ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2215/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Пелехатій А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Масіна В.П. (на підставі довіреності);

від відповідача: Шелков С.Г. (на підставі ордеру);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5) в особі філії „Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Автостоянка „Автолюкс" (65037, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Лиманка, ж/м „Дружний", вул. Сонячна, буд. 31);

про стягнення 20286,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 31.07.2020 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" вх. ГСОО №2288/20 до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Автостоянка „Автолюкс", в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20286,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення відповідачем Правил користування системи централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлового та комунального господарства №190 від 27.06.2008р. та умов укладеного між сторонами договору №171/4 на послуги водопостачання та водовідведення від 28.12.2006 року в частині забезпечення збереження на власному об`єкті засобів обліку.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2215/20 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання на 07.09.2020 року. Крім того даною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також було роз`яснено право щодо звернення до суду у відповідний строк з клопотанням про призначення проведення справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

31.08.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. ГСОО №22643/20), згідно якого відповідач зазначає, що з позовними вимогами не погоджується, посилаючись на те, що договірні відносини сторін припинились 31.12.2014 року, при цьому відповідач ніколи не отримував послуги з водопостачання від позивача та на території відповідача відсутні будь-які засоби обліку щодо водопостачання.

Крім того відповідач зазначає, що 08.11.2010 року позивачем було опломбовано штучне з`єднання водоміру Sensus-25 № пломбою ОД 52785 та встановлено наступний термін держповірки ІІ квартал 2013 року. Між тим у зазначений період держповірка проведена не була, у зв`язку з чим, на думку відповідача, термін експлуатації водоміру після ІІ кварталу 2013 року закінчився. Також відповідач повідомляє, що 25.01.2019 року направив на адресу позивача лист, де повідомив про припинення дії договору та безпідставність нарахування боргу за пошкодження водоміру, оскільки після ІІ кварталу 2013 року закінчився термін експлуатації водоміру. Крім того відповідач заперечує щодо застосування до нього відповідальності, передбаченої у абз. 3 п.5.18 Правил, оскільки ним не здійснювались жодні дії, за які передбачено відповідальність за цією нормою. Окрім того, у відзиві на позов, відповідач просив суд поновити процесуальний строк на подання відзиву, в обґрунтування чого відповідач зазначив, шо у зв`язку із запровадженням карантину директором ТОВ "Автостоянка "Автолюкс" було прийнято рішення про зупинення господарської діяльності, а всі робітники, в тому числі юрист були відправлені у відпустку.

04.09.2020 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" надійшло клопотання про продовження строків (вх.№23434/20), відповідного до якого позивач просив суд продовжити процесуальний строк на подання відповіді на відзив, обґрунтовуючи тим, що у зв`язку із запровадженням на території України карантину через спалах короновірусу та його продовженням до 31.10.2010 року, більшість співробітників структурних підрозділів філії "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс", які залучаються для формування правової позиції та надання доказової бази знаходяться у відпустці, з метою запобігання поширенню вірусу.

У судовому засіданні від 07.09.2020 року розглянувши зазначене вище клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву, суд дійшов висновку про поновлення відповідачу пропущеного процесуального строку, в зв`язку з визнання причин причин його пропуску поважними. Крім того, у судовому засіданні від 07.09.2020 року, за результатом розгляду клопотання позивача про продовження строку для подання відповіді на відзив, судом було протокольною ухвалою його задоволено, продовжено строк позивачу для подання відповіді на відзив до 16.09.2020 року та встановлено строк відповідачу для подання заперечень до 28.09.2020 року. При цьому, оскільки спір по справі №916/2215/20 розгляд якого по суті розпочато не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом було оголошено перерву до 30.09.2020 року о 14:00 год.

16.09.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх. ГСОО №24541/20), згідно якої з зазначеними доводами відповідача не погоджується з огляду на те, що акт, який складено за результатами виявленого пошкодження водоміру марки Sensus 2, 5 д-20мм № НОМЕР_1 , а саме його розбиття, було підписано власноруч директором підприємства без зауважень та заперечень. Та, як зазначає позивач, даний прилад обліку води є власністю відповідача, який знаходиться на власній території об`єкту підприємства ТОВ "Автостоянка "АВТОЛЮКС". Порушення Правил № 190 сталося по факту, коли на об`єкт відповідача на предмет обстеження прибули представники філії "Інфоксводоканал".

При цьому, позивач заперечує щодо посилань відповідача на припинення дії договору з 31.12.2014 року та не отримання ним послуг водопостачання, зазначаючи, що дані доводи спростовуються наявністю підключення до послуг водопостачання та встановленого водоміру, що підтверджується двосторонніми актами № 11832 від 08.11.2010, № 4861 від 12.12.2018, № 5061 від 29.12.2018, № 5062 від 29.12.2018. Також позивач звертає увагу суду на те, що відповідач надіслав листа про повідомлення закінчення терміну договору тільки 25.01.2019, тобто вже після виявлення порушення п. 5.18 Правил № 190, що дає змогу вважати про штучне уникнення відповідальності, яка передбачена Правилами № 190.

У судовому засіданні від 30.09.2020 року судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 05.10.2020 року о 14:30 год.

05.10.2020 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення (вх.№ГСОО26312/20), в якому останній обґрунтовує розрахунок витрат води у трубопроводі, здійснений відносно Товариства з обмеженою відповідальністю „Автостоянка „Автолюкс".

Представник позивача у судовому засіданні 05.10.2020 року заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.10.2020 року щодо позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні 05.10.2020 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду та повідомлено, що повне рішення буде складено 12.10.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено матеріалами справи, 28.12.2006 року між ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" (виробник) та ТОВ „Автостоянка „Автолюкс" (споживач) було укладено договір №171/4 про послуги водопостачання та водовідведення (далі - Договір) , відповідно до умов п.1.1 якого водоканал надає послуги по поданню питної води по ГОСТ2874-82 "Вода питна" на об`єкти споживача, а також по прийняттю стічних вод зливових стоків, що скидаються абонентом в систему комунальної каналізації у відповідності з дислокацією об`єктів (Додаток №1)

23.08.2011 року між сторонами була укладено Додаткову угоду до Договору якою були внесені зміни до Договору, зокрема замінено найменування сторін на "Виробник" та "Споживач" та внесено зміни у п. 2.1 Договору.

У відповідності до п.2.1 Договору, в редакції даної Додаткової угоди, встановлено, що сторони у своїх правовідносинах зобов`язуються керуватися чинними нормативними актами, у тому числі „Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення у населених пунктах України", затвердженими Наказом Мінжитлокомунгоспу України №190 від 27.06.2008 р. (надалі Правила №190).

Згідно з п.2.3.1. Договору з урахуванням змін, виробник має право вимагати своєчасної та повної оплати наданих послуг від споживача.

Пунктом 2.3.3. Договору передбачено, що виробник має право в будь- який час перевіряти стан роботи водопостачання, обладнання, приладів обліку води та знімати їх показання, спільно з представником споживача

За умовами п.2.4.1. Договору (із змінами), споживач зобов`язаний утримувати у належному технічно справному стані водопровідні-каналізаційні мережі, прилади та пристрої, обладнання, що знаходяться на його балансі.

Відповідно до п.2.4.5. Договору (із змінами), споживач зобов`язаний забезпечити належний санітарно-технічний стан приміщень, водомірних вузлів, а також збереження водомірів (штуцерних та фланцевих з`єднань, обвідних ліній, пломб та ін.) та доступ представників виробника для зняття показів витрат води.

Положенням п.2.4.13 Договору, з урахуванням змін, передбачено, що при виході водоміру з ладу, споживач зобов`язаний негайно повідомити про це виробника у 3-денний строк; у присутності представника виробника виконати власними силами та засобами роботи по його заміні на новий. Всі роботи, пов`язані з ремонтом мереж водопостачання, монтажем, демонтажем водоміра, реконструкцією водомірного вузла або водопровідного вводу виконуються лише після повідомлення споживачем відповідних служб виробника та лише в присутності представника виробника. При невиконанні зазначених вимог, розрахунки за водокористування проводяться за пропускною здатністю водопровідного вводу за 24 години на добу.

Згідно з п.7.3 Договору визначено, що даний договір діє з 28.12.2006 року до 31.12.2009 року. Договір вважається продовженим на наступні 5 (п`ять) років, якщо за місяць до його припинення сроку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов у відповідності з діючим законодавством України.

Відповідно до додатку №1 до Договору, сторонами визначено дислокація об`єкта ТОВ Автостоянка „Автолюкс", що користуються послугами водопостачання-водовідведення станом на 2006 рік., а саме місцезнаходження об`єкта зазначено с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Сонячна, 31, Овідіопольський район

В матеріалах справи наявне свідоцтво серії А01 №592223 про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ "Автостоянка "Автолюкс", з якого вбачається, що адресою місцезнаходження ТОВ "Автостоянка "Автолюкс" є: 65037, Одеська обл, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Сонячна, буд. 31.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.06.2005 року, на підставі рішення Таїровської селищної ради від 30.12.2004 р. №540-IV та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.03.2005 року ТОВ "Автостоянка "Автолюкс" є власником земельної ділянки площеюс1,2002 га у межах згідно з планом, доданого до акту, що розташована за адресою: с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Сонячна, 31.

Як вбачається з акту на опломбування з`єднань водомірного вузлу №11832 від 08.11.2010р. підписаного сторонами (а.с. 17), представником Філії "Інфоксводоканал" було опломбовано штуцерне з`єднання водоміру Sensus-25 № пломбою ОД 52785 з приводу його заміни у зв`язку із закінченням терміну держповірки та визначено наступний строк проведення держповірки, а саме ІІ квартал 2013 року.

12.12.2018р. представниками Філії "Інфоксводоканал" було проведено контрольне зняття показів водоміру ТОВ "Автостоянка "Автолюкс", за результатом якої встановлено пошкодження водоміру, а саме його розбиття, про що складено акт №4861, підписаний директором відповідача. При цьому, в зазначеному акті було викликано представника Відповідача на засідання технічної комісії, яке призначене на 21.12.2018р.

Згідно витягу з протоколу засідання технічної комісії №47 від 21.12.2018 року, у зв`язку з порушенням п.5.18 "Правил водокористування" технічною комісією було постановлено здійснити розрахунок відповідно до п.3.3, 3.4 "Правил..", споживачу в 10 денний строк здійснити заміну водоміра на водомір класу точності "С", управлінню по контролю та промислового водокористування, у разі не оплати, відключити від системи водокористування.

З акту №5061 від 29.12.2018р. складеного представником Управління по контролю та промисловому водокористуванню Філії "Інфоксводоканал" та директором ТОВ "Автостоянка "Автолюкс" вбачається, що представником позивача було виведено з експлуатації лічильник води для здійснення його заміни на клас "С".

Крім того, як встановлено судом 29.12.2018 року представником Управління по контролю та промисловому водокористуванню Філії "Інфоксводоканал" за присутності директора відповідача було здійснено закриття крану, демонтовано водомір та опломбовано пломбою МВК 50028820.

Листом від 27.12.2018 року ТОВ "Інфокс", повідомило ТОВ "Автостоянка "Автолюкс", що у зв`язку з виявленими порушеннями на об`єкті відповідача, які зафіксовані в акті №4861 від 12.12.2018 року, ТОВ „Інфокс" здійснено розрахунок водоспоживання на суму 20 286, 31 грн. При цьому, повідомлено відповідача про необхідність в строк до 15.01.2019 року сплатити вказану суму та в 10-денний строк здійснити роботи по заміні водоміра на прилад обліку води класу точності "С". Даний лист було вручено директору відповідача 09.01.2019 року під розпис.

25.01.2020 року листом до ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал", відповідачем було повідомлено про припинення дія договору з 31.12.2014 року, оскільки ним ніколи не отримувались послуги з водопостачання та з огляду на відсутність на території відповідача будь-яких засобів обліку щодо водопостачання.

Листом від 14.08.2020 року відповідачем було надіслано ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" лист, в якому просив забезпечити участь уповноваженого представника ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал", у зв`язку з проведенням 21.08.2020 року обстеження території ТОВ "Автостоянка "Автолюкс", а саме: Одеська обл, Овідіопольський р-н, с. Лиманка, ж/м "Дружний", вул. Сонячна, 31 на предмет надання послуг з подачі питної води, прийому стічних вод, зливових потоків до системи комунальної каналізації та на предмет наявності відповідних комунікацій та вузлів обліку на території ТОВ "Автостоянка "Автолюкс".

За наслідком проведеного обстеження, 21.08.2020 року складено акт №17877, підписаний між уповноваженими представниками сторін, в якому заначено, що на момент здійснення обстеження водопостачання ТОВ "Автостоянка "Автолюкс" не здійснюється, водний вузел розміщено на території ТОВ "Професійний клуб парашутистів" 1/с 31348.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ТОВ "Автостоянка "Автолюкс", позивачем було наголошено про доведеність факту порушення відповідачем цілісності пломби на водомірі, що, в силу положень Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлового та комунального господарства №190 від 27.06.2008р., є підставою для стягнення вартості витрат води, визначених у порядку п. п. 3.3, 3.4 цих Правил.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із такого:

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як встановлено судом, 28.12.2006 року між ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" (виробник) та ТОВ „Автостоянка „Автолюкс" (споживач) було укладено договір №171/4 про послуги водопостачання та водовідведення (далі - Договір) , відповідно до умов п.1.1 якого водоканал надає послуги по поданню питної води по ГОСТ2874-82 "Вода питна" на об`єкти споживача, а також по прийняттю стічних вод зливових стоків, що скидаються абонентом в систему комунальної каналізації у відповідності з дислокацією об`єктів (Додаток №1).

Відповідно до п.7.3 Договору встановлено, що він діє з 28.12.2006 року до 31.12.2009 року, а також те, що Договір вважається продовженим на наступні 5 (п`ять) років, якщо за місяць до його припинення сроку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов у відповідності з діючим законодавством України.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не було надано доказів наявності належним чином оформленої заяви про припинення строку дії Договору №171/4 від 28.12.2006р., в зв`язку з чим суд вважає, що посилання відповідача щодо припинення дії Договору з 31.12.2014 року, є необгрунтованим та не підтвердженим належними та допустимими доказами.

З урахуванням викладеного, суд визнає встановленою обставину на яку посилається позивач, що даний Договір був пролонгованим до 31.12.2019р. та на момент зафіксованого пошкодження водоміру був чинним, з підстав більшої вирогідності відповідних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України „Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" від 10.01.2002р. № 2918-III (в редакції чинній на дату складання акту №4861 від 12.12.2018р.) споживачі питної води зобов`язані, зокрема, раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньобудинкових мереж та обладнання; не допускати забруднення, засмічення та виснаження джерел питного водопостачання і пошкодження об`єктів питного водопостачання і водовідведення; вчасно повідомляти підприємства питного водопостачання про виявлені пошкодження на об`єктах централізованого питного водопостачання і водовідведення, які їм належать або якими вони користуються; не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання.

Згідно п.2.4.1. Договору із змінами, на споживача покладено обов`язок утримувати у належному технічно справному стані водопровідні-каналізаційні мережі, прилади та пристрої, обладнання, що знаходяться на його балансі.

У п.2.4.5. Договору із змінами передбачено, що споживач зобов`язаний забезпечити належний санітарно-технічний стан приміщень, водомірних вузлів, а також збереження водомірів (штуцерних та фланцевих з`єднань, обвідних ліній, пломб та ін.) та доступ представників виробника для зняття показів витрат води.

В силу приписів ч.1 ст.23 Закону України „Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення мають право, зокрема, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України встановлений Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190 (далі по тексту - Правила №190).

Згідно із п. п. 5.1, 5.2, 5.13 Правил №190 облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію. Вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу. Споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Пунктом 5.9 Правил передбачено, що у разі відсутності у споживача засобу обліку або неможливості виконати ремонт існуючого виробник має право зобов`язати споживача встановити або замінити засіб обліку у визначений ним термін відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5.14 Правил користування встановлено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об`єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Згідно п 5.15. Правил користування, повірка, ремонт та обслуговування засобів обліку, що належать споживачам (крім квартирних), виконуються за їх рахунок.

У разі виникнення у споживача обґрунтованих сумнівів щодо правильності показів засобу обліку він може звернутись до виробника або спеціалізованої організації з заявою про його позачергову повірку. (п.5.16 Правил).

Між тим, суд не погоджується з доводами відповідача щодо закінчення терміну експлуатації водоміру після ІІ кварталу 2013 року у зв`язку з тим, що не було проведено його держповірку, оскільки чинним законодавством не передбачено припинення експлуатації водоміру, у разі не проведення вчасно повірки засобу обліку води, а також не передбачено припинення договірних відносин, в зв`язку з непроведенням такої повірки.

Пунктом 5.18 Правил №190 врегульовано, що споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

У п.2.4.13 Договору, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою, сторонами узгоджено, що при виході водоміру з ладу, споживач зобов`язаний негайно повідомити про це виробника у 3-денний строк; у присутності представника виробника виконати власними силами та засобами роботи по його заміні на новий. Всі роботи, пов`язані з ремонтом мереж водопостачання, монтажем, демонтажем водоміра, реконструкцією водомірного вузла або водопровідного вводу виконуються лише після повідомлення споживачем відповідних служб виробника та лише в присутності представника виробника. При невиконанні зазначених вимог, розрахунки за водокористування проводяться за пропускною здатністю водопровідного вводу за 24 години на добу.

Поряд з цим, пунктом 10.1 Правил визначено, що у разі виявлення витоку води через зіпсування санітарно-технічних приладів та арматури, пошкодження внутрішньої (у тому числі внутрішньобудинкової) мережі водопостачання, нераціонального використання води, у випадку, коли засіб обліку на вводі відсутній або не працює з вини споживача, останній здійснює розрахунок за воду з виробником згідно з п. 3.3 цих Правил.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем, на підтвердження факту пошкодження водоміру ТОВ "Автостоянка "АВТОЛЮКС" (його розбиття), було складено акти №4861 від 12.12.2018р. та №5061 від 29.12.2018 року, які підписано директором відповідача. Та з приводу виявлених пошкоджень засобу обліку відповідач під час розгляду справи не заперечував і відповідних доказів на спростування вказаних обставин не надавав, отже суд вважає обставини порушення відповідачем Правил №190 та умов Договору №171/4 від 28.12.2006р. встановленими.

Відповідно до п. п. 3.1-3.4 Правил №190, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2 Правил). У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

З урахуванням викладеного, перевіривши здійснений ТОВ "Інфокс" розрахунок заборгованості ТОВ „Автостоянка „Автолюкс", відповідно до вимог п. п. 3.3, 3.4 цих Правил, господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, в зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ТОВ "Інфокс" та стягнути на користь позивача борг у розмірі 20 286, 31 грн.

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на вищенаведене, суд зауважує, що твердження відповідача з приводу того, що ним ніколи не отримувались послуги водопостачання та на його території відсутні засоби обліку водопостачання не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують наявність у відповідача на час виявленого порушення зобов`язань, відповідно до умов Договору №171/4 від 28.12.2006р.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" у повному обсязі.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Автостоянка „Автолюкс" (65037, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Лиманка, ж/м „Дружний", вул. Сонячна, буд. 31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5, ) в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, ) борг у розмірі 20 286/двадцять тисяч двісті вісімдесят шість/грн. 31 коп. та 2102/дві тисячі сто дві/ грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 12 жовтня 2020 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська