ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.10.2020м. ДніпроСправа № 904/7552/16

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В., членів колегії - суддів: Суховарова А.В., Первушина Ю.Ю., розглянувши матеріали справи

Кредитори:

1. Фізична особа - підприємець Мовчан Михайло Васильович, м. Київ

2. Публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", м. Київ

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", м. Київ

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРК РЕЛАКС", м. Павлоград Дніпропетровська область

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Заман ЛТД" (51400, Дніпропетровської області, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 414-А; )

про визнання банкрутом

учасники у справі № 904/7552/16 про банкрутство ТОВ "Заман ЛТД" - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Представники:

від ТОВ "ФК "Форінт" представник Рубан О.Г. дов. № 06/2020/65 від 08.06.20р.

від боржника ліквідатор Усачов О.М. не з`явився

від ТОВ "ГРК Релакс" директор Гречко Н.Ю. наказ № 1К від 18.06.20р.

від ТОВ "ГРК Релакс" адвокат Сидорчук І.С. дов. № 1 від 28.09.20р.

ОСОБА_1 особосто паспорт НОМЕР_1 видан 08.12.1997р.

від Мовчан М.В. представник Щербатюк В.В. дов. № 258 від 27.07.20р.

представник ОСОБА_1 адвокат Кузяков О.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області суду від 22.07.2020р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРК РЕЛАКС" № 1 від 06.07.2020р. про заміну кредитора прийнято до розгляду. Призначено судове засідання для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРК РЕЛАКС" № 1 від 06.07.2020р. про заміну кредитор на 16.09.2020р. о 12:30год. Зобов`язано ТОВ "ГРК РЕЛАКС" - нормативне та документальне обґрунтування заявленого клопотання про заміну кредитора, повідомити всіх виявлених кредиторів про час і місце судового засідання, докази повідомлення надати суду; кредиторів, ліквідатора - надати суду заперечення на заявлену ТОВ "ГРК РЕЛАКС" заяву про заміну кредитора. Явку в судове засідання учасників провадження у справі про банкрутство визнано обов`язковою.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області суду від 16.09.2020р. відкладено судове засідання з розгляду заяви ТОВ "ГРК РЕЛАКС" № 1 від 06.07.2020р. про заміну кредитора на 07.10.2020 об 14:30. Зобов`язано: ТОВ "ГРК РЕЛАКС" - надати нормативне та документальне обґрунтування заявленого клопотання про заміну кредитора; відповідь на клопотання ОСОБА_1 про відмову в задоволенні заяви від 06.07.2020р. № 1 про заміну кредитора; Кредиторів - надати суду заперечення на заявлену ТОВ "ГРК РЕЛАКС" заяву про заміну кредитора; Ліквідатора - надати суду заперечення на заявлену ТОВ "ГРК РЕЛАКС" заяву про заміну кредитора; повідомити всіх виявлених кредиторів про час і місце судового засідання, докази повідомлення надати суду.

01.10.20р. до суду від ТОВ "ГРК РЕЛАКС" надійшла відповідь на клопотання ОСОБА_1 про відмову в задоволенні заяви ТОВ "ГРК РЕЛАКС" № 1 від 06.07.2020р. про заміну кредитора у справі про банкрутство ТОВ «ЗАМАН ЛТД». Судом відповідь прийнята до відома.

В судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Розглянувши в судовому засіданні 16.09.2020р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРК РЕЛАКС" № 1 від 06.07.2020р. про заміну кредитора, заслухавши присутніх учасників провадження у справі про банкрутство, господарським судом встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАМАН ЛТД».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 року зі змінами, внесеними постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 року, визнані та внесені до реєстру кредиторів вимоги ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" у розмірі 2 756,00 грн. (1 черга задоволення); 45 329,48 грн. (4 черга задоволення). Окремо внесені грошові вимоги, забезпечені заставою - ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" у розмірі 4 113 720,10 грн.

Кредиторські вимоги, у т.ч. вимоги за договорами іпотеки та застави, виникли з невиконання Поручителем (ТОВ «Заман ЛТД») кредитних договорів, укладених ОСОБА_1 , у т.ч.: за Кредитним договором № 012/71-51/028 від 30.03.2010 року, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № КЄ014/01-002/070 від 03.04.2006 року; за Кредитним договором № 012/71-51/035 від 28.09.2010 року, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № КЄ014/01-002/070 від 03.04.2006 року; за Кредитним договором № 012/71-51/036 від 28.09.2010 року, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № КЄ014/01-002/070 від 03.04.2006 року, зі змінами та доповненнями до вищезазначених кредитних договорів.

Кредиторські вимоги забезпечені Договором іпотеки № Н 014/01-002/070 від 03.04.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М. за реєстровим №782, та змінами, Додатковими угодами до Договору іпотеки № 1 від 05.06.2007 року: додаткової угоди Н 014/01-002/070/2 від 23.07.2009 року, додатковим договором Н 014/01-002/070/2 від 30.03.2010 року додатковою, угодою Н 014/01 -002/070/3 від 28.09.2010 року, додатковим договором про внесення змін та доповнень Н 014/01-002/070/4 від 21.04.2011 року, в забезпечення зобов`язань Позичальника за Генеральною кредитною угодою КЄ014/01-002/070 від 03.04.2006 року, зі змінами та доповненнями до вищезазначених кредитних договорів.

Ухвалою суду від 16.04.19 р. заяву АТ "Райффайзен Банк Аваль" №140-9-5/599 від 27.04.18 р., заяви ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" б/н від 12.04.19 р., про заміну сторони у справі задоволено. Проведено процесуальне правонаступництво. Кредитором по справі № 904/7552/16 замість Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (ідентифікаційний код 14305909) кредитором по справі визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" () в частині зобов`язань, що виникли на підставі кредитних договорів: № 012/71-51/028 від 30.03.2010 р., № 012/71-51/035 від 28.09.2010 р. та № 012/71-51/036 від 28.09.2010р., укладених в рамках Генеральної кредитної угоди № КЄ014/01-002/070 від 03.04.2006 р.. зі змінами і доповненнями, та укладених додаткових угод до нього, вказаних в Реєстрі кредитних операцій до відступлення вимог, Договору іпотеки №Н014/01-002/070 від 03.04.2006 р., укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ЗАМАН ЛТД" в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , за зазначеними кредитними договорами, Договору застави №ОБ014/01-002/070 від 03.04.2006 р., укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ЗАМАН ЛТД" в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за зазначеними кредитними договорами.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2019 року у справі № 904/7552/16 визнано банкрутом ТОВ «ЗАМАН ЛТД», відкрито ліквідаційну процедуру строком на 6 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Усачова Олега Миколайовича (свідоцтво №362 від 27.02.2013 р.). Ухвалою господарського суду від 10.06.2020 року строк ліквідаційної процедури продовжено на 6 місяців.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року кредиторські вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» збільшено, додатково визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" у розмірі 4 204,00 грн.(1 черга задоволення); 651 162,44 грн.- вимоги, внесені до реєстру вимог кредиторів як окремі вимоги, забезпечені заставою майна боржника.

Кредиторські вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» внесені окремо до реєстру кредиторів Боржника станом на 10.06.2020 року складають 4 764 882,54 грн. кредиторські вимоги 4 черги - 45 329,48 грн.

25 червня 2020 року всі права вимоги ТОВ «ФК «Форінт» (далі - «Первісний кредитор») до ОСОБА_1 (далі - «Позичальник») за Кредитним договором №012/71-51/028 від 30.03.2010 року, Кредитним договором №012/71-51/035 від 28.09.2010 року та Кредитним договором №012/71-51/036 від 28.09.2010 року, які укладені в рамках Генеральної кредитної угоди № КЄ 014/01-002/070 від 03.04.2006 року, разом зі змінами, доповненнями та укладеними додатковими угодами до них (далі - «Кредитні договори»), були відступлені (передані) на користь ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС».

25 червня 2020 року ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС» всі права вимоги Кредитора до ОСОБА_1 (далі - «Позичальник») за Кредитним договором №012/71-51/028 від 30.03.2010 року, Кредитним договором №012/71-51/035 від 28.09.2010 року та Кредитним договором №012/71-51/036 від 28.09.2010 року, які укладені в рамках Генеральної кредитної угоди № КЄ 014/01-002/070 від 03.04.2006 року, разом зі змінами, доповненнями та укладеними додатковими угодами до них (далі - «Кредитні договори»), відступив (передав) на користь ТОВ «ГРК РЕЛАКС» (надалі - «Новий кредитор»).

Відповідно до наданих документальних доказів, господарським судом встановлено, що Первісним кредитором були відступлені та після проведення повторної переуступки перейшли до Нового кредитора всі права за наступними договорами забезпечення (надалі - «Договори забезпечення»): Договір іпотеки №Н 014/01-002/070 від 03.04.2006 р. (при укладанні з майновим поручителем), посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М. 03.04.2006 року, зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 782, разом з Додатковою угодою №1 від 05.06.2007 р., посвідченою приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., зареєстрованою в реєстрі за реєстровим №1217, Додатковою угодою №Н 014/01-002/070/2 від 23.07.2009 р. посвідченою приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., зареєстрованою в реєстрі за реєстровим №997, Додатковим договором №Н 014/01-002/070/2 від 30.03.2010 р. посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., зареєстрованим в реєстрі за реєстровим №469, Додатковою угодою № Н 014/01-002/070/3 від 28.09.2010 р., посвідченою приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., зареєстрованою в реєстрі за реєстровим №1595, Договором про внесення змін та доповнень №Н 014/01 -002/070/4 від 21.04.2011 р., посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., зареєстрованим в реєстрі за реєстровим №452, укладений з ТОВ "Заман ЛТД" () в забезпечення зобов`язань Позичальника за Генеральною кредитною угодою № КЄ 014/01-002/070 від 03.04.2006 року та кредитними договорами, укладеними в її межах; Договір застави №ОБ 014/01-002/070 від 03.04.2006 р., разом з Додатковою угодою №ОБ 014/01-002/070/3 від 28.09.2010 р., Договором про внесення змін та доповнень №ОБ 014/01-002/070/4 від 21.04.2011 р., який укладений з ТОВ "Заман ЛТД" (), в забезпечення зобов`язань Позичальника за Генеральною кредитною угодою № КЄ 014/01-002/070 від 03.04.2006 року та кредитними договорами, укладеними в її межах, а саме: за Кредитним договором №012/71-51/028 від 30.03.2010 року, Кредитним договором №012/71-51/035 від 28.09.2010 року та Кредитним договором №012/71-51/036 від 28.09.2010 року; Договір застави транспортного засобу №12/71-51/028 від 30.03.2010 р., разом з Договором про внесення змін та доповнень №12/71-51/028/1 від 21.04.2011 р., який укладений із ОСОБА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 , в забезпечення зобов`язань Позичальника за Генеральною кредитною угодою № КЄ 014/010(72/070 від 03.04.2006 року та кредитними договорами, укладеними в її межах, а саме: за Кредитним договором №012/71-51/028 від 30.03.2010 року, Кредитним договором №012/71-51/035 від 28.09.2010 року та Кредитним договором №012/71-51/036 від 28.09.2010 року; Договір поруки № 12/42-1/568 від 21.04.2011 р., який укладений з ТОВ "Заман ЛТД" () в забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором №012/71-51/028 від 30.03.2010 року, який укладений в рамках Генеральної кредитної угоди № КЄ 014/01-002/070 від 03.04.2006 року; Договір поруки № 12/42-1/569 від 21.04.2011 р., який укладений з ТОВ "Заман ЛТД" () в забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором №012/71-51/035 від 28.09.2010 року, який укладений в рамках Генеральної кредитної угоди № КЄ 014/01-002/070 від 03.04.2006 року; Договір поруки № 12/42-1/570 від 21.04.2011 р., який укладений з ТОВ "Заман ЛТД" () в забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором №012/71-51/036 від 28.09.2010 року, який укладений в рамках Генеральної кредитної угоди № КЄ 014/01-002/070 від 03.04.2006 року.

Підставою для переходу прав вимоги за вищевказаними договорами від Первісного кредитора до ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС», включаючи всі права грошової вимоги за Кредитними договорами, є укладені між Первісним кредитором та ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС» наступні договори: Договір № 111 від «25» червня 2020 року; Договір відступлення прав за Договором іпотеки від 25 червня 2020 року; Договір відступлення прав за договорами застави, який не посвідчений нотаріально, від 25 червня 2020 року; Договір відступлення прав за договорами поруки, які не посвідчені нотаріально, від 25 червня 2020 року.

Підставою для переходу прав вимоги за вищевказаними договорами від ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС» до Нового кредитора ТОВ «ГРК РЕЛАКС» є наступні договори: Договір № 1 від 25 червня 2020 року; Договір відступлення прав за Договором іпотеки від 25 червня 2020 року; Договір відступлення прав за договорами застави, який не посвідчений нотаріально, від 25 червня 2020 року; Договір відступлення прав за договорами поруки, які не посвідчені нотаріально, від 25 червня 2020 року.

Новий кредитор ТОВ «ГРК РЕЛАКС» повністю виконав свої зобов`язання за Договором відступлення права вимоги щодо перерахування 25.06.2020 р. ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС» грошових коштів у розмірі 2 000 000,00 грн.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

На даний час боржник не виконав свого грошового зобов`язання з погашення заборгованості, внесеної до реєстру кредиторських вимог ТОВ «ЗАМАН ЛТД», ні Первісному кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», ні Новому кредитору -ТОВ«ГРК РЕЛАКС».

А тому, ТОВ«ГРК РЕЛАКС» просить суд здійснити заміну кредитора у справі про банкрутство ТОВ «ЗАМАН ЛТД», замість ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» внести кредиторські вимоги ТОВ «ГРК РЕЛАКС», а саме: до 4 черги задоволення внести вимоги у розмірі 45 329,48 грн. Окремо внести вимоги кредитора, забезпечені заставою (іпотека) нерухомого майна (будівлі та споруди, розташовані за адресою: 51400, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 414а), у розмірі 4 764 882,54 грн. Кредитором вимог першої черги залишити ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» у розмірі 4 204,00 грн.

Присутні в судовому засіданні представники ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» та ФОП Мовчан М.В. не заперечували проти здійснення заміни кредитора.

Представник ОСОБА_1 та особисто ОСОБА_1 заперечували проти задоволення заяви ТОВ «ГРК РЕЛАКС» щодо здійснення заміни кредитора у справі про банкрутство ТОВ «ЗАМАН ЛТД», замість ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» на ТОВ «ГРК РЕЛАКС» обґрунтовуючи свої заперечення наступним, що договір відстуилення права вимоги між ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС» та ТОВ «ГРК РЕЛАКС» від 25.06.2020р. є удаваним тому що має ознаки факторингу, а отже є недійсним правочином відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України.

Присутній в судовому засіданні представник ТОВ «ГРК РЕЛАКС» не погодився з запереченнями представника ОСОБА_1 та особисто ОСОБА_1 вважає дані за печення необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України.

Колегія суддів заслухавши пояснення та заперечення, дослідивши всі надані документальні докази, встановила наступне.

Стововно недійсності договору, господарський суд зазначає, що відповідно до - статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1, п.2 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Недійсними правочинами є дії суб`єктів цивільного права, що спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, але не породжують бажані сторонами юридичні результати внаслідок невідповідності вчинених дій вимогам закону. Загальною підставою визнання правочину недійсним є його невідповідність вимогам закону.

Це загальне правило конкретизоване в спеціальних нормах, що закріплюють особливі підстави і конкретні наслідки визнання правочинів недійсними. Будь-який недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється (стаття 236 Цивільного кодексу України).

Розрізняють два види недійсних правочинів: нікчемні та оспорюванні.

Якщо недійсність правочину прямо встановлена законом, він є нікчемним правочином. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених Цивільним кодексом. України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

Відмінність нікчемних правочинів від оспорюваних полягає в тому, що оспорюванні правочини припускаються дійсними, такими, що породжують цивільні права та обов`язки. Проте їхня дійсність може бути оспорена стороною правочину або іншою зацікавленою особою у судовому порядку.

На даний час дані правочини не оспорювані та є дійсними в розумінні Цивільного кодексу України.

Підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, установлених, чч.1- 3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність з підстав, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст.215 Цивільного кодексу України).

Частинами 1- 3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України визначено, що:зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам, цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми: дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до роз`яснення в п. 2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і. настання відповідних наслідків.

Отже, колегія суддів вважає, що для того щоб визнати правочин недійсним, необхідно звертатись з відповідною позовною заявою до суду.

Щодо удаваності правочину, колегія суддів зазначає, що в ст. 235 Цивільного кодексу України встановлено, що удаваним є правочин. який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину. який вони насправді, вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді, вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину. за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Тобто, удаваний правочин вчинюється, для. прикриття, іншого правочину. внаслідок чого в наявності два правочини - прихований і удаваний. - такий, що прикриває перший правочин.

Удаваний правочин, на відміну від прихованого, сторонами не виконується. Відповідні права і обов`язки сторонами не реалізуються. Сторони правочину виконують тільки ті обов`язки та реалізують ті права, що випливають із прихованого правочину.

З учиненням удаваного правочину сторони навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце.

Удавані правочини - це правочини з дефектами волі такого правочину та мети.

Оскільки згідно із ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, як спрямовані, на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити - чи є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а такои з`ясування питання про те чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме правочин.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі ст. 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторони вчинили саме неї правочин та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Отже, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За таким правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають з його змісту.

Тобто, для того щоб визнати правочин удаваним, необхідно звертатись з відповідною позовною заявою до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за можливе зробити висновок що належним доказом удаваності чи недійсності правочину є відповідне рішення суду, яке набрало законної сили до свого клопотання заявник ОСОБА_1 рішення суду, про визнання договор відступлення права вимоги між ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС» та ТОВ «ГРК РЕЛАКС» від 25.06.2020р. недійсним - не надав, а отже його твердження що вищезазначений правочину відступлення права вимоги є удаваним чи недійсний є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо відмінності договору факторингу та договору відступлення права вимоги, господарський суд наголошує п. 1 ч.1 ст.512 та ст.514 Цивільного кодексу України вказано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування ні відступлення права грошової вимоги).

В ст.350 Господарського кодексу України закріплено, що банк має право укласти догові факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким він передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої особі Загальні умови та порядок здійснення факторингових операцій визначаються Цивільнии кодексом, цим кодексом, іншими законодавчими актами, а також нормативно-правовим актами Національного банку та національної комісії, що здійснює державне регулювання сфері ринків фінансових послуг.

Згідно зі ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у буді який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Визначення факторингу міститься у ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність,», відповідно до якої факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Пунктом і розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 6.02.2014 №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3.04.99 №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ч.3 ст. 1079 Цивільного кодексу України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1, ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими установами є банки, кредитні спілки. ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг.

Юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі, якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, аналіз ст.ст. 512, 1077 Цивільного кодексу України свідчить про те, що цивільне право розмежовує правочини, предметом, яких, є відступлення права вимоги, а саме: договори, з відступлення права вимоги (договори цесії) та договори факторингу.

Зазначені правочини не є аналогічними та різняться за певними критеріями: за предметом договорів, за формою вчинення договорів, за суб`єктним складом правочинів, за метою їх укладення.

Щодо розмежування за предметом договору слід зазначити, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, такі не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Предметом договору факторингу згідно зі ст. 1078 Цивільного кодексу України може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).

При розмежуванні зазначених договорів за формою їх вчинення слід враховувати, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (ст.513 Цивільного кодексу України).

Оскільки факторинг згідно з п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відмінність зазначених договорів за суб`єктним складом полягає в тому, що відповідно до ст.2, 512- 518 Цивільного кодексу України за договором відступлення права вимоги учасниками цесії можуть бути будь-які фізичні або юридичні особа.

Аналіз ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, ст.350 Господарського кодексу України, ч.5 ст.5 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 1 ч.1 ст.1 закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» свідчить про те, що суб`єктний склад договору факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч.2 ст. 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська (фінансова) установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч.3 ст.1079 Цивільного кодексу України) та боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором.

Щодо розмежування договорів відстуилення права вимоги та факторингу за метою їх укладення слід враховувати, що згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

У розумінні п. 11 ч. 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

Отже, метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права, тоді як метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч.3 ст.656 Цивільного кодексу України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 13.04.2016 у справі №910/8670/15-г (3-226гс16), у постанові Великої палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №910/6659/17 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №591/4552/17.

Отже, характерними ознаками договору факторингу є те, що: йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; відступлення права вимоги за таким договором може відбуватися виключно за плату, а його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись: у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо: вимоги до форми такого договору визначені у ст.6 закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Тобто, можливо зробити висновки, що правочин, який не відповідає зазначеним ознакам, не є договором факторингу, а є правочином з відступлення права вимоги (цесії).

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів не приймає до уваги заперечення представника ОСОБА_1 та особисто ОСОБА_1 , оскільки дані заперечення є необгрунтваними та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства.

На підтвердження поданої заяви ТОВ «ГРК РЕЛАКС» надано суду наступні документальні докази: виписка з ЄДРЮО ФОП та ГФ стосовно ТОВ «ГРК РЕЛАКС», докази здійснення переуступки між ТОВ «ФК «Форинт» та ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС», а саме Договір № 111 від 25 червня 2020 року; Договір відступлення прав за договором іпотеки від 25 червня 2020 року; Договір відступлення прав за договорами застави, який не посвідчений нотаріально, від 25 червня 2020 року; Договір відступлення прав за договорами поруки, які не посвідчені нотаріально, від 25 червня 2020 року, актами прийому -передачі документації від 25.06.2020р. за договорами, Докази здійснення переуступки між ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС» та ТОВ «ГРК РЕЛАКС», а саме: Договір № 1 від 25 червня 2020 року; Договір відступлення прав за Договором іпотеки від 25 червня 2020 року, договір відступлення прав за договорами застави та поруки, які не посвідчені нотаріально від 25.06.20р., актами прийому - передачі документації від 25.06.2020р., та платіжними дорученнями.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі заміни кредитора в зобов`язанні суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Згідно ст.43 Кодексу України з процедур банкрутства, у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

На підставі вищезазначеного, господарський суд вирішив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРК РЕЛАКС" № 1 від 06.07.2020р. про заміну кредитора задовольнити.

Провести процесуальне правонаступництво.

Кредитором по справі № 904/7552/16 замість Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" () вважати Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРК РЕЛАКС" (51400, м. Павлоград, вул. Войнової, буд.6, кв.58, ) відповідно до укладених договорів відступлення прав вимоги між ТОВ "Фінансова компанія "Форінт", ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС» та ТОВ «ГРК РЕЛАКС» від 25.06.2020р.

Керуючись ст.ст. 43, 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 52, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРК РЕЛАКС" № 1 від 06.07.2020р. про заміну кредитора задовольнити.

Провести процесуальне правонаступництво.

Кредитором по справі № 904/7552/16 замість Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" () вважати Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРК РЕЛАКС" (51400, м. Павлоград, вул. Войнової, буд.6, кв.58, ) відповідно до укладених договорів відступлення прав вимоги між ТОВ "Фінансова компанія "Форінт", ТОВ «ПЕРФЕКТ ФІНАНС» та ТОВ «ГРК РЕЛАКС» від 25.06.2020р.

Зобов`язати ліквідатора Усачова О.М. внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Заман ЛТД".

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у 10-ти денний строк до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Ухвала підписана - 12.10.2020р.

Копію ухвали надіслати кредиторам, ліквідатору, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Головуючий суддя Суддя Суддя І.В. Владимиренко А.В.Суховаров Ю.Ю.Первушин