ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м.Дніпро Справа № 904/265/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Антонік С.Г. - доповідач,

суддів: Березкіна О.В., Кузнецова І.Л.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Громадської організації "Добровільна спілка судноводіїв-любителів "Волна" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 року у справі №904/265/20 (суддя Ліпинський О.В., повне рішення складено 15.07.2020 року)

за позовом Громадської організації "Добровільна спілка судноводіїв-любителів "Волна", м. Дніпро

до відповідача-1 Дніпровської міської ради, м. Дніпро

відповідача-2 Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визначення балансоутримувачем об`єкту нерухомого майна на підставі акту органу місцевого самоврядування та визнання недійсними та скасування актів органу місцевого самоврядування

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулася Громадська організація «Добровільна спілка судноводіїв-любителів «Волна» з позовом до Дніпровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила суд:

- визнати право позивача на безоплатне користування Човновим причалом по вул.. Набережна Заводська, 70 у м. Дніпрі на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 18.11.1999 року № 2373 «Про передачу в безкоштовне користування Громадській організації «Добровільна спілка судноводіїв-любителів «Волна» споруд стоянки для човнів по вул.. Набережна Заводська, 70» враховуючи правову позицію Конституційного Суду України про впевненість громадян у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення органу місцевого самоврядування, викладеної в абзаці п`ятому пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа № 1-2009);

- визнати недійсними і незаконними та скасувати п.п. 1, 2, 3, 4 Рішення Дніпровської міської ради VII скликання від 25.07.2018 року за № 43/34 «Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна човнового причалу по вул. Набережна Заводська, 70»;

- визнати недійсним і незаконним та скасувати частково п.п. 1, 2, 3, 4 Рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.10.2018 року за № 1030 «Про передачу з балансу на баланс об`єктів нерухомого майна» та п. 3 Додатку до вказаного Рішення в частині об`єкту нерухомого майна будівлі та споруди по вул. Набережна Заводська, 70 у м. Дніпрі.

Рішенням господарського суду в задоволенні позову відмовлено.

В обгрунтування прийнятого рішення, посилаючись на норми діючого законодавства України, суд вважає, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Звідси власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також вилучення цього майна у відповідних суб`єктів. Суд зазначає, що оскаржуваним рішенням міськради № 43/34 від 27.07.2018 року було визнано такими, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міськради № 23/73 від 18.11.1999 року, яке виступало правовою підставою для користування позивачем нерухомим майном за адресою вул. Набережна Заводська, 70. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами у справі виникли правовідносини щодо передачі майна міськрадою у безоплатне користування позивача на невизначений період - доки воно не знадобиться власнику (позичка). Строк користування не є істотною умовою договору позички, а річ за таким договором може передаватися у користування без визначення строку. У такому разі, якщо строк користування річчю не може бути визначений відповідно до мети користування нею, за аналогією закону має застосовуватися частина друга статті 763 ЦК України, відповідно до якої якщо строк найму не встановлений, то договір найму вважається укладеним на невизначений строк; кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржуване рішення № 43/34 від 25.07.2018 року, Дніпровська міська рада фактично скористалася своїм правом на відмову від договору позички. При цьому, за приписами цивільного та господарського законодавства власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд. За таких обставин власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також вилучення цього майна у відповідних суб`єктів.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Громадської організації "Добровільна спілка судноводіїв-любителів "Волна"Позивач.

В обгрунтування апеляційних вимог скаржник зазначає, що:

- суд залишив поза увагою всі докази та всі обставини, які досліджувались в судовому засіданні за ініціативою позивача, не надав в судовому рішенні ніяких обгрунтувань доводам позивача стосовно предмету позову та доказам, наданим до справи;

- суд не дав правової оцінки заявленої позивачем вимоги з посиланням на застосування конституційної норми права, в тому числі, що його право на користування майном - човновим причалом гарантоване застосуванням правової позиції Конституційного Суду України про впевненість громадян у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення органом місцевого самоврядування, який викладеної в абзаці п`ятому пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа №1-2009);

- суд не дослідив правовий статус майна - човнового причалу по вул. Заводській Набережній, будинок 70, а саме споруд А-1,Б-1,В-1,Г-2,Д-2,Е,Ж,3,И, К,Л,М,Н,0,П,Р,С,Т, №1-5 стоянки для човнів, а тому помилково дійшов висновку, що Дніпровська міська рада є власником майна, тому безпідставно стверджує, що останній має право на вилучення цього майна у відповідних суб`єктів;

- Дніпровська міська рада є повноважним органом, який управляє майном територіальної громади, але не є власником, а тому висновок суду, що відповідачі є власником човнового причалу є таким, що не відповідає ні конституційним нормам, ні Закону України «Про місцеве самоврядування»;

- суд належно не з`ясував предмет судового розгляду, допустив неправільне застосування закону, тому рішення суду є незаконним та підлягає скасуванню.

- суд допустив невірне застосування норм матеріального права до правовідносин, які виникли в 1999 році між Громадською організацією "Добровільна спілка судноводіїв-любителів "Волна" та Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, а також не застосував належні норми права до правовідносин, які виниклі між Громадської організацією "Добровільна спілка судноводіїв-любителів "Волна" та Дніпровською міською радою і Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради в 2019 році, після прийняття 4 Рішення Дніпровської міської ради УІІ скликання від 25.07.2018 року за № 43/34 «Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна човнового причалу по вул. Набережній Заводській,70 у м.Дніпро» , яким було скасоване право позивача користування човновим причалом.

- оскільки човновий причал за радянських часів був побудований за кошти громадян - членів спілці судноводіїв-любителів «Волна», тому відповідно до ст.ст.21,23,30 Закону України «Про власність» в редакції станом на 28.02.1995 року та ст. 25,29,60 Закону України «Про місцеве самоврядування» в редакції станом на 16.07.1999 року, човновий причал за адресою вул. Заводській Набережній, будинок 70 у м.Дніпро був переданий позивачу у безоплатне користування.

- суд при встановленні обставин по справі не застосував норми законодавства станом на 1999 рік, тоді як станом на дату прийняття рішення Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради №2373 від 18.11.1999 року діючими нормами права були - Закон України «Про власність», ЦК Української РСР (в ред. 1963р.), Закон України «Про місцеве самоврядування» N 280/97-ВР від 21.05. 1997 року, відповідно до яких договір позички укладався тільки між фізичними особами.

- суд при прийнятті рішення по справі залишив поза увагою норми Закону України «Про власність», ЦК Української РСР (в ред. 1963р.). Закон України «Про місцеве самоврядування» N 280/97-ВР від 21.05. 1997 року, а застосував норми ЦК України (в ред.2004р.), який набрав чинності з 01.01.2004р.

- суд не врахував, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

- на дату прийняття Дніпровською міською радою п.4 Рішення Дніпровській міської ради У11 скликання від 25.07.2018 року за № 43/34 про скасування Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18.11.1999 року №2373 човновий причал по вул. Набережній Заводській,70 не був зареєстрований як об`єкт права комунальної власності, так як реєстрація об`єкта - причалу по вул. Набережній Заводській,70 була здійснена тільки 16.05.2019 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на човновий причал peг.№ 101 за адресою Набережна Заводська будинок 70 за територіальною громадою м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради на підставі втраченого документу - свідоцтва про право власності б/н, виданого 18.10.1999р.

Просить рішення суду скасувати, прийняти нове про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-2 зазначає, що позивачем у апеляційній скарзі не наведено жодного аргументу щодо спростування викладеного у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 у справі №904/265/20. Просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 у справі № 904/265/20 залишити без змін.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач), суддів: Кузнецова І.Л., Березкіної О.В. від 17.08.2020 року відкрите апеляційне провадження у справі №904/265/20. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, зазначає наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 02.04.1999р. зареєстровано Громадську організацію Добровільна спілка судноводіїв-любителів Волна, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію об?єднання громадян.

18.11.1999 року Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, розглянувши звернення Громадської організації Добровільна спілка судноводіїв-любителів Волна, про передачу у безкоштовне користування стоянки для човнів по вул..Набережній, 70, враховуючи, що будівництво велось своїми силами, керуючись ст.ст. 21, 23, 30 Закону України Про власність та ст.ст. 25, 29, 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні прийняв рішення № 2973, яким передав у безкоштовне користування споруди А-1, Б-1, В-1, Г-2, Д-2, Е, Ж, З, И, К, Л, Н, О, П, Р, С, Т № 1-5 стоянки для човнів по вул. Заводська Набережна, 70.

Зазначені вище об`єкти нерухомого майна, були зареєстровані Дніпропетровським БТІ на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпропетровська 18.10.1999 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 26.11.1991р. № 46, про що видано свідоцтво про право власності.

На виконання рішення виконавчого комітету міськради від 18.11.1999 року, Позивач прийняв зазначені вище об`єкти нерухомості, та поставив їх на позабалансовий бухгалтерський облік (том 1, а.с. 38).

Рішенням Дніпровської міської ради № 43/34 від 25.07.2018 року Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна човнового причалу по вул. Набережній Заводській, 70, балансоутримувачем зазначених вище об`єктів нерухомого майна визначено Комунальне підприємство Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості. Пунктом 4 зазначеного рішення, визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету міської ради від 18.11.1999 року № 2373 Про передачу у безкоштовне користування громадській організації Добровільна спілка судноводіїв-любителів Волна споруд стоянки для човнів по вул. Набережна Заводська, 70.

У подальшому Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.10.2018 року за № 1030 Про передачу з балансу на баланс об`єктів нерухомого майна, балансоутримувачем будівель та споруд по вул.. Набережній заводській , 70 визначено Комунальне підприємство Міські причали Дніпровської міської ради.

У зв`язку з прийняттям даних рішень позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Переглядаючи рішення суду, застосуванню підлягає наступне законодавство.

Конституція України.

Стаття 140. Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Стаття 142. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Стаття 143. Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Стаття 146. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Закон України «Про місцеве самоврядування».

Стаття 1. територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр;

представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування;

Стаття 10. 1. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Стаття 11. Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Стаття 16. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (частина 3).

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина 5).

Стаття 26. 1. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення (ч.1 п.31).

Стаття 29. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Цивільний Кодекс України.

Стаття 316. 1. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317. 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 319. 1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 327. 1. У комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

2. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Таким чином, відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування», Цивільного кодексу України, майно, що є у власності територіальної громади міста є комунальним майном і право власності стосовно цього майна від імені територіальної громади здійснює міська рада.

Споруди А-1, Б-1, В-1, Г-2, Д-2, Е, Ж, З, И, К, Л, Н, О, П, Р, С, Т № 1-5 стоянки для човнів по вул. Заводська Набережна, 70 є комунальною власністю територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, що визнається позивачем і право територіальної громади не оспорюється.

Міська рада, як власник, здійснює функції володіння користування і розпорядження комунальним майном (ст.ст. 319, 327 ЦК України). Право міської ради передавати іншим органам окремі повноваження щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення передбачено Законом України «Про місцеве самоврядування» (ст.26).

Тому рішенням Дніпровської міської ради № 43/34 від 25.07.2018 року Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна човнового причалу по вул. Набережній Заводській, 70 щодо визначення балансоутримувачем зазначених вище об`єктів нерухомого майна Комунальне підприємство Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості та рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.10.2018 року за № 1030 Про передачу з балансу на баланс об`єктів нерухомого майна, яким балансоутримувачем будівель та споруд по вул.. Набережній заводській , 70 визначено Комунальне підприємство Міські причали Дніпровської міської ради прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб перебачений Конституцією України, Законом України «Про місцеве врядування».

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання нечинним та скасування пункту 4 рішенням Дніпровської міської ради № 43/34 від 25.07.2018 року Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна човнового причалу по вул. Набережній Заводській, 70, яким визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету міської ради від 18.11.1999 року № 2373 Про передачу у безкоштовне користування громадській організації Добровільна спілка судноводіїв-любителів «Волна» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа №1-2009) дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення‚ представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є „гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №2373 від 18.11.1999 року Про передачу у безкоштовне користування громадській організації Добровільна спілка судноводіїв-любителів Волна споруд стоянки для човнів по вул. Набережна Заводська, 70 є ненормативним правовим актом, вичерпало свою дію фактом виконання, а тому не може бути скасовано.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що споруди стоянки для човнів були збудовані за рахунок і силами членів громадської організації, що підтверджується мотивувальною частиною рішення № 2373 від 18.11.1999р. та поясненнями позивача. І оскільки право власності на споруди було зареєстровано за територіальною громадою, то рішення про передачу в безкоштовне користування відповідало принципу добросовісності і справедливості.

Оскільки оскаржувані рішення стосуються визначення балансоутримувача і не припиняють право безкоштовного користування позивача, то позовні вимоги в частині визнати право позивача на безоплатне користування Човновим причалом по вул.. Набережна Заводська, 70 у м. Дніпрі задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушення даного права.

Колегія суддів також звертає увагу, що господарським судом неправильно застосовані за аналогією правовідносини, що виникають з договору позики, оскільки по-перше, предметом договору позику можуть бути лише речі визначені родовими ознаками, по-друге, предмет позиви переходить у власність позичальника.

У зв`язку з наведеним апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 282 284 Господарського кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Добровільна спілка судноводіїв-любителів "Волна" задовольнити частково.

Ррішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 року у справі №904/265/20 скасувати частково і позовні вимоги задовольнити в частково.

Визнати недійсним, незаконним та скасувати п.п. 1, 2, 3, 4 Рішення Дніпровської міської ради VII скликання від 25.07.2018 року за № 43/34 «Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна човнового причалу по вул. Набережна Заводська, 70» яким визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету міської ради від 18.11.1999 року № 2373 Про передачу у безкоштовне користування громадській організації Добровільна спілка судноводіїв-любителів Волна споруд стоянки для човнів по вул. Набережна Заводська, 70.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 09.10.2020р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя І.Л.Кузнецова