарського процесуального кодексу України.

11.08.2020р. від позивача надійшла заява б/н від 04.08.2020р. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 98936,31 грн у зв`язку зі сплатою цієї суми; в частині вимог про стягнення інфляційних та процентів річних вимоги заявника залишились незмінними.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив. Одночасно, за висновками суду, відповідач про відкриття провадження у справі №905/727/20 та розгляд вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №227.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст.178 вказаного нормативно-правового акту.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як свідчать матеріали справи, 16.10.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (замовник) та Приватним підприємством «Ентальпія Плюс» (виконавець) був підписаний договір №501-ДУ-ШУБ про надання послуг.

За приписами п.п.1.1 1.3 укладеного сторонами правочину (з урахуванням змісту додаткових угод б/н від 02.11.2018р., б/н від 28.12.2018р.) виконавець зобов`язується у 2019р. надати замовнику послуги, зазначені в п.1.2 цього договору, а замовник прийняти і оплатити такі послуги. Найменування послуг (код ДКПП 71.12.13-00.00 Послуги інженерні з енергетичних об`єктів): складення паспорта та теплотехнічне налагодження трубопроводів внутрішніх і зовнішніх теплових мереж та калориферних установок на ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» шахти «Піонер». Місце надання послуг: шахта «Піонер» смт Новодонецьке, шахта «Новодонецька» м.Білозерське.

Відповідно до п.5.1 договору №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. строк (термін) надання послуг встановлений до 30.11.2019р. (з урахуванням приписів п.1 додаткової угоди б/н від 28.12.2018р. до укладеного сторонами договору про надання послуг).

Як свідчить представлений суду додаток №6 «Поетапний графік надання послуг» до договору №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. (в редакції додаткової угоди б/н від 28.12.2018р.), сторонами узгоджено виконання у жовтні-листопаді 2019 року наступного виду робіт, а саме: «Перевірка виконання заходів щодо налагодження внутрішньої водяної системи теплоспоживання виробничої будівлі з розрахунковим тепловим навантаженням до 0,25 МВт. Регулювання гідравлічного та теплового режиму роботи внутрішньої водяної теплової системи теплоспоживання виробничої будівлі з розрахунковим тепловим навантаженням до 0,25 МВт».

Пунктом 3.1 зазначеного правочину (зважаючи на п.1.1 додаткової угоди б/н від 02.11.2018р.) передбачено, що орієнтовна сума договору складає 180000 грн, крім того ПДВ 36000 грн, разом з ПДВ 216000 грн.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 30.11.2019р., а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань (п.10.1 договору №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. в редакції додаткової угоди б/н від 28.12.2019р.).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги вказаний вище договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п.п.5.4, 5.5 договору №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р., надані виконавцем послуги згідно з цим договором оформлюються актами прийому-передачі наданих послуг із зазначенням коду згідно ДКПП, які виконавець надає до першого числа місяця, наступного за звітним. В акті прийому-передачі наданих послуг повинен бути відображений фактичний обсяг наданих послуг протягом звітного місяця (періоду).

Виходячи зі змісту матеріалів справи, у листопаді 2019 року Приватним підприємством «Ентальпія Плюс» були виконані підрядні роботи за договором №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. на суму 98936,31 грн, оформлені акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) №2 від 29.11.2019р., №3 від 29.11.2019р. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3).

Вищевказані документи підписані представниками сторін без зауважень стосовно якості та обсягу виконаних робіт, скріплені печатками виконавця та замовника, містять посилання на договір №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р., що свідчить про виконання робіт саме за вказаним правочином.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.73, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання робіт на загальну суму 98936,31 грн в межах договору №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

В силу норм ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За змістом ч.1 ст.903 вказаного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом п.4.1 договору №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником наданих виконавцем замовнику послуг поетапно, на 60 календарний день після підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг, пред`явлення виконавцем рахунку на оплату послуг та за умови надання виконавцем належним чином оформленої податкової накладної. Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

Відтак, зобов`язання з оплати підрядних робіт, які було прийнято у листопаді 2019 року, мало бути виконано не пізніше 28.01.2020р. включно.

Як вказувалось судом, у заявах б/н від 29.07.2020р., б/н від 04.08.2020р. Приватного підприємства «Ентальпія Плюс» позивач вказував, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» перераховано на користь виконавця послуг в рахунок погашення заборгованості за договором №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. грошові кошти у загальній сумі 98936,31 грн (платіжні доручення №1642273 від 17.07.2020р. на суму 14028,84 грн, №1659436 від 31.07.2020р. на суму 84907,47 грн), внаслідок чого станом на момент прийняття рішення у цій справі заборгованість відповідача за наведеним правочином відсутня.

Дослідивши вищезазначені платіжні доручення на загальну суму 98936,31 грн, суд встановив, що погашення заявленої до стягнення суми основного боргу за надані послуги на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) №2 від 29.11.2019р., №3 від 29.11.2019р. відбулось під час розгляду справи (15.04.2020р. звернення позивача до суду із розглядуваним позовом згідно з поштовим штемпелем).

За приписами п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням того, що заборгованість відповідача перед позивачем на суму 98936,31 грн погашена в процесі розгляду справи, провадження по справі №905/727/20 стосовно вимог про стягнення основного боргу підлягає закриттю.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. виконав належним чином, з огляду на те, що погашення Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» заборгованості за цим правочином відбулось під час розгляду справи, зважаючи на приписи п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 98936,31 грн підлягає закриттю.

Виходячи з принципу повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «Ентальпія Плюс» про стягнення пені в сумі 4211,55 грн не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пеня, за визначенням ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Зі змісту ч.1 ст.547 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.09.2019р. у справі №908/1501/18.

Разом з цим, умови договору №501-ДУ-ШУБ від 16.10.2018р. про надання послуг не містять погодження сторін щодо застосування штрафних санкцій у вигляді сплати пені (з встановленням її розміру) за прострочення виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання зі сплати наданих послуг, внаслідок чого вимога про стягнення пені в сумі 4211,55 грн не ґрунтується на нормах діючого законодавства, положеннях договору та не підлягає задоволенню.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 29.01.2020р. по 10.04.2020р. в розмірі 593,62 грн.

За розрахунком суду, здійсненим з урахуванням того, що 2020 рік є високосним та складається з 366 днів, проценти річних за простроченими зобов`язання відповідача по оплаті послуг, які були надані у листопаді 2019 року (в межах визначених позивачем періодів), становлять 592 грн.

Крім того, Приватним підприємством «Ентальпія Плюс» заявлено до стягнення інфляційні за період з січня по березень 2020 року в розмірі 494,68 грн.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд зазначає про наступне:

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Як зазначалось, станом на 29.11.2019р. позивачем було надано послуги (виконано роботи) на суму 98936,31 грн, які мали бути оплачені до 28.01.2020р. включно. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних втрат за ним починається з лютого 2020 року. При цьому, позивачем відповідне нарахування здійснено, в тому числі, у січні 2020 року.

Здійснивши перерахунок інфляційних за допомогою комп`ютерної програми «Ліга-Закон», з урахуванням наведених вище висновків суду щодо порядку нарахування, інфляційних, суд встановив, що їх сума (в межах визначених позивачем періодів) дорівнює 492,31 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення процентів річних та інфляційних підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 592 грн та 492,31 грн.

Згідно із ст.ст.126, 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2102 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн підлягають розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам з віднесенням у частині, в якій провадження у справі закрито на відповідача. При цьому, суд виходить з того, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, і лише після відкриття провадження у справі відповідачем вчинені дії щодо погашення суми основного боргу.

Крім того, судом враховано, що будь-яких заперечень щодо заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу від відповідача на адресу суду не надходило, так само як і клопотання про зменшення цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46, 86, 126, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Закрити провадження по справі №905/727/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь Приватного підприємства «Ентальпія Плюс» 98936,31 грн основного боргу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька область, м.Добропілля, м.Білицьке, вул.Красноармійська, 1А, ) на користь Приватного підприємства «Ентальпія Плюс» (69114, м.Запоріжжя, Хортицький район, просп.Радянський, 19, кв.101, ) 3% річних в сумі 592 грн, інфляційні нарахування 492,31 грн, витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2878,67 грн, а також судовий збір в сумі 2016,99 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 06.10.2020р.

Повний текст рішення складено 12.10.2020р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця