номер провадження справи 18/120/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.10.2020 справа № 908/2116/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.,

розглянувши заяву (вих. б/н від 21.09.2020) ФОП Арбузова Сергія Вячеславовича про визнання наказу про примусове виконання судового рішення від 27.06.2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №908/2116/18

за позовом Бердянської міської ради (71118, Запорізька обл., м. Бердянськ, пл. Єдності, буд. 2)

до відповідача фізичної особи-підприємця Арбузова Сергія Вячеславовича ( АДРЕСА_1 )

про зобов`язання повернути земельну ділянку

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: не з`явився

від відповідача (заявника): не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області 28.09.2020 від фізичної особи-підприємця Арбузова Сергія Вячеславовича надійшла заява про визнання наказу про примусове виконання судового рішення від 27.06.2019 у справі №908/2116/18 таким, що не підлягає виконанню.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.09.2020 вказану заяву визначено для розгляду судді Левкут В.В. (до зміни прізвища - Носівець В.В.).

Ухвалою від 30.09.2020 заяву ФОП Арбузова Сергія Вячеславовича про визнання наказу про примусове виконання судового рішення від 27.06.2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №908/2116/18 прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 06.10.2020.

Заявник (відповідач) процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про причини неявки суду не повідомив.

Від позивача 06.10.2020 на електронну адресу суду з електронним цифровим підписом надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви у зв`язку з тим, що про розгляд заяви позивачу стало відомо 06.10.2020 з веб-порталу «Судова влада України» у день розгляду заяви, ухвала від 30.09.2020 до Бердянської міської ради не надходила. Вважає необхідним надати свої пояснення.

Суд, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду заяви, залишив його без задоволення.

Ухвала господарського суду від 30.09.2020 з інформацією про час та місце судового розгляду заяви своєчасно направлена судом на адреси сторін. В цей день (30.09.2020) ухвала суду розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Отже, позивач, як зацікавлена особа, мав можливість, отримавши від ФОП Арбузова С.В. заяву та додані до неї документи, дізнатися про стан розгляду цієї заяви з Єдиного державного реєстру судових рішень.

За таких обставин, вказані особи вважаються повідомленими належним чином про час і місце судового розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 328 ГПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Отже статтею 328 ГПК України обмежено строк розгляду заяви і відкладення розгляду такої заяви не передбачається.

Крім того, позивачем не зазначено, в чому саме полягає неможливість розгляду заяви в даному засіданні.

Зважаючи на обмежений статтею 328 ГПК України 10-ти денний строк розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та приймаючи до уваги, що про час та місце слухання заяви у даній справі сторони повідомлені належним чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду заяви за відсутності їх представників, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 06.10.2020 постановлено ухвалу.

У своїй заяві, посилаючись на приписи ст.ст. 42, 46, 328 ГПК України та неможливість виконання наказу від 27.06.2019, виданого Господарським судом Запорізької області на виконання рішення від 06.02.2019 по справі № 2116/18, з об`єктивних причин, усунення яких не залежить ані від волі заявника, ані від волі стягувача, ФОП Арбузов С.В. просив визнати зазначений наказ таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що власниками нерухомого об`єкту, який знаходиться на спірній ділянці, окрім Арбузова С.В. є також гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 , тому у відповідача відсутня змога повернути Бердянській міській раді земельну ділянку з кадастровим номером :09:013:0146 у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому земельна ділянка була надана в оренду, згідно договору оренди землі від 19.04.2011, адже для цього необхідно буде фактично здійснити знесення даного об`єкту нерухомості, що є незаконним, враховуючи ст. 41 Конституції України, відповідно до якої право власності є непорушним.

Розглянувши заяву ФОП Арбузова С.В. про визнання наказу про примусове виконання судового рішення від 27.06.2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №908/2116/18, суд визнав її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Предметом розгляду у справі № 908/2116/18 стали позовні вимоги Бердянської міської ради до фізичної особи-підприємця Арбузова Сергія Вячеславовича про зобов`язання привести у стан, придатний для подальшого використання, земельну ділянку площею 0,0103 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :09:013:0146), шляхом знесення двоповерхової дерев`яної споруди, орієнтованими розмірами 17,73 х 6,57 метрів, та повернути земельну ділянку Бердянській міській раді.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.02.2019 у справі № 908/2116/18 позов задоволено. Зобов`язано фізичну особу-підприємця Арбузова Сергія Вячеславовича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) повернути за належністю земельну ділянку кадастровий номер :09:013:0146 площею 0,0103 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, на користь Бердянської міської ради (ідентифікаційний код 20525153) у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому земельна ділянка надана в оренду, згідно договору оренди землі від 19.04.2011. Також, з ФОП Арбузова С.В. на користь позивача стягнуто 1762,00 грн. судового збору.

Зазначене рішення набрало законної сили 10.06.2019.

На виконання рішення видано відповідні накази від 27.06.2019.

Відповідно до ст.129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення.

За приписом ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частинами 1, 2 ст. 328 ГПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Законодавець чітко визначив підстави для визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню, а саме: помилкова видача наказу судом; відсутність у боржника обов`язку повністю або частково у зв`язку з добровільним виконанням обов`язку ним або іншою особою; інші причини.

Під помилковістю видання наказу розуміється видача виконавчого документу в наслідок помилки суду.

Під відсутністю обов`язку слід розуміти, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Під іншими причинами слід розуміти відсутність правових підстав у стягувача на здійснення будь-яких дій стосовно боржника (стягнення, зобов`язання вчинити ті чи інші дії або утриматися від вчинення тощо), наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково.

Аналогічне роз`яснення наведено у п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Визначені ГПК України підстави для визнання наказу таким, що не підлягають виконанню, відсутні. Наказ виданий не помилково, рішення суду, на виконання якого його видано, не скасоване і набрало законної сили. Доказів припинення обов`язку повернути за належністю земельну ділянку відповідачем також не надано.

У наказі відображено резолютивну частину рішення в якій зазначено про зобов`язання фізичної особи-підприємця Арбузова Сергія Вячеславовича повернути за належністю земельну ділянку кадастровий номер :09:013:0146 площею 0,0103 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, на користь Бердянської міської ради у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому земельна ділянка надана в оренду, згідно договору оренди землі від 19.04.2011. Стягувач: Бердянська міська рада (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, пл. Єдності, буд. 2, ідентифікаційний код 20525153). Боржник: фізична особа-підприємець Арбузов Сергій Вячеславович ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ). Отже, у наказі відображено відомості про особу, яка є зобов`язаною, і особу, яка має право вимагати виконання зобов`язання на свою користь.

Слід відзначити, що предметом розгляду та дослідження у справі № 908/2116/18 стали договірні відносини ФОП Арбузова С.В. та Бердянської міської ради щодо земельної ділянки, переданої в оренду відповідачу.

При цьому, з метою уникнення судової помилки, судом визнано, що належним способом захисту прав та інтересів Бердянської міської ради, який зумовить реальний судовий захист прав та інтересів територіальної громади м. Бердянськ в особі Бердянської міської ради, є зобов`язання орендаря виконати обов`язок щодо повернення земельної ділянки орендодавцеві у стані, придатному для її подальшого використання, не гірше порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, як то передбачено умовами Договору та нормами діючого законодавства, які підлягають застосуванню з огляду на договірний характер відносин сторін. Щодо вимоги позивача про знесення двоповерхової дерев`яної споруди, яка, за твердження позивача, є тимчасовою спорудою та знаходиться на спірній земельній ділянці, суд визнав ці вимоги передчасними, оскільки з наданих суду доказів неможливо встановити, що саме на земельній ділянці, витребування якої є предметом розгляду даної справи, знаходиться двоповерхова дерев`яна споруда розмірами 17,73х6,57 метрів по периметру, про знесення якої вказує позивач. Щодо спільної часткової власності на об`єкт нерухомості, про який зазначає відповідач у своїй заяві, зазначені відносини не були предметом розгляду справи № 908/2116/18.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відсутні обставини, передбачені законодавством України для визнання наказу таким, що не підлягає виконання, суд вважає дану заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Арбузова Сергія Вячеславовича про визнання наказу про примусове виконання судового рішення від 27.06.2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №908/2116/18 відмовити.

Ухвалу постановлено в судовому засіданні 06.10.2020.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.10.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.ст. 235, 255, 256, 328 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Левкут