ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

13 жовтня 2020 року Справа № 906/516/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія"

на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.11.2019р.

(ухвалене о 15:36 год. у м. Житомирі, повний текст складено 05.12.2019р.)

у справі № 906/516/19 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Житомирської обласної ради

до відповідачів:

1) Комунального підприємства "Центр державної реєстрації "Садківської сільської ради

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Житомирської обласної державної адміністрації

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача 2): Житомирської обласної спілки ветеранів Афганської війни

про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання повернення майна

за участю представників сторін:

від позивача - Сечін Р.С.;

від Комунального підприємства "Центр державної реєстрації "Садківської сільської ради - не з`явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" - не з`явився;

від Житомирської обласної державної адміністрації - не з`явився;

від Житомирської обласної спілки ветеранів Афганської війни - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Житомирська обласна рада звернулася до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" про визнання протиправними і скасування рішень державних реєстраторів КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2018 р. №43623008 і від 07.05.2019 р. № 46752144, а також про зобов`язання ТОВ "Поліська генеруюча компанія" повернути у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області навчальне містечко цивільної оборони (яке на час подання позову зареєстровано як комплекс будівель), розташоване за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154.

В обґрунтування позову, Житомирська обласна рада вказує на незаконність проведення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно на підставі оскаржених рішень державних реєстраторів КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради спочатку за Житомирською обласною спілкою ветеранів Афганської війни, а згодом за ТОВ "Поліська генеруюча компанія", оскільки власником спірного нерухомого майна є територіальна громада сіл, селищ, міст Житомирської області, спільні інтереси якої представляє Житомирська обласна рада.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.11.2019 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними і скасовано рішення державних реєстраторів КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2018 № 43623008 і від 07.05.2019 № 46752144. У позові в частині зобов`язання ТОВ "Поліська генеруюча компанія" повернути у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області навчальне містечко цивільної оборони, яке на момент подання позову зареєстровано як комплекс будівель, за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1 /154, відмовлено.

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Житомирської обласної ради 29.09.1994 р. "Про формування комунальної власності адміністративно - територіальних одиниць області" до складу комунального майна області було включено навчальне містечко цивільної оборони Житомирського заводу хімічного волокна (м. Житомир, вул. Промислова, 1/154).

Рішенням Житомирської обласної ради від 03.03.1995 р. "Про формування комунальної власності та відчуження майна" передано на баланс Житомирській обласній спілці ветеранів Афганської війни навчальне містечко цивільної оборони, яке заходиться на балансі Житомирського заводу хімічного волокна (м. Житомир, вул. Промислова, 1/154).

Згідно з протоколом №8 VIII звітно-виборчої конференції Житомирської обласної спілки ветеранів Афганської війни від 01.12.2017 р. вирішено взяти участь у створенні ТОВ "Поліська генеруюча компанія" у якості співзасновника (учасника); передати у власність як внесок до статутного капіталу товариства навчальне містечко цивільної оборони як цілісний майновий комплекс, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154 за ціною 10000 грн.; повний перелік майна в кількості 22 об`єкта, що входить до містечка, зазначено у додатку до цього протоколу.

17.10.2018 р. Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни звернулась до КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154.

23.10.2018 р. державний реєстратор Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Ватульєв Максим Володимирович прийняв рішення №43623008 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: споруда захисна; опис об`єкта: загальна площа 1159 кв.м.; адреса: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154; об`єкт нерухомого майна отримав реєстраційний номер 101; форма власності: приватна; власник: Житомирська обласна спілка ветеранів афганської війни.

Згідно з протоколом № 1 установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" від 06.11.2018 р. та актом приймання - передачі "Навчального містечка цивільної оборони" як цілісного майнового комплексу до статутного ТОВ "Поліська генеруюча компанія" від 06.11.2018 р., Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни передала до статутного капіталу вказаного товариства навчальне містечко цивільної оборони як цілісний майновий комплекс з переліком 22 об`єктів.

03.05.2019 р. Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни звернулась до КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо переходу права власності на комплекс будівель по вул. Промисловій, 1/154 у м. Житомирі.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.05.2019 р. державним реєстратором Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Годзь Євгеном Івановичем прийнято рішення №46752144 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: комплекс будівель; опис об`єкта: загальна площа 1159 кв.м.; літ. А - 124,3 м2, літ. Б - 200,7 м2, літ В - 53,8 м2, літ. Г - 79,8 м2, літ.Д - 270,4 м2, літ. Е - 81,4 м2, літ. Ж - 17,4 м2, літ. З - 55,6 м2, літ. И - 212,7 м2, літ. К - 52,3 м2, літ. Л - 10,6 м2; адреса: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154; форма власності: приватна; власник: ТОВ "Поліська генеруюча компанія".

Задовольняючи позовні в частині визнання протиправними і скасування рішень державних реєстраторів КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2018 № 43623008 і від 07.05.2019 № 46752144 суд вказав, що:

- в матеріалах справи відсутнє будь - яке рішення щодо вилучення навчального містечка цивільної оборони із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області;

- об`єкти нерухомого майна по вул. Промисловій 1/154 у м. Житомирі, що входять до складу навчального містечка цивільної оборони, не передавалась у власність Житомирській обласній спілці ветеранів Афганської війни, у останньої не було достатніх прав щодо реєстрації права власності на вказаний об`єкт та його передачі його до статутного капіталу ТОВ "Поліська генеруюча компанія";

- спірне майно вибуло із володіння власника територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області поза його волею;

- державну реєстрацію права власності за Житомирською обласною спілкою ветеранів Афганської війни державний реєстратор КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради здійснив на підставі документів, які не є правовстановлюючими.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог про зобов`язання ТОВ "Поліська генеруюча компанія" повернути у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області спірне нерухоме майно, суд першої інстанції виходив із того, що у цій справі між Житомирською обласною радою та Житомирською обласною спілкою ветеранів Афганської війни виникли правовідносини щодо передачі комунального майна у безоплатне користування на невизначений період; у матеріалах справи є протокольне рішення Житомирської обласної ради від 23.05.2019 р., згідно з яким постановлено вжити відповідних заходів щодо забезпечення повернення майна навчального містечка цивільної оборони у комунальну власність Житомирської області, однак відповідного рішення Житомирської обласної ради, прийнятого на її пленарному засіданні, щодо вилучення такого майна із безоплатного користування саме від балансоутримувача у матеріалах справи немає, як немає і відповідного рішення Житомирської обласної ради щодо визнання таким, що втратило чинність, рішення Житомирської обласної ради від 03.03.1995 р. "Про формування комунальної власності та відчуження майна", згідно з яким на баланс Житомирській обласній спілці ветеранів Афганської війни передано навчальне містечко цивільної оборони.

Розглядаючи спірні правовідносини, місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 8, 11, 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. ст. 1, 16, 18, 43, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст. 31, 35 Закону України "Про власність" від 07.02.1991 р.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 29.11.2019 р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

В силу ст. 33 Закону України "Про власність" Житомирська обласна державна адміністрація здійснювала управління комунальним майном Житомирської області.

Пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 квітня 1993 року №238 "Про сприяння діяльності Української Спілки ветеранів Афганістану" штаб цивільної оборони зобов`язано вирішити питання про передачу частини звільнювальних об`єктів цивільної оборони Українській Спілці ветеранів Афганістану для використання у виробничих цілях і вирішення Інших статутних завдань Спілки.

Житомирська обласна рада як орган, уповноважений управляти комунальним майном, прийнявши рішення 30.01.2004 р. № 344 "Про управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, області", визнала, що Навчальне містечко цивільної оборони було відчужене Житомирській обласній спілці ветеранів Афганської війни в установленому законом порядку та не є об`єктом комунальної власності.

На думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" містечко цивільної оборони правомірно знаходиться у його власності та не є об`єктом комунальної власності.

Судом не надано оцінку обставинам щодо добросовісного набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" у власність спірного майна.

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від Житомирської обласної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія", відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.

Навчальне містечко цивільної оборони Житомирського заводу хімічного волокна Мінпрому, що розташований за адресою м. Житомир, вул. Промислова, 1/154 є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області в особі Житомирської обласної ради та не вибував із неї.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" у апеляційній скарзі на наведено жодних обґрунтованих та підтверджених доказами обставин, що свідчили б про вилучення спірного нерухомого майна з спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, а отже, даний об`єкт повинен перебувати у складі комунального майна області. Як наслідок, оформлення його за іншими суб`єктами безпосередньо порушує права та інтереси обласної ради.

Прийняття рішення від 30.01.2004 р. №344 "Про управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" не є єдиним та виключним документом, що містить у собі перелік об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та не свідчить про передачу оспорюваного об`єкта нерухомого майна у власність будь-яким особам.

За наведеного вище, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. Відтак, оскаржене рішення є цілком законним, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Комунальне підприємство "Центр державної реєстрації "Садківської сільської ради, Житомирська обласна державна адміністрація, Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія", що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вказане вище рішення суду першої інстанції вже переглядалося в апеляційному порядку, зокрема постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2020 р. скасовано рішення Господарського суду Житомирської області від 29.11.2019 р. у частині задоволення позову про визнання протиправними і скасування рішень державних реєстраторів КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2018 р. № 43623008 і від 07.05.2019 р. № 46752144, прийнято в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд взяв до уваги правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16. Суд вказав, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування), що передбачено у частині 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", утім, такої вимоги позивач не заявляв.

Постановою Верховний Суд від 23 червня 2020 року у справі № 906/516/19 касаційну скаргу Житомирської обласної ради задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2020р. у справі № 906/516/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалюючи зазначене судове рішення, суд касаційної інстанції вказав, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020 р., статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.

Верховний Суд констатував, що з 16.01.2020 р., тобто на час ухвалення оскаржуваної постанови, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому апеляційний господарський суд помилково констатував необхідність застосування позивачем такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, а отже неспроможний надати особі ефективний захист її прав.

За таких обставин, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

13 жовтня 2020 року в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду представник позивача заперечив проти доводів скаржника наведених в апеляційній скарзі. Пояснив, що Житомирська обласна рада приймаючи рішення від 03.03.1995 р. "Про формування комунальної власності та відчуження майна" мала на меті саме передати на баланс Житомирській обласній спілці ветеранів Афганської війни нерухоме майно, а не відчужити його. З огляду на зазначене, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання 13.10.2020 р. представники Комунального підприємства "Центр державної реєстрації "Садківської сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія", Житомирської обласної державної адміністрації, Житомирської обласної спілки ветеранів Афганської війни не з`явились.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що відповідачі та треті особи були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені відповідачам та третім особам за адресами зазначеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 4, а. с. 100-112), а також те, що явка представників сторін та третіх осіб в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників відповідачів та третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що з метою створення належних умов для активної участі ветеранів війни в Афганістані та воєнних конфліктів в інших зарубіжних країнах у суспільному виробництві Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 238 від 02.04.1993 "Про сприяння діяльності Української Спілки ветеранів Афганістану" (із змінами) (т. 1, а. с. 221-227), якою, серед іншого, зобов`язано міністерства і відомства, місцеві державні адміністрації, виконкоми місцевих рад, керівників державних підприємств, організацій та установ, сприяти розвиткові виробничої бази та соціальної сфери підприємств і організацій, заснованих з участю Спілки, забезпеченню Спілки та її відділень необхідними адміністративними приміщеннями, меблями, автотранспортом, засобами зв`язку, оргтехнікою; подавати допомогу підприємствам Спілки в забезпеченні матеріально-технічними ресурсами для створення необхідної виробничої бази.

Згідно з п. 11 вказаної постанови Уряду зобов`язано штаб цивільної оборони вирішити питання про передачу частини звільнюваних об`єктів цивільної оборони Українській Спілці ветеранів Афганістану для використання їх у виробничих цілях і вирішення інших статутних завдань Спілки.

Міністерство промисловості України направило до Міністерства економіки України лист від 29.04.1994 р., №02-16/2548 "Про передачу до комунальної власності учбового містечка" про передачу до комунальної власності Житомирської області учбове містечко цивільної оборони Житомирського заводу хімічного волокна (т. 2, а. с. 23).

Начальник Штабу цивільної оборони України листом від 01.07.1994 р. за №15/819, адресованому Кабінету Міністрів України, зазначив про відсутність заперечень щодо передачі навчального комплексу цивільної оборони і земельної ділянки площею 4,3 га на баланс Комітету ветеранів Афганської війни при Президенті, при умові збереження навчально-матеріальної бази (т. 2, а. с. 24).

Додатком № 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.1994 № 618 "Про передачу майна, яке перебуває у загальнодержавній власності, до комунальної власності областей" затверджено перелік загальнодержавного майна, яке передається до комунальної власності Житомирської області - Навчальне містечко цивільної оборони Житомирського заводу хімічного волокна Мінпрому (м. Житомир, вул. Промислова, 1/154) (т. 1, а. с. 54).

Рішенням Житомирської обласної ради 29.09.1994 р. "Про формування комунальної власності адміністративно - територіальних одиниць області" до складу комунального майна області було включено навчальне містечко цивільної оборони Житомирського заводу хімічного волокна (м. Житомир, вул. Промислова, 1/154) (т. 1, а. с. 12 - 15), про що складено відповідний акт передачі майна із загальнодержавної власності у комунальну власність Житомирської області (т. 1, а. с. 11).

Рішенням Житомирської обласної ради від 03.03.1995 р. "Про формування комунальної власності та відчуження майна" передано на баланс Житомирській обласній спілці ветеранів Афганської війни навчальне містечко цивільної оборони, яке заходиться на балансі Житомирського заводу хімічного волокна (м. Житомир, вул. Промислова, 1/154) (т. 1, а. с. 16 - 18).

Згідно з актом прийому - передачі майна навчальне містечко цивільної оборони було передано Житомирській обласній спілці ветеранів Афганської війни (т. 1, а. с. 19).

Також, матеріали справи містять довідку-підтвердження від 05.04.1996 р. про безоплатну передачу основних засобів, Житомирським заводом хімічного волокна передано, а обласною спілкою ветеранів Афганської війни прийнято навчальне містечко цивільної оборони через комунальну власність по Житомирській області (т. 1, а. с. 229).

Згідно з протоколом №8 VIII звітно-виборчої конференції Житомирської обласної спілки ветеранів Афганської війни від 01.12.2017 р. вирішено взяти участь у створенні ТОВ "Поліська генеруюча компанія" у якості співзасновника (учасника); передати у власність як внесок до статутного капіталу товариства навчальне містечко цивільної оборони як цілісний майновий комплекс, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154 за ціною 10000 грн.; повний перелік майна в кількості 22 об`єкта, що входить до містечка, зазначено у додатку до цього протоколу (т. 2, а. с. 150 - 159).

Листом від 12.10.2018 р. № 12/10/2 Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни звернулась до Житомирської обласної ради з проханням щодо надання інформації про перебування (не перебування) у реєстрі нерухомого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області навчального містечка цивільної оборони за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154. Вказаний лист зареєстровано Житомирською обласною радою 16.10.2018 р. (т. 1, а. с. 68).

17.10.2018 р. Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни звернулась до КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154 (т. 1, а. с. 195; т. 2, а. с.101).

Відповідно до листа Управління цивільного захисту населення Житомирської ОДА від 19.10.2018 р. №719/1-2, який підготовлено за дорученням Житомирської обласної ради на вказаний лист третьої особи від 12.10.2018 р. № 12/10/2, управління діє в межах законодавчо визначених повноважень за напрямком реалізації державної політики у сфері цивільного захисту, що не охоплює питання обліку нерухомого майна територіальних громад, у зв`язку з чим будь - яка інформація щодо зазначеного об`єкту нерухомості відсутня (т. 1, а. с. 230).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено, що 23.10.2018 р. державний реєстратор Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Ватульєв Максим Володимирович прийняв рішення № 43623008 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: споруда захисна; опис об`єкта: загальна площа 1159 кв.м.; адреса: м.Житомир, вул. Промисловій, 1/154; об`єкт нерухомого майна отримав реєстраційний номер 101; форма власності: приватна; власник: Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни (т.1, а. с. 196; т. 2, а. с. 102).

25.10.2018 р. Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни звернулась до КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101 (т. 2, а. с. 103-104). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №101 підтверджено внесені зміни.

Згідно з протоколом № 1 установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" від 06.11.2018 р. та актом приймання - передачі "Навчального містечка цивільної оборони" як цілісного майнового комплексу до статутного ТОВ "Поліська генеруюча компанія" від 06.11.2018 р. Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни передала до статутного капіталу вказаного товариства навчальне містечко цивільної оборони як цілісний майновий комплекс з 22 об`єктів (т. 2, а. с. 144 -146).

03.05.2019 р. Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни звернулась до КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо переходу права власності на комплекс будівель по вул. Промисловій, 1/154 у м. Житомирі (т. 2, а. с. 142).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.05.2019 р. державним реєстратором Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Годзь Євгеном Івановичем прийнято рішення №46752144 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: комплекс будівель; опис об`єкта: загальна площа 1159 кв.м.; літ. А - 124,3 м2, літ. Б - 200,7 м2, літ.В - 53,8 м2, літ. Г - 79,8 м2, літ.Д - 270,4 м2, літ. Е - 81,4 м2, літ. Ж - 17,4 м2, літ. З - 55,6 м2, літ. И - 212,7 м2, літ. К - 52,3 м2, літ. Л - 10,6 м2; адреса: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154; форма власності: приватна; власник: ТОВ "Поліська генеруюча компанія" (т. 2, а. с. 143).

Позивач, вважаючи, що рішення державних реєстраторів КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2018 р. №43623008 та від 07.05.2019р. № 46752144 такими, що порушує права та законні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області, звернувся до Господарського суду Житомирської області із вказаним позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" з рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.11.2019р. у справі № 906/516/19 в частині задоволених позовних вимог, то суд апеляційної інстанції перевіряє вказане рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішення державних реєстраторів Комунального підприємства" Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2018 р. № 43623008 та від 07.05.2019 р. №46752144.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Законом України від 05.12.2019 р. № 340-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020 р.) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що чинна редакція частини 2 статті 26 Закону України № 1952 встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Крім того, додатковим підтвердженням наведеного висновку є пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 05.12.2019 № 340-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", згідно з яким судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За таких обставин, позивачем обрано ефективний та передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними і скасування рішення державного реєстратора КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2018 р. № 43623008, суд апеляційної інстанції бере до уваги таке.

Відповідно до преамбули Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що орган державної реєстрації прав, серед іншого, проводить державну реєстрацію прав та обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені Порядком державної реєстрації прав.

Згідно із ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Як встановлено вище, Житомирською обласною радою прийнято рішення від 29.09.1994 р. "Про формування комунальної власності адміністративно - територіальних одиниць області", яким до складу комунального майна області було включено навчальне містечко цивільної оборони Житомирського заводу хімічного волокна (м. Житомир, вул. Промислова, 1/154), про що складено відповідний акт передачі майна із загальнодержавної власності у комунальну власність Житомирської області, територіальні громади сіл, селищ, міст Житомирської області набули право власності на містечко цивільної оборони, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154.

Вказане нерухоме майно в подальшому рішенням Житомирської обласної ради від 03.03.1995 р. "Про формування комунальної власності та відчуження майна" передано на баланс Житомирській обласній спілці ветеранів Афганської війни.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що баланс це звіт про фінансовий стан підприємства/установи, який відображає на певну дату активи, зобов`язання і власний капітал.

Тобто, баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

В той же час, за приписами ст. 4 ЦК УРСР (в редакції на чинній на момент прийняття рішення Житомирської обласної ради від 03.03.1995 р.) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування;

в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва;

внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав;

внаслідок інших дій громадян і організацій;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.

За приписами ст. 86 ЦК УРСР (в редакції на чинній на момент прийняття рішення Житомирської обласної ради від 03.03.1995 р.) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ст. 128 ЦК УРСР (в редакції на чинній на момент прийняття рішення Житомирської обласної ради від 03.03.1995 р.) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

За приписами ст. 2 Закону України "Про власність" (тут і надалі в редакції на чинній на момент прийняття рішення Житомирської обласної ради від 03.03.1995 р.) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Всі форми власності є рівноправними. Власність в Україні існує в різних формах. Україна створює рівні умови для розвитку всіх форм власності та їх захисту.

Статтею 3 Закону України "Про власність" передбачено, що суб`єктами права власності в Україні визнаються: народ України, громадяни, юридичні особи та держава. Суб`єктами права власності в Україні відповідно до цього Закону можуть бути також інші радянські республіки, Союз РСР, інші держави, їх юридичні особи, спільні підприємства, міжнародні організації, громадяни інших держав та особи без громадянства. Майно може належати на праві спільної (часткової або сумісної) власності громадянам, юридичним особам і державам. Допускається об`єднання майна, що є власністю громадян, юридичних осіб і держави, та створення на цій основі змішаних форм власності, в тому числі власності спільних підприємств з участю юридичних осіб і громадян інших держав. Громадяни, юридичні особи та Україна можуть мати у власності майно, розташоване на території інших держав.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про власність" суб`єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об`єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об`єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Право колективної власності виникає на підставі: добровільного об`єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об`єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних субсидій; пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод (ст. 21 Закону України "Про власність").

За приписами ст. 31 Закону України "Про власність" до державної власності в Україні належать загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).

Статтею 32 Закону України "Про власність" унормовано, що суб`єктом права загальнодержавної (республіканської) власності є держава в особі Верховної Ради України. Суб`єктами права комунальної власності є адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Згідно із ст. 33 Закону України "Про власність" управління державним майном від імені народу (населення адміністративно-територіальної одиниці) здійснює відповідно Верховна Рада України і місцеві Ради народних депутатів України, а також уповноважені ними державні органи. Державні органи, уповноважені управляти державним майном, вирішують питання створення підприємств і визначення цілей їх діяльності, реорганізації і ліквідації, здійснюють контроль за ефективністю використання і схоронністю довіреного їм державного майна та інші правомочності відповідно до законодавчих актів України.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про власність" загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, прикордонних і внутрішніх військ; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток. У загальнодержавній (республіканській) власності може перебувати також інше майно, передане у власність України іншими державами, а також юридичними особами і громадянами.

Об`єктами права комунальної власності є майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об`єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров`я, торгівлі, побутового обслуговування; майно підприємств; місцеві енергетичні системи, транспорт, системи зв`язку та інформації, включаючи націоналізоване майно, передане відповідним підприємствам, установам, організаціям; а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території. У комунальній власності перебуває також майно, передане у власність області, району чи іншої адміністративно-територіальної одиниці іншими суб`єктами права власності.

Із аналізу вказаних норм ЦК УРСР, Закону України "Про власність" вбачається, що передача на баланс установи майна не свідчить про передання такого майна у власність відповідної установи, тобто Житомирська обласна спілка ветеранів Афганської війни не набула у власність спірне майно, а лише мала відображати його у фінансових звітах як свій актив, переданий в користування.

Статтею 11 ЦК України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

За приписами ст. 382 ЦК України (в редакції на момент прийняття державними реєстраторами оспорюваних рішень) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно із 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно із п. п. 40, 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 р. №553) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком. Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 р., за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються:

1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

2) витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо такого об`єкта (у разі державної реєстрації права державної власності);

3) документ, що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності);

4) документ, що підтверджує факт відсутності перебування об`єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).

Наведені норми законодавства, діючого на час прийняття державними реєстраторами оспорюваних рішень, також не передбачають реєстрацію права власності на нерухоме майно у зв`язку із переданням останнього на баланс юридичної особи.

Враховуючи наведене, сам факт перебування навчального містечка цивільної оборони на балансі Житомирської обласної спілки ветеранів Афганської війни, не свідчать про набуття нею на нього права власності в силу вищенаведених норм.

Поруч з тим, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що в матеріалах справи відсутнє будь - яке рішення щодо вилучення навчального містечка цивільної оборони із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та передачу його у власність Житомирської обласної спілки ветеранів Афганської війни.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що на час прийняття державним реєстратором Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2018р. №43623008, спірне майно перебувало в комунальній власності, а не у власності Житомирської обласної спілки ветеранів Афганської війни, а тому вказане рішення державного реєстратора порушує права та інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

З аналогічних підстав суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними і скасування рішення державного реєстратора КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.05.2019р. № 46752144, оскільки в Житомирської обласної спілки ветеранів Афганської війни не було достатніх прав щодо реєстрації права власності на вказаний об`єкт та його передачі його до статутного капіталу ТОВ "Поліська генеруюча компанія", а як наслідок і подальшої реєстрації за останнім права власності на спірне майно.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних, допустимих доказів у розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Апеляційний господарський суд також вважає за необхідне відзначити, що доводи апеляційної скарги ТОВ "Поліська генеруюча компанія" не відповідають вище встановленим обставинам справи, не ґрунтуються на положеннях законодавства, що регулюють набуття права власності та державної реєстрації такого права.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Житомирської області від 29.11.2019р. у справі № 906/516/19 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська генеруюча компанія" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 29.11.2019р. у справі № 906/516/19 - без змін.

2. Справу № 906/516/19 надіслати Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "16" жовтня 2020 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.