ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року Справа № 923/585/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м. Херсон, ,

до: Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Херсонської обласної ради, с. Степанівка, м. Херсон, ,

про стягнення 768790,90 грн.

За участю представників:

від позивача - Дворнікова І.О., довіреність № 05-03-15 від 02.01.20;

від відповідача - директор Паламарчук П.В., наказ № 331-к від 14.11.19.

У відповідності до ч.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу

Обставини справи:

16 червня 2020 року Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Херсонської обласної ради заборгованості у розмірі 768790,90 грн., з якої: 643568,42 грн. - сума основного боргу, 21228,85 грн. - сума пені, 90099,60 грн. - сума 7% штрафу, 10297,10 грн. - сума інфляційних втрат та 3596,93 грн. - сума 3% річних.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про закупівлю послуг з постачання теплової енергії у вигляді гарячої види № 448/2271/19 від 23.01.2019 в частині проведення розрахунків за надані послуги. За розрахунками позивача, у зв`язку з частковим проведенням розрахунків за вказаним договором, за відповідачем станом на 01.06.2020 рахується заборгованість у розмірі 643568,42 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2020 року визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 17 червня 2020 року суд прийняв позовну заяву МКП "Херсонтеплоенерго" до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/585/20 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд запропонував учасникам провадження у встановлені строки надіслати (надати) до суду: відповідачу - відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів та позивачу відповідь на відзив.

До суду повернулись поштові повідомлення з відмітками пошти пор вручення ухвали суду від 17.06.2020 адресантам.

07 липня 2020 року до від Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Херсонської обласної ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. Зокрема, відповідач посилається на ті обставини, що відповідачем було перераховано позивачу у період з 23.01.2019 по 31.12.2019 грошові кошти за постачання теплової енергії у загальному розмірі 644973,48 грн. Відповідач зазначає, що додатковими угодами до Договору № 448/2271/19 від 23.01.2019 було зменшено суму договору до 6449738,48 грн., а позивач безпідставно поставив теплової енергії на більшу суму, ніж встановлено п.3.1. договору. На адресу позивача було направлено лист, в якому повідомлялось про виконання споживачем усіх зобов`язань по договору під 23.01.2019р. № 448/2271/19 та про неможливість здійснення оплати понад договірні обсяги у зв`язку з відсутністю юридичних підстав та фінансових можливостей. Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Даний відзив з додатком прийнято судом до розгляду та залучено до матеріалів справи з додатком.

09 липня 2020 на до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивачем наведено спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідь позивача прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 08 вересня 2020 року суд відмовив відповідачу у задоволені клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою від 08 вересня 2020 року суд закрив підготовче провадження у справі № 923/585/20 та призначив справу до судового розгляду по суті на 06 жовтня 2020 року о 14:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні 06.10.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.10.2020 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 06.10.2020 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про орієнтований час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 23 січня 2019 року між Міським комунальним підприємством "Херсонтеплоенерго" (надалі - виробник або позивач) і Комунальним некомерційним підприємством "Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Херсонської обласної ради (надалі - споживач або відповідач) був укладений договір №448/2271/19 про закупівлю послуг з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води (надалі - Договір).

За умовами Договору на Виробника покладено зобов`язання протягом 2019 року надати споживачу послугу з постачання теплової енергії в обумовлених договором обсягах, а споживач зобов`язується прийняти теплову енергію і оплачувати її за встановленими тарифами у строки, передбачені Договором.

Предметом Договору є надання послуг з постачання пари та гарячої води код за ДК 021:2015-093200000, у обсягах 3854 Гкал. ( п.1.1. та п.1.2 Договору).

Сторони досягли згоди з істотних умов Договору, визначили предмет договору, якість товару, визначено ціну договору, порядок здійснення оплати, строк дії договору, відповідальність сторін та інші умови договору, оскільки сторонами договору досягнуто згоди з усіх істотних умов.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2019 року (п. 10.1. Договору).

Додатком до Договору є Додаток №1 - дислокація об`єктів споживача, який є невід`ємною частиною Договору.

Сторонами погоджено ціну Договору - у розмірі 7225094,50 грн. яка складається з двох частин :

- 7131263,00 грн. з ПДВ - очікувана вартість закупівлі товару Споживачем;

- 93831, 50 грн. - очікувана вартість відшкодування абонентів, що живляться від мереж Споживача (п. 3.1 Договору).

В подальшому, сторонами Договору були укладені додаткові угоди про доповнення Договору про закупівлю №448/2271/19., а саме:

- Додаткова угоди № 2, якою змінено назву та банківські реквізити Споживача, інші умови залишено без змін;

- Додаткова угода №3 від 23.12.2019, внесено зміни до п. 3.1. Договору, зменшено суму Договору на 1756480,93 грн., визначено, що ціна договору становить 5374782,07 грн., інші умови залишено без змін;

- Додаткова угода № 4 від 27.12.2019, сторони дійшли згоди подовжити строк дії Договору №448/2271/19 від 23.01.2019 на строк достатній для проведення процедури закупівлі послуг на 2020 рік до 31.03.2020 включно, інші умови залишено без змін;

- Додаткова угода № 6 від 21.01.2020, сторонами Договору змінено пункт 3.1. Договору, а саме встановлено суму договору у розмірі 6449738,48 грн., інші умови залишено без змін;

- Додаткова угода № 7 від 21.02.2020, відповідно до якої сторони домовились, що на підставі Акту "Про відключення об`єктів КНП "Херсонський обласний заклад з психіатричної допомоги" ХОР від 21.02.2020 та п. 10.4 Договору № 448/2271/19 від 23.01.2019 припинити дію зазначеного договору з 21 лютого 2020 року, дана додаткова угода є невід`ємною частиною Договору.

Сторонами Договору розділом IV погоджено наступний порядок здійснення оплати.

Оплата споживачем поводиться згідно наданих виробником рахунку на оплату та акту здачі - приймання робіт, розрахунковим періодом є календарний місяць. Рахунки та акти виконаних робіт можуть надаватись впродовж поточного місяця, з послідуючим перерахунком наступному за розрахунковим періоді.

Згідно з п. 4.6. договору оплата за теплову енергію здійснюється споживачем згідно умов цього договору не пізніше 25 числа місяця, що наступає за розрахунковим на рахунок із спеціальним режимом використання.

Пунктом 7.9. Договору визначено, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію у встановлений Договором термін, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Згідно п. 7.10. Договору у разі несплати, або несвоєчасної оплати Споживач на вимогу Виробника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Позивач зазначає, що він свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, проте відповідач в свою чергу ухиляється від виконання умов п. 4.6. Договору щодо оплати за теплову енергію згідно умов Договору не пізніше 25 числа місяця, що наступає розрахунковим.

За твердженням позивача, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 643568,42 грн. за період з 04.02.2020 по 21.02.2020. Оскільки відповідачем було порушено строки здіснення розрахунків за договором, позивачем на суму основної заборгованості нараховано 10297,10 грн. інфляційних втрат, 3596,93 грн. 3% річних, 21228,85 грн. пені та 90099,60 грн. 7% штрафу. Загальна сума заборгованості за розрахунками позивача становить 768790,90 грн.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги МКП "Херсонтеплоенерго" підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що укладений між позивачем і відповідачем Договір №448/2271/19 про закупівлю послуг з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 23.01.2019 за своїм змістом та правовою природою - є договором про надання послуг.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Приписами статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами статей 509, 607 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності регулюються Законом України "Про теплопостачання".

За умовами частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем згідно Акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 493 від 29.02.2020 надано послуги з постачання теплової енергії у період з 04.02.2020 по 21.02.2020 у загальному розмірі на 643568,42 грн.. Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №466 від 29.02.2020 у сумі 643568,42 грн. Зазначену заборгованість нараховано позивачем за період з 04.02.2020 по 21.02.2020.

Щодо тверджень відповідача щодо неможливості здійснення оплати понад договірні обсяги у зв`язку з відсутністю підстав та фінансових можливостей, то суд зазначає, що Додатковою угодою №4 від 24.12.2019 до Договору сторонами продовжено строк дії Договору до 31.03.2020, Додатковою угодою № 7 від 21.02.2020 сторони домовились припинити дію Договору з 21.02.2020. Таким чином у період, в якому позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію діяв Договір №448/2271/19 від 23.01.2019. Відсутність у відповідача фінансових можливостей для оплати спожитої теплової енергії, не може бути підставою для відмови у виконанні договірних зобов`язань.

Суд також звертає увагу, що за умовами п.6.1.4. Договору споживач зобов`язаний сам регулювати споживання теплової енергії з урахуванням можливості повних розрахунків в обсязі суми договору.

Доказів сплати, заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 643568,42 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу за Договором у розмірі 643568,42 грн. є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних, штрафу та пені, то суд зазначає, що згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, при нарахуванні інфляційних та річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Згідно п.7.9 Договору за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію у встановлений договором термін, згідно ст. 231 ГК України нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Згідно п. 7.10. Договору у разі несплати, або несвоєчасної оплати Споживач на вимогу Виробника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Судом перевірено правильність виконаного позивачем розрахунку штрафу та встановлено наявність помилок у здійсненому розрахунку, які виразились у тому, що позивач замість 7% штрафу від розміру простроченого платежу нарахував 14% штрафу.

За розрахунком суду, 7% штрафу від суми простроченого платежу у розмірі 643568,42 грн. - становить 45049,80 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми 7% штрафу підлягають частковому задоволенню, лише у розмірі 45049,79 грн.

Штраф у розмірі 45049,79 грн. заявлений позивачем до стягнення безпідставно, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом перевірено правильність здійсненого позивачем розрахунку пені та встановлено, що пеня нарахована позивачем за період з 26.03.2020 по 01.06.2020 у надмірному розмірі .

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга" (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ"), здійснив власний розрахунок пені (за період з 26.03.2020 по 01.06.2020) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня.

Розрахунок пені має наступні показники:

Процентна ставка пені:2 x ставок НБУ

Розраховується за формулою:

[Пеня] = [Сума боргу] 2 [Ставка пені (%)] / 100% / 366 днів [Кількість днів]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
26.03.202023.04.28.8.62
24.04.202001.06.28.0081610 972.31
Всього: 21 170.93

Отже, за наведеним розрахунком суду, сума пені становить 21170,93 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, лише у розмірі 21170,93 грн.

Пеня у розмірі 57,92 грн. заявлена позивачем до стягнення безпідставно, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також судом перевірено правильність здійсненого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що 3% річних, нараховані позивачем за період з 26.03.2020 по 01.06.2020 у надмірному розмірі, інфляційні втрати нараховані позивачем за періоди квітень-травень 2020 року також у надмірному розмірі.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга" (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ"), здійснив власний розрахунок 3% річних (за період з 26.03.2020 по 01.06.2020) та інфляційних втрат (за періоди квітень-травень 2020).

Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат мають наступні показники:

Дата початку нарахування:26.03.2020.

Дата закінчення нарахування:01.06.2020.

Відсоткова ставка:3% річних.

Розраховується за формулою:

[Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки
26.03.202001.06.28,0033 587.10
Всього: 68 3 587.10

Розраховується за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції
Квітень 2020 Травень 2020100.8 100.3101.10643 568.00650 647.257 079.25
Всього: 7 079.25

Отже, за наведеним розрахунком суду, сума 3% річних становить 3587,10 грн., а інфляційних втрат становить 7079,25 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню, лише у розмірі 3587,10 грн., а позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат також підлягають частковому задоволенню, лише у розмірі 7079,25 грн.

3% річних у розмірі 9,83 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3217,85 грн. заявлені позивачем до стягнення безпідставно, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно вимогам, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Херсонської обласної ради () на користь Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" () суму основного боргу у розмірі 643568,42 грн., суму штрафу у розмірі 45049,79 грн., суму пені у розмірі 21170,93 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 7079,25 грн., суму 3% річних у розмірі 3587,10 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 10806,83 грн.

3. У задоволенні іншої частині позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.10.2020.

Суддя С.В. Нікітенко