Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/98/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Мельник В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області (вул. Лесі Українки, 4, смт. Гоща, Рівненська область, 35400) в інтересах держави в особі Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області (35431, вул. Незалежності, 1, с. Бабин, Рівненська область, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" (35433, Рівненська обл., Гощанський район, село Горбаків, вул. Шкільна, ) про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

за участю учасників справи:

- від прокуратури Рівненської області: Прищепа Олена Миколаївна;

- від позивача: не з`явився;

- від відповідача: не з`явився.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 29.09.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер MAP6B2WKO1133610.

ВСТАНОВИВ:

03.02.2020 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" (далі - відповідач, ТОВ СГП "Ім. Воловікова") про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірок додержання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення державної (комунальної) власності (земель запасу, резервного фонду), які не надані у власність, користування (оренду) на території Бабинської сільської об`єднаної територіальної громади Гощанського району Рівненської області, проведених спеціалістами Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, виявлено самовільне зайняття та використання відповідачем земель запасу, а саме частини земельної ділянки площею 2,7 га (кадастровий номер :05:012:0652), що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Однак, незважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності директора та інженера-землевпорядника Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова", відповідач у справі не звільнив вказану самовільно зайняту земельну ділянку.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 03.02.2020 року справу № 918/98/20 розподілено судді Заголдній Я.В.

06.02.2020 року відповідно до статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" за запит судді Заголдної Я.В. № відповідно до наступних критеріїв пошуку: отримано витяг із Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду за правилами загального позовного провадження, зупинено провадження у справі № 918/98/20 за позовом Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки до прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 912/2385/18.

03.06.2020 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від Заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури О. Громової-Логвинчук надійшло клопотання № 35-1000вих-20 від 03.06.2020 року про поновлення провадження у справі № 918/98/20

Клопотання № 35-1000вих-20 від 03.06.2020 року обґрунтоване тим, що згідно відомостей офіційного сайту Судова влада України (http://court.gov.ua/fair/), 26.05.2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято рішення у справі № 912/2385/18.

Відтак, у зв`язку з тим, що відпали обставини, які зумовили зупинення цієї справи, Заступник керівника Здолбунівської місцевої прокуратури просив суд поновити провадження у справі № 918/98/20.

Господарський суд, розглянувши клопотання заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури О. Громової-Логвинчук № 35-1000вих-20 від 03.06.2020 року про поновлення провадження у справі № 918/98/20 встановив, що як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, судове рішення від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 у Єдиному державному реєстрі судових рішень та на офіційному сайті Судова влада України (http://court.gov.ua/fair/) станом на 03.06.2020 року відсутнє.

Окрім того, доказів усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі № 918/98/20 заступником керівника Здолбунівської місцевої прокуратури, а саме судове рішення Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 не надано.

Зважаючи на викладене, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.06.2020 року відмовлено заступнику керівника Здолбунівської місцевої прокуратури О. Громовій-Логвинчук у задоволенні клопотання № 35-1000вих-20 від 03.06.2020 року про поновлення провадження у справі № 918/98/20.

31.07.2020 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури О. Громової-Логвинчук надійшло клопотання № 35-1403вих-20 від 28.07.2020 року про поновлення провадження у справі № 918/98/20 у зв`язку із закінченням касаційного перегляду справи № 912/2385/18.

Разом з тим, заступником керівника Здолбунівської місцевої прокуратури копію процесуального документу, прийнятого за результатами розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18, суду не надано.

07.08.2020 року господарським судом встановлено, що у відповідності до інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), яка міститься на офіційному веб-порталі судової влади України, наявний повний текст постанови по справі № 912/2385/18, згідно з якою касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задоволено, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21 травня 2019 року у справі № 912/2385/18 скасовано, справу № 912/2385/18 направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з тим, що відпали обставини, які зумовили зупинення цієї справи, суд дійшов висновку про поновлення провадження у справі № 918/98/20 за клопотанням учасника справи.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.08.2020 року поновлено провадження у справі № 918/98/20, підготовче засідання призначено на 26.08.2020 року, запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали подати до суду відзив на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, запропоновано позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України, запропоновано відповідачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України.

26.08.2020 року судом встановлено, що відповідач у справі не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення розгляду справи по суті, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 12.08.2020 року за трек-номером 042.

Крім того, оскільки останнім днем для подання відзиву відповідачем є 27.08.2020 року, господарський суд дійшов висновку, що питання, визначені ч. 2 ст. 182 ГПК України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні 26.08.2020 року.

Відтак, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.08.2020 року відкладено підготовче засідання в межах визначеного ГПК України строку підготовчого провадження на 29.09.2020 року.

09.09.2020 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від генерального директора ТОВ СГП "Ім. Воловікова" надійшла заява № 447 від 31.08.2020 року про визнання позову та про проведення судового засідання 29.09.2020 року без участі відповідача у справі.

14.09.2020 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області надійшов лист № 02-09/690 від 07.09.2020 року, у якому голова органу місцевого самоврядування просить суд про розгляд справи № 918/98/20 без присутності представника Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області.

29.09.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення від позивача Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області надійшов лист № 02-09/690 від 07.09.2020 року, у якому голова органу місцевого самоврядування просить суд повністю задовольнити позовну заяву та розглядати справу № 918/98/20 без присутності представника Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області.

29.09.2020 року судом встановлено, що представники Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області та Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, просили суд проводити підготовче засіданні 29.09.2020 року за відсутності представників позивача та відповідача відповідно.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 196 ГПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Присутній у підготовчому засіданні 29.09.2020 року прокурор Прокуратури Рівненської області просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві № 35/1-51вих-20 від 24.01.2020 року.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі. Заява про визнання позову підписана генеральним директором ТОВ СГП "Ім. Воловікова" Гавриловим Г.В.

29.09.2020 року відповідно до статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" за запит судді Заголдної Я.В. № 21 відповідно до наступних критеріїв пошуку: отримано витяг із Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова", з якого встановлено, що 18.03.2020 року відбулася зміна керівника юридичної особи, яким відповідно є Гаврилов Гліб Валерійович.

Відтак, судом встановлено, що заява про визнання позову підписана уповноваженою особою відповідача.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора в інтересах держави, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Здолбунівською місцевою прокуратурою в ході вивчення стану законності дотримання вимог земельного законодавства на території Гощанського району Рівненської області встановлено, що спеціалістами Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області 05.03.2018 року згідно з планом роботи Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на І квартал 2018 року, проведена планова перевірка додержання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення державної (комунальної) власності (земель запасу, резервного фонду), які не надані у власність, користування (оренду) на території Бабинської сільської об`єднаної територіальної громади Гощанського району Рівненської області.

Проведеною перевіркою виявлено самовільне зайняття та використання земель запасу, а саме частини земельної ділянки площею 2,7 га (кадастровий номер всієї земельної ділянки :05:012:0652), яка розташована на території Бабинської сільської об`єднаної територіальної громади (Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області), а саме біля приміщень корівників (розташованих за адресою вул. Молодіжна, 11, с. Рясники Гощанського району Рівненської області), ТОВ СГП «Імені Воловікова», про що складено акт від 05.03.2018 року (том 1, а.с. 20).

Відповідно встановлені обставини свідчать про порушення вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України.

Директора ТОВ СГП «Імені Воловікова» ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та 05.03.2018 року видано припис (том 1, а.с. 24) на усунення виявленого порушення. Шкода, заподіяна земельним ресурсам внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка розрахована згідно з Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМ України від 25.07.2007 № 963, становить 4791,78 грн.

Штраф та шкода сплачені відповідачем добровільно у повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення № від 16.03.2018 року. (том 1, а.с. 30).

При проведенні повторної перевірки 30.05.2018 року спеціалістами Управління встановлено, що вимоги припису не виконано, порушення земельного законодавства не усунуто, про що складено акт 30.05.2018 року (том 1, а.с. 23). За невиконання припису представника ТОВ СГП «Імені Воловікова» (за довіреністю) - інженера-землевпорядника ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, яка передбачена ст. 188-5 КУпАП, на суму 170 грн.

Штраф сплачено добровільно, про що свідчить квитанція № 18 від 30.05.2018 року.

30.05.2018 року повторно Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області видано припис № 496/295Пр/03/01/-18 на усунення порушення земельного законодавства (том 1, а.с. 31).

Перевіркою, проведеною Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області 03.10.2018 року, щодо стану виконання вимог припису від 30.05.2018 року встановлено, що ТОВ СГП «Імені Воловікова» продовжує використовувати земельну ділянку з порушенням вимог земельного законодавства, про що складено акт від 03.10.2018 року (том 1, а.с. 35).

22.03.2019 року комісією призначеною розпорядженням Бабинського сільського голови № 18 від 21.03.2019 року складено акт № 35 (том 1, а.с. 39), у якому зафіксоване самовільне зайняття ТОВ СГП «Імені Воловікова» земельної ділянки площею 2,7 га (кадастровий номер всієї земельної ділянки :05:012:0652).

03.01.2020 року комісією призначеною розпорядженням Бабинського сільського голови № 58 від 20.12.2019 року складено акт № 1 (том 1, а.с. 40), у якому зафіксоване самовільне зайняття ТОВ СГП «Імені Воловікова» земельної ділянки площею 2,7 га (кадастровий номер всієї земельної ділянки :05:012:0652).

Крім того, Бабинською сільською радою Гощанського району Рівненської області в ході реалізації повноважень, передбачених ст. 12 Земельного кодексу України, щодо здійснення контролю за використанням та охороною земель, додержанням земельного та екологічного законодавства, надсилались листи до ТОВ СГП «Імені Воловікова» від 07.11.2019 року та від 03.01.2020 року з проханням щодо укладення договору оренди земельних ділянок, які самовільно використовуються вказаним підприємством.

Також, комісією Бабинської сільської об`єднаної територіальної громади 22.03.2019 року та 03.01.2020 року проведено обстеження земельної ділянки, за результатами чого складено відповідні акти, згідно з якими на земельній ділянці площею 2,7 га за межами с. Рясники складується силос, солома та тваринні відходи, територія огороджена парканом, ворота закриті на замок, стороннім вхід обмежено.

За даних обставин, оскільки ТОВ СГП «Імені Воловікова» вимоги контролюючого органу не виконало, 11.04.2019 року Бабинською сільською радою направлено до Господарського суду Рівненської області позовну заяву про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та клопотання про відстрочення сплати судового збору.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 11.04.2019 року дану позовну заяву (справа № 918/247/19) розподілено судді Заголдній Я.В.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.05.2019 року у справі № 918/247/19 відмовлено заявнику у задоволенні клопотання № 02-08/398 від 05.04.2019 року про відстрочення сплати судового збору, позовну заяву Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області залишено без руху, встановлено Бабинській сільській раді Гощанського району Рівненської строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду:

- документа, що підтверджує сплату судового збору за подання даної позовної заяви в розмірі 1 921 грн. 00 коп.;

- надати суду оригінал опису вкладення в поштовий конверт, що підтверджує направлення відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.05.2019 року у справі № 918/247/19 (суддя Заголдна Я.В.) позовну заяву Бабинської сільської ради повернуто позивачу без розгляду, оскільки позивачем не надано суду доказів усунення недоліків поданої позовної заяви (доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі).

Факт самовільного зайняття земель підтверджується вищевказаними документами, виданими Головним управлінням Держгеокадастру в Рівненській області, а саме: актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05.03.2018 року, актом обстеження земельної ділянки від 05.03.2018 року, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 30.05.2018 року, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.10.2018 року, інформацією Бабинської сільської ради та актами обстеження земельної ділянки від 22.03.2019 року, 03.01.2020 року. Дані акти перевірки не оскаржені та підприємством не оспорювались.

Допущене відповідачем порушення вимог земельного законодавства на час розгляду справи не усунуто.

Водночас суд встановив відсутність у відповідача будь-яких прав на отримання самовільно зайнятої земельної ділянки у власність чи в користування, оскільки у відповідча відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку.

Відповідач не надав суду жодних доказів щодо вжиття ним заходів для оформлення права на цю земельну ділянку.

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом позадоговірними та стосуються припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, зокрема шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Згідно з положеннями статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі.

Порушені права власника земельної ділянки підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 статті 152 Земельного кодексу України).

У відповідності до приписів статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Крім того, згідно з нормами статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова", без правових на те підстав, самовільно зайняло та використовувало земельну ділянку із земель запасу, а саме частину земельної ділянки площею 2,7 га (кадастровий номер :05:012:0652), що перебуває у комунальній власності.

Також суд дослідив та встановив відсутність у відповідача будь-яких прав на отримання самовільно зайнятої земельної ділянки у власність чи в користування. Відповідач не отримував жодних правовстановлюючих документів на самовільно зайняту ним земельну ділянку та не вживав заходів для оформлення права на цю земельну ділянку.

Наведені обставини свідчать про самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею 2,7 га (кадастровий номер :05:012:0652), що перебуває у комунальній власності та розташована на території Бабинської сільської об`єднаної територіальної громади Гощанського району Рівненської області.

Як вбачається із матеріалів справи (том 1, а.с. 45) орієнтовна (приблизна) вартість земельної ділянки площею 2,7 га на території Бабинської сільської об`єднаної територіальної громади Гощанського району Рівненської області з кадастровим номером :05:012:0652 може становити 2 071 903 грн 05 коп., про що свідчить лист № 25 від 16.01.2020 року АН "Рівненська оселя".

Таким чином, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем прав об`єднаної територіальної громади Бабинської сільської Гощанського району Рівненської області щодо земельної ділянки земель запасу комунальної власності.

Відповідно позовні вимоги прокуратури про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки є законними, обґрунтованими, та такими, що мають бути задоволені.

Крім того, дослідивши прохальну частину позовних вимог, суд з метою належного виконання рішення, вважає за необхідне в резолютивній частині рішення зазначити ідентифікуючі ознаки місця розташування земельної ділянки та її кадастровий номер. Незазначення такої інформації може ускладнити або унеможливити в подальшому виконання рішення. При цьому судом враховано, що внесення ідентифікуючих ознак не змінить ні кількісних ні якісних показників, що характеризують предмет позову. А відтак внесення ідентифікуючих ознак, які позивачем зазначені в тексті позовної заяви, не спричинить виходу суду за межі позовних вимог.

Оскільки позов у справі подано прокурором, суд також вважає за необхідне надати правову оцінку підстав такого звернення з позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладається, зокрема, така функція як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" регламентовано особливості представництва інтересів громадянина або держави в суді, що полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Прокурор має право подавати позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не в будь-якому випадку, а лише, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або ж такий орган взагалі відсутній.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону «Про прокуратуру».

Відтак, суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Зазначене узгоджується у позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 806/1000/17 (адміністративне провадження № К/9901/2562/17) від 25.04.2018 року.

Разом з цим, більш широке тлумачення зазначених понять наводить Верховний Суд при розгляді справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц).

На думку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу та органу місцевого самоврядування може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 цієї ж статті).

Частиною 1 ст. 55 ГПК України встановлено, що органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті.

Зі змісту п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 вбачається, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», зазначеним у ч. 2 ст. 4 ГПК України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Відтак, тлумачення п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Аналіз ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Як вбачається з матеріалів справи (том 1, а.с.42), прокурор листом № 35/1-3вих-20 від 03.01.2020 року звернувся до Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, у якому з метою встановлення підстав для вжиття представницьких повноважень, просив надати у письмовому вигляді інформацію щодо вжитих сільською радою заходів щодо захисту інтересів держави, зокрема чи пред`явлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 2,7 га, чи оформляло дане підприємство правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку та чи її звільнено станом на 03.01.2020 року.

На лист прокуратури № 35/1-3 вих-20 від 03.01.2020 щодо надання інформації, Бабинська сільська рада Гощанського району Рівненської області надала відповідь № 02-09/44 від 14.01.2020 року у якій вказано, що сільською радою вживалися заходи цивільно- правового характеру, однак, у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору позовна заява була повернута, окрім того, 07.11.2019 року та 03.01.2020 року Бабинська сільська рада Гощанського району Рівненської області звернулася із листами до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" про укладання договору оренди, проте підприємство не надано правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку.

Листом № 35-50вих-20 від 24.01.2020 року прокурор повідомив Бабинську сільську раду Гощанського району Рівненської області про звернення до суду на захист інтересів держави, оскільки останньою не вжито заходів цивільно-правового характеру стосовно звільнення самовільно зайнятої Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" земельної ділянки площею 2,7 га.

Разом з тим, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 року у справі № 903/129/18, необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку - місцевої громади) й орендаря, повернення землі у комунальну власність та відновлення порушеного порядку розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, дотримання принципу раціонального використання землі, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Однією з умов для наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Так, Європейський суд з прав людини, вирішуючи спори, неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін, при цьому суд уникав абстрактного підходу до розгляду питання участі прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує на скільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 року у справі № 922/1361/17, дотримання належного економічного регулювання правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового (в тому числі договірного) врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави.

Згідно з ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 року прокурор, звертаючись до господарського суду із заявою про визнання правочину недійсним, виступає позивачем або зазначає у ній позивачем державний чи інший орган або установу, організацію, уповноважені здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, наприклад, управляти майном, що є предметом цього правочину, і визначає відповідачами, як правило, сторони за правочином (договором). Виняток можуть становити випадки, коли однією з сторін є названий орган (установа, організація); у такому разі відповідачем визначається друга сторона.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Таким чином, судом встановлено, що органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Бабинська сільська рада Гощанського району Рівненської області.

На підтвердження неналежного виконання покладених законом повноважень з боку Бабинської сільської ради прокурор вказує на те, що сільська рада у квітні 2019 року самостійно зверталась до суду з позовом про повернення спірної земельної ділянки, однак Господарський суд Рівненської області ухвалою від 06.05.2019 у справі № 918/247/19 указану позовну заяву повернув позивачу у зв`язку з несплатою судового збору. При цьому, у подальшому Бабинська сільська рада не вживала заходів щодо повернення земельної ділянки, незважаючи на відсутність у бюджеті сільської ради коштів для сплати судового збору в 2019 році, приймаючи бюджет сільської ради на 2020, кошти на сплату судового збору не передбачено.

Враховуючи той факт, що порушення законодавства відповідачем триває протягом значного проміжку часу, така пасивна позиція органу місцевого самоврядування, уповноваженого розпоряджатися земельними ділянками комунальної власності, незважаючи на очевидний характер порушень, свідчить про його бездіяльність.

Отже, з огляду на предмет та підстави заявленого позову, прокурором належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, суд встановив наявність у прокурора підстав для звернення суду в інтересах держави з відповідним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідач скористався наданим йому законом правом і визнав обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі (визнав позов).

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб. У суду наявні законні підстави для прийняття рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, в повній мірі дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано підстави повернення судового збору, яким зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У відповідності до вищенаведених приписів Закону України "Про судовий збір" 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, може бути повернуто ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, суд зазначає, що прокурор не позбавлений права звернутися з клопотанням про повернення судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 30 від 21.01.2020 року (том 1, а.с. 19).

Відповідно до ст. 129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в розмірі 50 %, що дорівнює 1 051 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" (35433, Рівненська обл., Гощанський район, село Горбаків, вул. Шкільна, ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (кадастровий номер :05:012:0652), розташовану за межами с. Рясники, а саме біля приміщень корівників (розташованих за адресою вул. Молодіжна, 11, с. Рясники Гощанського району Рівненської області), на території Бабинської сільської об`єднаної територіальної громади (Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області), загальною площею 2,7 га.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" (35433, Рівненська обл., Гощанський район, село Горбаків, вул. Шкільна, ) на користь прокуратури Рівненської області (вул. 16 липня, 52, м. Рівне, 33028, на р/р UA0015371, МФО 820172, , банк: Державна казначейська служба, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн 00 коп.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 09.10.2020 року.

Суддя Заголдна Я.В.