ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/509/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А. секретар судового засідання Попович Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Геос-Укб", вул. Петрозаводська, буд. 2, літ. А,м. Київ,03035

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Іф Компані", вул. Максимовича, буд. 8,м. Івано-Франківськ,76006

про стягнення коштів в сумі 380 129 грн 05 к.

представники сторін не з"явилися

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Геос-Укб" звернулось до Господарського суду івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Іф Компані" про стягнення заборгованості у розмірі 380 129,05грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 909/509/20. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 30.06.2020. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2020 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 14.07.2020. Крім того, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2020 суд відмовив ТОВ "Геос-Укб" у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2020 розгляд справи відкладено на 08.09.2020, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.09.2020 розгляд справи відкладено на 06.10.2020. Вказана ухвала була направлена судом учасникам провадження рекомендованими листом з повідомленнями про вручення на поштовий адрес вказаний в позовній заяві, які відповідають адресам зазначених у витягах з ЄДРПОУ. Вказана ухвала надсилалася рекомендованим листом з поміткою "судова повістка".

Представник позивача у судове засідання не з"явились.

Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

17.09.020 до суду повернулася копія ухвали суду від 08.09.2020 , надіслана на адресу позивача із позначкою "Укрпошти" "за закінченням терміну зберігання".

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Відповідно до частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку і її повернення до господарського суду "за закінченням терміну зберігання", суд дійшов висновку, що відповідно до приписів п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала о господарського суду від 08.09.2020 вважається врученою скаржнику 17.09.2020р. - з дня проставлення у поштовому відділенні відмітки "за закінченням терміну зберігання".

Суд вважає, що неотримання листа з ухвалою суду та повернення його до суду з поміткою "за закінченням терміну зберігання" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) позивача щодо його належного отримання, тобто є власною волею заявника.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що позивач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, із процесуальними документами у справі № 909/509/20 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Позивача не було позбавлено об`єктивної можливості дізнатися про рух поданої ним позовної заяви, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо.

Представник відповідача жодного разу у судове засідання не з`явився. Правом на участь у розгляді справи не скористався, відзив на позов не надав.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.06.2020 , була надіслана на адресу місцезнаходження відповідача: вул. Максимовича, буд. 8,м. Івано-Франківськ,76006

яка зазначена позивачем у позовній заяві та відомості про місцезнаходження відповідача за цією адресою містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте ухвала суду повернута 18.06.2020 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Наступні копії ухвал про відкладення судового засідання також надіслані відповідачу на адресу місцезнаходження, яка зазначена позивачем у позовній заяві та інформація про яку міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте ухвали повернуті суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п. 99-2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою своєчасного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Проте, приймаючи до уваги те, що інші ухвали суду, які надсилалися відповідачу на адресу місцезнаходження, яка зазначена позивачем у позовній заяві та інформація про яку міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, були повернуті до суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою", та за відсутності у суду відомостей про наявність у відповідача іншої адреси, суд вважає, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання з розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин та враховуючи належне повідомлення учасників провадження про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представників сторін .

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 06.10..2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Між Товариством 3 обмеженою відповідальністю «ГЕОС-УКБ" (надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Іф Компані», (далі відповідач) 3 січня 2019 року укладено Договір поставки №19.

Предметом договору, згідно п.1.1. Договору, виступало постачання будівельних сумішей різного найменування та складу, що визначаюся в накладних на постачання Товару.

Пунктом 4.3. Договору поставки від 03.01.2019 року визначено, що загальна сума Договору складається з сум вартості партій Товару, поставлених по всіх накладних за цим Договором.

Договір поставки між Сторонами було укладено 03.01.2019 року, до дати укладання на адресу Покупця було виставлено Рахунок на оплату №21 від 27.12.2018 року, згідно якого вже в рамках Договору поставки Позивачем було здійснено оплату товару, переліченого в Рахунку на оплату №21 від 27.12.2018 р., а саме за наступний товар: - клей Ceresit СТ 11, шпаклівка Ceresit СТ 29, фуга Ceresit СЕ 33, суміш Ceresit СТ 190, СТ 180 штукатурка Ceresit СТ64, портланд цемент ПІД І -500Р-Н, тарований 50 кг, на загальну суму 345 360,00 грн.

Пунктом 11.3 Договору передбачено, що Сторони визнають юридичну силу документів, які надаються в процесі співпраці за даним Договором, передаються одна одній у вигляді факсокопій чи електронних повідомлень , відправлених з електронних адрес, вказаних в реквізитах договору.

Позивачем, згідно платіжного доручення №127 від 10.01.2019 року на користь Відповідача здійснило оплату товару на суму 345 360,00 грн.

Пунктом 5.6. Договору визначено, що моментом виконання Покупцем своїх зобов`язань по здійсненню розрахунків за товар є дата надходження відповідної суми на банківський рахунок Постачальника (Відповідача у справі).

Відповідно до п. 3.1 Договору товар поставляється Постачальником відповідно до замовлення Покупця Замовлення Покупця повинне містити підпис відповідальної особи, завірений печаткою - Замовлення в електронному вигляді (без підпису і печатки) Покупця вважаються поданими лише у випадку їх надсилання з електронних адрес Покупця, які містяться в реквізитах даного Договору, або КПК/планшета торговельного агента.

Відповідно до п. 3 2.Договору зобов`язання Сторін виникають лише на підставі погодженого Сторонами замовлення Покупця. Погодження Постачальником замовлення здійснюється у будь-який спосіб, який вказаний для подачі (оформлення) замовлення Покупця у п.3.1. Договору. Зміни в замовлення вносяться за згодою Сторін і погоджуються Постачальником. Після підписання представниками обох Сторін накладної замовлення втрачає чинність.

Згідно п. 3.3 Договору спосіб доставки-самовивіз Покупцем зі складу Постачальника.

відповідно до п. 3.4. місце поставки Товару погоджується Сторонами у замовленні.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що приймання-передача Товару за кількістю і якістю здійснюється на умовах даного Договору. Не узгоджені цим Договором питання приймання-передачі Товару по кількості та якості регулюються нормами Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженою Постановою Держарбітражу при Ралі Міністрів СРСР від 15.06 1965 № П-6 з наступними змінами і доповненнями, та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04 1966 р. № П-7 з наступними змінами і доповненнями

Згідно п. 3.6. Договору повноваження осіб на прийняття від імені Покупця Товару від Постачальника підтверджуються виданою Довіреністю, шо оформляється у вигляді невід`ємного додатку до цього Договору (Додаток № І), яку, для можливості здійснення поставки, Постачальнику зобов`язаний надати Покупець за підписом свого керівника протягом 2 (двох) календарних днів з дня підписання цього Договору. У випадку втрати печатки/штампу, а також у разі зміни будь-кого з осіб, уповноважених Покупцем приймати Товар від Постачальника, Покупець зобов`язується для можливості отримання чергової партії товару від Постачальника повідомити про це Постачальника В разі приймання Товару іншими особами, Покупець беззаперечно погоджується з тим, що будь-яка інша особа, яка приймає Товар від імені Покупця і ставить свій підпис, завірений відбитком печатки/штампу, яка вказана у такій Довіреності Покупця, на товаросупровідних документах, є уповноваженою особою Покупця і їй надано усі права/повноваження щодо приймання Товару від Постачальника. В цьому випадку Покупець також підтверджує, що приймає і схвалює в повному об`ємі всі здійснені такими особами господарські операції від імені Покупця, пов`язані з виконанням цього Договору.

Відповідно до п. 3.9 витрати по доставці товару несе Покупець.

Позивач, враховуючи невиконання відповідачем умов договору в частині поставки товару на сумі 345 360,00грн., просить стягнути з відповідача суму основого боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі статтями 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач виставив позивачу для оплати рахунок № 21 від 27.12.2018 без посилання на договір №19 від 03.01.2019.

Відповідно до виставленого рахунку № 21 від 27.12.2018, позивач провів авансовий платіж у розмірі 345360,00грн. відповідно до платіжного доручення №127 від 10.01.2019 з посиланням на рахунок №21 від 27.12.2018, без посилання на Договір №19 від 03.01.2019року.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм та обставин справи у їх поєднані між собою свідчить про виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин з поставки товару, регулювання яких здійснюється нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей притаманних даним правовідносинам.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 662, 692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частин 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту цієї норми вбачається, що договором на покупця може покладатися обов`язок здійснення попередньої оплати товару, тобто оплати до його передання продавцем. Шляхом попередньої оплати може бути оплачено повну вартість товару або її частину. Розмір попередньої оплати та строки її оплати встановлюються договором. У тих випадках, коли договір містить обов`язок покупця щодо попередньої оплати, проте не встановлює строків її здійснення, строки оплати визначаються відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України. Отже, продавець має право вимагати здійснення попередньої оплати у будь-який час, а покупець повинен здійснити таку оплату у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Непередання продавцем, який одержав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк надає покупцеві право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статті 662 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи Договору поставки № 19 від 03.01.2019року в ньому сторони погодили умови поставки товару - а саме зазначено про те, що товар відпускається за фактом надходження коштів на п/р постачальника або шляхом внесення коштів готівкою у касу постачальника, самовивозом, за наявності довіреності та паспорта.

Суд зазначає, що позивач погодився із фактом отримання товару самовивозом.

Слід зазначити, що відповідно до п. 3.4 Договору місце поставки товару погоджується сторонами у замовленні.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з аналізу зазначених норм процесуального права, обов`язок доказування тих обставин, на які посилаються учасники судового процесу, як на підставу своїх вимог або заперечень покладено на сторони. При цьому, суд позбавлений прав самостійно збирати докази, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на відсутність у матеріалах справи будь-якого замовлення , суд дійшов висновку про те, що спосіб доставки в порядку ст. 3.3. Договору становить спосіб доставки- самовивіз товару.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження відповідних обставин стосовно вчинення саме позивачем дій, спрямованих на отримання товару, а отже і порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару.

Відповідно до статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться, зокрема, за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з положеннями статті 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов`язання. У разі якщо місце виконання зобов`язання не визначено, зобов`язання повинно бути виконано: за іншими зобов`язаннями - за місцезнаходженням (місцем проживання) зобов`язаної сторони, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 689 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок покупця щодо прийняття товару, зокрема, покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

За аналізом зазначеної статті покупець для виконання продавцем обов`язку із передачі товару, відповідно до вимог, що склалися між сторонами, зобов`язаний був забезпечити вивезення товару власними силами зі складу продавця.

Тобто договір купівлі-продажу є взаємно зобов`язуючим, де кожна із сторін договору наділена взаємними правами та обов`язками.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як зобов`язана сторона договору, вчиняв максимально необхідні дії для належного виконання, зокрема, позивачем не надано належних доказів (вимоги поставити товар з доказами її направлення або вручення відповідачу), що позивач звертався до відповідача у встановленому договором порядку - про отримання самовивозом, на надано копій замовлень, які б вказували на інший спосіб доставки, не подано доказів які б свідчили, що відповідачем було відмовлено у передачі товару. За таких обставин, у відповідача були відсутні правові підстави підстави виконувати вимогу позивача про поставку товару або повернення сплачених коштів.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що мало місце порушення продавцем обов`язку щодо передачі товару, який був попередньо оплачений, відмови продавця від здійснення своїх обов`язків; не надано доказів на підтвердження добросовісності поведінки покупця для встановлення належного виконання покупцем свого кореспондуючого обов`язку щодо прийняття товару, в даному випадку, враховуючи характерні властивості предмета поставки, шляхом самовивозу; не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем належним чином всіх дій, регламентованих законодавством, для уникнення неналежного виконання зобов`язань, що склалися між сторонами.

З огляду на вищевикладене, оскільки поставка мала відбутись на умовах самовивозу, про що позивач був обізнаний, доказів відмови відповідача в поставці товару на вимогу позивача матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про повернення попередньої оплати в сумі 380129,05грн. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат є передчасними та не доведеними належним чином, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73 - 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 237 - 238, 240 - 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.10.2020р.

Суддя Шкіндер П.А.