УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

м. Київ

08.10.2020Справа № 910/12950/16

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Бордуновій К.Е., розглянувши матеріали за скаргою б/н від 14.09.2020 року Фізичної особи-підприємця Надельнюка Романа Олександровича на бездіяльність посадової особи органу Державної виконавчої служби у справі № 910/12950/16

за позовом Фізичної особи-підприємця Надельнюка Романа Олександровича ( АДРЕСА_1 )

до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул.Грушевського, 1 Д)

про розірвання договору та стягнення 16 500, 00 грн.

Представники сторін:

від позивача (скаржника) - не з`явилися;

від відповідача - не з`явилися;

від ДВС - Кушнір Л.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Надельнюк Роман Олександрович звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Печерської філії Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про розірвання договору та стягнення 16500, 00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.08.2016 року позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2016 року вказане рішення залишене без змін.

На виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.07.2019 року скаргу Фізичної особи-підприємця Надельнюка Романа Олександровича на бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено; визнано неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з неприйняття виконавчого провадження та не проведення виконавчих дій; зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення.

16.09.2020 року через канцелярію суду від фізичної особи-підприємця Надельнюка Романа Олександровича (стягувача) надійшла скарга б/н від 14.09.2020 року на бездіяльність посадової особи органу Державної виконавчої служби.

Разом зі скаргою, Фізична особа-підприємець Надельнюк Роман Олександрович надав клопотання про поновлення строку для подання скарги, у зв`язку з тим, що ухвалою господарського суду м. Києва від 10.09.2020 року (суддя - Пінчук В.І.) скаргу було повернуто без розгляду внаслідок порушення ч. 2 ст. 170 ГПК України. Скаржник зазначає, що у зв`язку з повторним зверненням до суду з даною скаргою, останнім було пропущено строк на звернення із скаргою.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/1355 від 16.09.2020 року призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи, у зв`язку із відпусткою судді Зеленіної Н.І.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020 року вказану скаргу передано на розгляд судді Данилової М.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2020 року було прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання 07.10.2020 року.

В судовому засіданні 07.10.2020 року було оголошено перерву на 08.10.2020 року.

В судове засідання 08.10.2020 року з`явився представник ДВС, який заперечував проти задоволення скарги.

Представник скаржника та представник боржника в судове засідання не з`явились.

Суд, розглянувши всі надані матеріали,

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 57562868 з примусового виконання наказу № 910/12950/16, виданого 28.10.2016 року Господарським судом м. Києва про зобов`язання ПАТ КБ «Приватбанк» закрити поточний рахунок у національній валюті № НОМЕР_1 у Печерській філії ПАТ КБ Приватбанк, відкритий на ім`я Фізичної особи-підприємця Недельнюка Романа Олександровича та всі інші рахунки, в т.ч. № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

Дане виконавче провадження передано до Відділу Соборним відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідно до постанови директора Департаменту держаної виконавчої служби Воробйова О.В. про передачу виконавчих проваджень до Відділу.

01.11.2018 року державним виконавцем вищевказаного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57562868.

Крім того, 01.11.2018 року державним виконавцем вищевказаного відділу винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 57562868 у розмірі 14 892,00 грн.

Жодних документів, що є підставою для відкладення проведення виконавчих дій чи зупинення вчинення виконавчих дій боржником не надано.

Порядок виконання рішень, за якими зобов`язаний особисто вчинити певні або утриматись від їх вчинення, встановлений статтями 63, 75 Закону «Про виконавче провадження».

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи, що боржником у строк зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження не виконано рішення суду, державним виконавцем Відділу 16.10.2019 року винесено постанову про накладення штрафу на ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 5100,00 грн. та зобов`язано виконати рішення суду, на підставі якого видано вказаний вище виконавчий документ, протягом 10 робочих днів з моменту одержання цієї постанови та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення, про що повідомити державного виконавця.

Оскільки станом на 02.03.2020 року рішення суду, на підставі якого видано вказаний виконавчий документ, залишалось невиконаним, державним виконавцем 02.03.2020 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10 200,00 грн.

Виконавчий збір у розмірі 14 892,00 грн., перераховано, відповідно до платіжного доручення від 24.06.2020 року № 5363; штраф у розмірі 5 100,00 грн., перераховано відповідно до платіжного доручення №5345 від 24.06.2020 року; штраф у розмірі 10 200,00 грн., перераховано відповідно до платіжного доручення № 5357 від 24.06.2020 року.

Статтею 75 Закону визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподаткованих доходів громадян, на боржника юридичну особу - 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням по вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Будь-які дії, рішення державного виконавця у встановленому законом порядку незаконними по даному виконавчому провадженню не визнавались.

Боржника попереджено по кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили за ознаками злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. З ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно пункту 11 частини 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Як зазначалося вище статтею 18 Закону вказано, що державний виконавець, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Законом чітко вказано, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Враховуюче викладене, керуючись ст. 60 КПК України, ст.ст. 18, 63, 75, державним виконавцем направлено до Слідчого управління поліції України у м. Києві повідомлення про кримінальне правопорушення від 02.03.2020 року № 20.1/57562868/20 щодо відкриття кримінального провадження за фактом умисного невиконання Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» наказу № 910/12950/16, виданого 28.10.2016 року Господарським судом м. Києва, відповідальність за яке передбачено статтею 382 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з наведеного, вказане вище повідомлення направлено до Слідчого управління поліції України у м. Києві, у відповідності і в спосіб вказаною вище нормою Закону, а тому зазначення Скаржником щодо неповідомлення органу досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення є необґрунтованим.

В подальшому, керуючись пунктом 11 частини першої статті 39 Закону, державним виконавцем Відділу 02.03.2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№ 57562868.

Також представником ДВС надано список №2 листів рекомендованих, в якому містяться докази направлення на адресу стягувача та боржника постанови про закінчення виконавчого провадження, в якій вказано, що 11.08.2020 року державним виконавцем було винесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ст. 382 КК України, яке надіслано на адресу Соборного відділення поліції ГУ НП у Дніпропетровській області за вих..№64688.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 19Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Отже, стягував не був позбавлений права та можливості охзнайомитись з матеріалами виконавчого провадження та текстом повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином суд вважає, що дії державного виконавця Відділу щодо виконання наказу Господарського суду м. Києва від 28.10.2016 у справі № 910/12950/16, вчинені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо порушених скаржником питання відносно неповернення в повному розмірі сплаченого авансового внеску, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 42 Закону кошти виконавчого провадження складаються з:

виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувана; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувана, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 авансові внески стягувачів використовуються виконавцем для здійснення витрат виконавчого провадження в порядку, визначеному пунктом 17 розділу VII цієї Інструкції; у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок повертається стягувану не пізніше трьох робочих днів з дня винесення відповідної постанови.

Пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 року № 954/5 встановлено, що розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн. 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Таким чином, з грошових коштів, що надійшли 22.10.2018 року від Недельнюка P.O. в сумі 7 446, 00 грн. на рахунок для зарахування коштів виконавчого провадження ВП № 57562868 при примусовому виконанні наказу №910/12950/16 від 28.10.2016 року підлягають розподілу, а саме - 69 грн., як авансування витрат виконавчого провадження за користування автоматизованої системи виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, та оскільки виконавче провадження закінчено, після надходження до державного виконавця Відділу інформації щодо реквізитів стягувана, платіжним дорученням № 4320 від 29.05.2020 року Недельнюку P.O. повернуто невикористаний авансовий внесок у розмірі 7 377,00 грн., без врахування 69 грн., як авансування витрат виконавчого провадження за користування автоматизованої системи виконавчого провадження.

Відносно зазначення Скаржником щодо визнання неправомірною бездіяльності у виконавчому провадженні № 57562868 з не стягнення виконавчого збору в сумі 14 892 грн.; не стягнення з Боржника штрафів на користь держави у розмірі в сумі 5 100 грн. та 10 200 грн., суд зазначає таке.

Частиною першою статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Тобто, при зверненні до суду зі позовною заявою або скаргою у позовній заяві(скарзі) повинно бути обов`язково вказано підстави такого звернення та, зокрема, яким чином порушено права позивача та яким чином судове рішення повинно відновити або захистити права та законні інтереси заявника.

З розгляду подібних правовідносин Верховним Судом прийнято постанову від 22.04.2020 року у справі № 641/7824/18, в якій зазначено, що тлумачення процесуальних норм дозволяє зробити висновок, що завданнями цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У скарзі Недельнюком P.O. не наведено жодного обґрунтування, яким чином порушено його права у разі не стягнення з Боржника виконавчого збору, та штрафів на користь Держави, оскільки зазначені постанови жодним чином не зачіпають інтереси та не порушують права Скаржника, як стягувана у виконавчому проваджені та винесені і підлягають виконанню виключно на виконання прямих норм законодавства в сфері виконавчого провадження.

Відповідно до автоматизованої системи виконавчого провадження, та як зазначено у листі від 17.08.2020 року, на виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 18.09.2019 року перебувало виконавче провадження № 60092494 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 28.10.2016 року № 910/12950/16 про зобов`язання ПАТ КБ «ПриватБанк» знищити всі персональні дані, отримані на підставі згоди ФОП Недельнюка P.O. під час дії договору банківського рахунку на комплексне обслуговування від 06.04.2010 року та видати довідку про зміст персональних даних ФОП Недельнюка P.O., що залишилися після знищення таких даних, та чи обробляється ці персональні дані.

Як зазначалося вище, порядок виконання рішень, за якими зобов`язаний особисто вчинити певні або утриматись від їх вчинення, встановлений статтями 63, 75 Закону.

Так статтею 63 Закону, зокрема, передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанови про накладення штрафу. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За невиконання рішення суду та відповідно до вимог статей 63, 75 Закону державним виконавцем двічі (10.07.2020 року та 27.07.2020 року) до боржника застосовано штрафні санкції та 11.08.2020 року до Соборного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Оскільки рішення суду виконати без участі боржника неможливо, а державним виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання, передбачених Законом, 11.08.2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до вимог пункту 11 частини першої статті 39 Закону.

Отже, представник ДВС надав до суду всі належні та допустимі докази на підтвердження дотримання ним процесуального законодавства при виконанні наказів господарського суду міста Києва по справі №910/12950/16.

Представник скаржника не надав жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених у скарзі.

Відповідно до ст. 339 ГПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно зі ст. 343 ГПУ України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного вище суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги б/н від 14.09.2020 року Фізичної особи-підприємця Надельнюка Романа Олександровича на бездіяльність посадової особи органу Державної виконавчої служби у справі № 910/12950/16.

Керуючись ст. ст. 340, 342, 343 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги б/н від 14.09.2020 року Фізичної особи-підприємця Надельнюка Романа Олександровича на бездіяльність посадової особи органу Державної виконавчої служби у справі № 910/12950/16 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України

Ухвалу підписано 13.10.2020 р.

Суддя М.В. Данилова