РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2020Справа № 910/11875/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», м. Київ

про стягнення 33 031,82 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"» (далі - АТ «НАК "Нафтогаз України"»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТзОВ «Євро-Реконструкція»/відповідач) про стягнення 33 031,82 грн, у тому числі: 27 616,76 грн - пені та 5 415,06 грн - 3% річних, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором постачання природного газу №2464/18-БО-41 від 01.10.2018.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.08.2020 позовну заяву прийняв до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.09.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ТзОВ «Євро-Реконструкція» заперечує проти позову, посилаючись на те, що у відповідності до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів. Таким чином, в діях відповідача відсутня вина порушення зобов`язань за договором постачання природного газу №2464/18-БО-41 від 01.10.2018, оскільки споживачами належним чином не здійснюється оплата наданих ним послуг.

16.09.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій АТ «НАК "Нафтогаз України"» надало заперечення на доводи відповідача.

23.09.2020 через відділ діловодства суду позивачем подано заперечення на відповідь на відзив позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - споживач) укладено договір постачання природного газу №2464/18-БО-41, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

У відповідності до п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Згідно п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 по 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В подальшому між сторонами укладались додаткові угоди до цього договору, якими сторони погоджували ціну природного газу, а також продовжували дію договору. Так, відповідно до додаткової угоди № 18 від 27.09.2019 кінцевим строком постачання природного газу сторони визначили вересень 2019 року.

У період з 01.10.2018 по 30.09.2019 на виконання умов цього договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 29 035 805,25 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу.

Водночас, як стверджує позивач, а відповідач не заперечує, ТзОВ «Євро-Реконструкція» за поставлений природний газ здійснювало оплату з порушенням п. 6.1. договору постачання газу, що підтверджується випискою по операціях відповідача у період з 01.10.2018 по 31.03.2020.

Отже, враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивач нараховує 27 616,76 грн - пені та 5 415,06 грн - 3% річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу №2464/18-БО-41 від 01.10.2018, відповідно до якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-вуідсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором постачання природного газу №2464/18-БО-41 від 01.10.2018 належним чином, поставивши відповідачу природний газ у період з 01.10.2018 по 30.09.2019 на загальну суму 29 035 805,25 грн.

Однак, в порушення умов вказаного договору, відповідач розрахунки за поставлений природний газ здійснював з порушенням строків, передбачених п. 6.1 договору. При цьому, останній зазначає, що прострочення виконання зобов`язань за договором відбувалось не з його вини, оскільки відповідач здійснює оплату за рахунок коштів, що надходять на рахунок із спеціальним режимом використання.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що у період дії договору ТзОВ «Євро-Реконструкція» порушувало строки здійснення оплати за поставлений природний газ.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором щодо своєчасної оплати за поставлений природний газ, позивач нараховує пеню у розмірі 27 616,76 грн та 3% річних в сумі 5 415,06 грн за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року з урахуванням погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Так, пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Водночас, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені та 3% річних і встановив, що заявлені до стягнення суми нарахування є арифметично правильними та відповідно обґрунтованими.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо необґрунтованого нарахування пені та 3% річних на суму заборгованості з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на кого покладено спеціальні обов`язки» № 217 від 18.06.2014 з огляду на те, що цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки. Зокрема, суд зазначає, що вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, при цьому зазначений Порядок не стосується договірних зобов`язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, будинок 20; ідентифікаційний код 37739041) на користь Акціонерного товариства Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"» (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) пеню в розмірі 27 616 (двадцять сім тисяч шістсот шістнадцять) грн 76 коп., 3% річних в сумі 5 415 (п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн 06 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. В. Бондарчук