ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2020 р. Справа№ 910/3877/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Поляк О.І.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи:

від позивача: Накоп`юк Я.В.

від відповідача: Тарарук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 15.06.2020

у справі № 910/3877/20 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 4 861,32 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 4 861,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Акціонерним товариством "Українська залізниця" допущено прострочення доставки вантажу по залізничним накладним №№42566398, 42543835, 42543843, 42543868, 42543850 від 04.09.2019.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32, літера А, 3-й поверх, ідентифікаційний код 41564379) 4 861 (чотири тисячі вісімсот шістдесят одну) грн 32 коп. - штрафу, 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. - судового збору.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 4 861,32 грн штрафу, оскільки штраф підлягає стягненню за самий факт допущення порушень щодо несвоєчасної доставки вантажу, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд відкрити апеляційне провадження у даній справі. Скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Судові витрати у першій та апеляційній інстанції покласти на позивача.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач указує на те, що відповідно до ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Положення даної статті кореспондується із ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України, відповідно до якої, зокрема, визначено, що штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Отже, на думку відповідача, невивезення вантажу зі станції є самостійною підставою для звільнення залізниці від сплати штрафу і не залежить від часу розкредитування перевізних документів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 відкрито апеляційне провадження за скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд поновити строк на апеляційне оскарження. Прийняти апеляційну скаргу та відкрити провадження у справі. Рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20 в частині відмови у стягненні 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. Судові витрати покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач указує на те, що зменшення судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на їх необґрунтованість та неспівмірність з предметом позову є безпідставними, оскільки зазначені витрати, які підтверджені належними та допустимими доказами, на думку позивача є реальними, розумними та співмірними і понесені позивачем у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної доставки вантажу та порушенням строку розгляду заявлених претензій щодо досудового врегулювання спору. Крім того, як зазначив позивач, відповідачем не надано жодного доказу на спростування заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 11.08.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Пашкіна С.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20 задоволено. Поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20. Відкрито апеляційне провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі № 910/3877/20. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард". Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

13.08.2020 на адресу суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" задовольнити повністю. Судові витрати покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця". Розгляд справи здійснити за участі представника позивача, з повідомленням про дату та час розгляду.

27.08.2020 на адресу суду від відповідача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" без задоволення.

З урахуванням викладеного у відзиві клопотання позивача про розгляд справи за участі його представника, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" вирішено здійснювати у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначено на 29.09.2020.

До суду 15.09.2020 від представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі № 910/3877/20 у приміщенні Господарського суду Тернопільської області.

Розпорядженням керівника апарату суду від 17.09.2020 № 09.1-08/3191/20 у зв`язку з перебуванням суддів Кропивної Л.В. та Пашкіної С.А., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/3877/20.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 у справі №910/3877/20 для розгляду апеляційних скарг визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 прийнято апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" до провадження у визначеному складі суддів. Вирішено здійснювати розгляд справи призначений на 29.09.2020 о 10 год 00 хв. в режимі відеоконференції. Доручено Господарському суду Тернопільської області проведення відеоконференції 29.09.2020 о 10 год 00 хв. у приміщенні Господарського суду Тернопільської області.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.09.2020 № 09.1-08/3452/20 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/3877/20 у зв`язку із перебуванням судді Буравльова С.І., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 у справі №910/3877/20 для розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" визначено колегію суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Поляк О.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 прийнято апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" до провадження у визначеному складі суддів.

У судове засідання, яке відбулось 29.09.2020 з`явився представник позивача та представник відповідача (у приміщення Господарського суду Тернопільської області).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 7 вказаної статті передбачено, що закінчивши з`ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення.

Ураховуючи вищенаведене, головуючим суддею, з дотриманням норм процесуального права, було оголошено про судові дебати.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" та просив суд її задовольнити, рішення скасувати, у позові відмовити повністю.

Представник позивача підтримав апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та просив суд її задовольнити, рішення скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу, в решті вимог рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 9 ст. 270 ГПК України, після закінчення дебатів суд виходить до нарадчої кімнати.

Отже, після проведення колегією суддів наради, головуючий суддя оголосив вступну та резолютивну частини постанови у даній справі, якою апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (позивач, замовник) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (відповідач, перевізник) укладено договір про надання послуг № 07153/ПЗ-2018, відповідно до якого відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажні вагони для перевезення та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, а позивач - оплачувати надані послуги.

Відповідно до залізничних накладних №№42566398, 42543835, 42543843, 42543868, 42543850 від 04.09.2019 відповідач зобов`язався доставити на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" порожні вагони залізничні.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем термінів доставки вантажу, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 4 861,32 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів понесення збитків внаслідок прострочення доставки вантажу.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а також ст. 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з п. 8 "Правил видачі вантажів", затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Вантаж по накладних №№42566398, 42543835, 42543843, 42543868, 42543850 від 04.09.2019 був відправлений зі станції Береговая-Од та прибув на станції Красне Льв та Козова Льв з порушенням терміну доставки, що підтверджено штемпелем станції призначення у графі 51 залізничних накладних. Відстань перевезення зазначена у графі 30 залізничних накладних.

За накладними №№ 42543835, 42543843, 42543868, 42543850 згідно зі штемпелем станції відправлення, вантаж відправлений 04.09.2019, доставлений 17.09.2019. Загальна сума провізної плати за вищенаведеними накладними становить 13 768, 00 грн. Відстань від станції відправлення Береговая-Од до станції призначення Козова Льв складає 725 км. Норма доставки: 4 доби + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям). Всього термін доставки 5 діб. Фактично: 12 діб. Прострочення: 7 діб.

За накладною № 42566398 згідно зі штемпелем станції відправлення, вантаж відправлений 04.09.2019, доставлений 13.09.2019. Сума провізної плати становить 3 654,50 грн. Відстань від станції відправлення Береговая-Од до станції призначення Красне Льв складає 771 км. Норма доставки: 4 доби + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям). Всього термін доставки 5 діб. Фактично: 8 діб. Прострочення: 3 доби.

Згідно з пунктами 1.1 та 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до п. 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км., 200 км., та 150 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з п. 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Відповідно до п. 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

За розрахунком позивача, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу становить 4861,32 грн.

Перевіривши розрахунок суми штрафу, наданого позивачем, суд установив, що нарахування здійснено вірно.

Відповідно до ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів оплати відповідачем зазначеної суми штрафу у розмірі 4861,32 грн суду не надано. Крім того, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення порушень щодо несвоєчасної доставки вантажу, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 4861,32 грн є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Українська залізниця" стосовного порушення Господарським судом м. Києва норм матеріального та процесуального права, оскільки судом були дотримані всі вимоги щодо повного та всебічного розгляду справи.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Акціонерне товариство "Українська залізниця", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20, колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. При цьому судом ураховувалось наступне.

У своїй апеляційній скарзі позивач просить суд скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню. При цьому судом ураховується наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як убачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та адвокат Накоп`юк Ярослав Володимирович 03.02.2020 уклали договір про надання правової допомоги № 01-02, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору (пункт 5.1. договору № 01-02).

Суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути установлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 01-02/40 від 10.03.2020 на суму 3000,00 грн, рахунок на оплату № 01-02/40 від 11.03.2020 на суму 3 000,00 грн та платіжне доручення №406 від 11.03.2020 на суму 3000,00 грн.

Ураховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, заперечення відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу витрат.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Отже, ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи наведені в апеляційній скарзі позивача є необґрунтованими, тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн задоволенню не підлягає, а отже рішення місцевого господарського суду у відповідній частині є обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.

Таким чином, беручи до уваги наведене, рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2020 у справі №910/3877/20.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.10.2020 (у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному).

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді О.І. Поляк

Н.Ф. Калатай