СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р. Справа № 905/286/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Телеснюк І.В.

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область (1921 Д/3) на рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2020 р. у справі №905/286/20 (суддя Фурсова С.М.; повний текст рішення складено 15.05.2020р. у м. Харкові)

за позовом Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця м. Лиман, Донецька область

про стягнення 1 874 395,35 гривень штрафу, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 1874395,35 грн. (т.1, а.с. 1-6).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем було допущено прострочення термінів доставки вантажів, тому за ним налічується штраф за прострочення вантажу, який підлягає стягненню.

Ухвалою господарського суду від 11.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/286/20, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (т.2, а.с. 94-95).

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.05.2020р. по справі №905/286/20 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 1 874 395,35 грн. штрафу задоволені (т.2, а.с.206-222).

Стягнуто з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь 1874395,35 грн. штрафу, а також 28115,93 грн судового збору, 23473,45 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що факт порушення відповідачем Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажу в частині несвоєчасної доставки вантажу належним чином доведений, документально підтверджений, а тому, позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі за розрахунком позивача, який перевірений і визнаний господарським судом вірним.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач, Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку, в якій просить суд скасувати в частині рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2020 року по справі №905/286/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині, розрахованій в апеляційній скарзі (6748,40 грн.). Зменшити розмір штрафних санкцій. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по сплаті судового збору (т 3, а.с. 11-14).

Апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням в частині стягнення 6748,40 грн. штрафу, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не в повній мірі з`ясовані обставини та досліджені докази, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що суд не дослідив той факт, що накладна від 23.05.2019 №46529053 на суму 3336,40 грн. вже була розглянута та вказана в поновній заяві ПрАТ «МК Азовсталь» від 23.01.2020 №01.02.04-5/6.

За накладною від 02.06.2019 №39189444 заявлена сума штрафу 3412,00 грн. (10%) від провізної плати, розрахована сума через АРМ ПТД 0,00 грн. (фактичний термін доставки згідно АРМ ПТД склав 9 діб, норма 8 діб, прострочена 1 доба). Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 №457, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів залізниця сплачує одержувачу штраф у разі прострочення на дві і більше діб, по зазначеній накладній прострочення доставки вантажу 1 доба, тому сума штрафу не нараховується.

На думку скаржника, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, розрахована через АРМ ПТД, складає 1867646,95 грн., що менше заявленої суми на 6748,40 грн.

Також, апелянт просить суд зменшити розмір штрафних санкцій та зазначає, що сума штрафу нанесе суттєву шкоду бюджету - об`єкта державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, та знівелює мету постанови КМУ «Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» від 20.11.2019 №540, а саме: ефективне використання і збереження майна підприємства. Позбавлення оборотних коштів АТ «Укрзалізниця» як стратегічного перевізника військових вантажів підриває безпеку держави. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що збитки внаслідок прострочення в доставці вантажу взагалі відсутні, відповідач просить суд врахувати заяву про зменшення штрафних санкцій.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф. (т. 3, а.с. 1).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.08.2020р. по справі №905/286/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2020р. по справі №905/286/20, встановлено строк позивачу до 14.09.2020 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу (т.3, а.с. 25-28).

07.09.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача, ПрАТ МК Азовсталь надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2020 по справі №905/286/20 залишити без змін. У задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру штрафу по справі №905/286/20 відмовити в повному обсязі (т.3, а.с. 29-36).

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2020 року у зв`язку з відпусткою судді Чернота Л.Ф. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Білецька А.М., Зубченко І.В (а.с. 43).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 у справі №905/286/20 справу призначено до розгляду на 07.10.2020, (т.3, а.с. 44 - 45).

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2020 року у зв`язку з відпусткою судді Білецька А.М. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Представники позивача, відповідача в судове засідання не з`явились, були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень, які міститься в матеріалах справи, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористалися.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача та відповідача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Відповідно до ч.3 ст. 222 у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного запису не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 223 ГПК України складено протокол судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши викладені в апеляційній скарзі доводи та доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у травні-червні 2019 року відповідачем до станцій призначення Сартана та Маріуполь-Сортувальний регіональної філії Донецька залізниця АТ Українська залізниця здійснювалося перевезення вантажів, одержувачем яких є позивач, що підтверджується залізничними накладними (т.1, а.с 21-250, т.2, а.с 1-77).

Разом з тим, позивачем зазначено, що вагони з вантажем були доставлені на адресу позивача із простроченням доставки, за що відповідачу нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу на загальну суму 1 874 395,35 гривень, відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України.

Під час здійснення вказаних перевезень відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, визначених статтями 41, 116 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних (розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу ( т.1, а.с 13-20).

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач не погоджується із оскаржуваним рішенням виключно у частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу по накладній від 23.05.2019 №46529053 на суму 3336,40 грн. та накладній від 02.06.2019 №3918444 на суму 3412,00 грн., що загалом складає розмір штрафу у розмірі 6748,40 грн., колегія суддів переглядає оскаржуване судове рішення лише в межах цих вимог апеляційної скарги.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування визначено Законом України Про залізничний транспорт.

Питання, пов`язані з укладенням та виконанням договору перевезення, у тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908 - 928 Цивільного кодексу України, статтями 306 - 315 Господарського кодексу України.

Згідно із статтями 908 ЦК України, 306 ГК України загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку.

Відповідно до статей 908 ЦК України, 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Статут залізниць України згідно зі статтею 3 Закону України Про залізничний транспорт, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.98, з подальшими змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1510 та від 25.12.2002 № 1973.

Статтею 5 Статуту на Міністерство транспорту України покладено затвердження Правил перевезення вантажів, Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а також інших нормативних документів.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Отже, у вирішенні спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, господарським судам необхідно керуватися: Законом України Про транспорт; Законом України Про залізничний транспорт; статтями 908 - 928 ЦК України, статтями 306 - 315 ГК України; Статутом; Правилами планування перевезень вантажів; Правилами приймання вантажів до перевезення; Правилами пломбування вагонів і контейнерів; Правилами оформлення перевізних документів; Правилами обчислення термінів доставки вантажів; Правилами користування вагонами і контейнерами; Правилами зберігання вантажів; Правилами видачі вантажів; Правилами переадресування вантажів; Правилами реалізації вантажів; Правилами розрахунків за перевезення вантажів; Правилами обслуговування залізничних під`їзних колій; Правилами перевезення вантажів з оголошеною вартістю; Правилами перевезення вантажів навалом і насипом; Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу; Правилами перевезення вантажів, які змерзаються; Правилами перевезення вантажів маршрутами відправника; Правилами перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів); Правилами перевезень швидкопсувних вантажів; Правилами перевезення тварин, птиці та інших вантажів, які підлягають державному ветеринарно-санітарному контролю; Правилами перевезення вантажів, які підлягають фітосанітарному контролю; Правилами перевезення вантажів у транспортних пакетах; Правилами перевезення вантажів в універсальних контейнерах; Правилами перевезень вантажів у спеціальних та спеціалізованих контейнерах відправників і одержувачів; Правилами перевезення вантажів дрібними відправками; Правилами перевезення вантажів залізничними лініями вузької колії; Правилами перевезення вантажів у прямому змішаному залізнично-водному сполученні; Правилами складання актів; Правилами заявлення та розгляду претензій, затвердженими наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644 (з подальшими змінами і доповненнями), Правилами перевезення наливних вантажів (частина друга Правил перевезень вантажів, затверджених наказом Мінтрансу від 18.04.2003 №299); Правилами реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Мінтрансзв`язку України від 28.09.2004 №856; Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України - Тарифним керівництвом №1, затвердженим наказом Мінтрансу України №551 від 15.11.99 (далі - Тарифне керівництво №1); Правилами перевезення небезпечних вантажів, затвердженими 05.04.96 на п`ятнадцятому засіданні Ради залізничного транспорту держав - учасниць СНД; іншими нормативними документами, затвердженими Мінтрансом (Мінтрансзв`язку) України у встановленому порядку.

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення (ст. 6 Статуту).

Згідно з п. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Згідно з п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України № 644від 21.11.2000.

Згідно з п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (п.2.1 Правил).

Відповідно до п. 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (п. 8 Правил).

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Згідно п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у залізничних накладних №46529053 від 23.05.2019 (т.1, а.с. 114) та №39189444 від 02.06.2019 (т.1, а.с 89) в графі 49 (відмітки залізниці) вказано - «Охорона залізниці».

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, жодних актів, на які міститься посилання у накладних (графа 49 - відмітки залізниці) відповідачем суду не надано. Також відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив, що за такими накладними саме відправником або одержувачем допущено порушення, яке призвело до затримки доставки вантажу.

Господарським судом зазначено, що наведений позивачем розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею є арифметично вірним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за накладною №46529053 від 23.05.2019 до вагону №56229511 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 16 682,00 гривень, розмір штрафу - 20%, що становить 3 336,40 гривень (т. 1, а.с. 114);

За накладною №39189444 від 02.06.2019 до вагону №67863407 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 34120,00 гривень, розмір штрафу - 10%, що становить 3 412,00 гривень (т.1, а.с.89).

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У даному випадку саме на відповідача покладений обов`язок довести ті обставини, на які останній посилався в підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, відповідно до яких могло бути збільшено строк перевезення вантажу.

Аналогічних висновків щодо необхідності подання зазначених вище доказів дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 02.12.2019 у справі №910/3745/19.

Календарними штемпелями на накладних підтверджується, що вантаж доставлено відповідачем з порушенням термінів доставки, визначених пунктом 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що є підставою для нарахування штрафу відповідно до пункту 116 Статуту за прострочення доставки вантажу.

За наведених обставин, відсутні підстави, відповідно до яких могло бути збільшено строк перевезення вантажу згідно п. 2.9 Правил.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем було вірно визначено строки прострочення доставки вантажу за вищевказаними накладними.

Відтак, факт порушення відповідачем Статуту та Правил в частині несвоєчасної доставки вантажу належним чином доведений, документально підтверджений, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що стягнення штрафу за накладною №46529053 від 23.05.2019 розмір штрафу - 20%, що становить 3336,40 грн. та за накладною №39189444 від 02.06.2019, розмір штрафу - 10%, що становить 3 412,00 грн. є обгрунтованим.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив той факт, що накладна від 23.05.2019 №4652053 на суму 3336,40 грн. вже була розглянута в позовній заяві від 23.01.2020 №01.02.04-5/6, оскільки матеріалами справи дане твердження скаржника не спростовується та останнім у суді першої інстанції не заявлялось про те, що спірна накладна не підлягає розгляду у межах цієї справи, відповідні докази суду апеляційної інстанції також не надані.

Також, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи скаржника, що господарський суд не дослідив факт невірного розрахунку за накладною №3918444 від 02.06.2019, оскільки розрахунок за спірною накладною є вірним та підтверджується матеріалами справи та останнім не спростований.

Щодо клопотання відповідача про зменшення суми штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Обгрунтовуючи вищевказане клопотання відповідач посилається на те, що сума штрафу нанесе суттєву шкоду бюджету - об`єкта державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави та знівелює мету постанови КМУ «Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» від 20.11.2019 №540, а саме: ефективне використання і збереження майна підприємства. Позбавлення оборотних коштів АТ «Укрзалізниця» як стратегічного перевізника військових вантажів підриває безпеку держави. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що збитки внаслідок прострочення в доставці вантажу взагалі відсутні, відповідач просить суд врахувати заяву про зменшення штрафних санкцій.

При розгляді вищевказаного клопотання судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За положенням ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз вищевказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обгрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

Дослідивши доводи клопотання про зменшення суми штрафу, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо залишення вищевказаного клопотання без задоволення, зважаючи на наступне.

Отже, у вирішенні питання щодо зменшення штрафу мають бути враховані майнові інтереси обох сторін. В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із вищезазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. Дана правова позиція узгоджується із висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018 у справі №925/1025/17 та від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Судом враховано, що розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має. Також апеляційний суд зазначає, що правопорушення зазначеного характеру (несвоєчасна доставка вантажу) з боку ПАТ "Укрзалізниця" не є виключенням, а має системний характер, про що свідчать численні судові спори з подібних правовідносин між тими самими сторонами.

Разом з цим, відсутність доказів понесення реальних збитків позивачем внаслідок порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України не може бути підставою для зменшення штрафу, слід зазначити, що штраф стягується за сам факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки, чи ні.

Скрутний фінансовий стан відповідача, не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, зважаючи на вищевикладені обставини, а також той факт, що тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер, та, в тому числі впливає і на показники діяльності позивача.

На підставі вищевикладеного, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, рішення місцевого господарського суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2020 у справі №905/286/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2020 року у справі № 905/286/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07.10.2020.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота