ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2033/20

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ (04108, м. Київ, просп. Свободи, буд. 2Г, літ. А; 09200, Київська обл., м. Кагарлик, вул. 97 Стрілецької дивізії, буд. 21)

до Виконавчого комітету Богуславської міської ради (09700, Київська обл., Богуславський р-н, м. Богуслав, вул. Шевченка, буд. 40)

про стягнення 75007,26 грн. заборгованості згідно договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41ЕВ417-168-19 від 24.01.2019 р., у тому числі 68405,22 грн. основного боргу, 4556,61 грн. пені, 745,73 грн. 3% річних, 1299,70 грн. інфляційних втрат,

секретар судового засідання (пом. судді): Сех І.С.

від позивача: Осадчий В.М. (довіреність № 317 від 02.12.2019 р.; свідоцтво адвоката ЧЦ № 000326 від 28.12.2018 р.);

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ (далі ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Виконавчого комітету Богуславської міської ради (далі відповідач) про стягнення 75007,26 грн. заборгованості згідно договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41ЕВ417-168-19 від 24.01.2019 р., у тому числі 68405,22 грн. основного боргу, 4556,61 грн. пені, 745,73 грн. 3% річних, 1299,70 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41ЕВ417-168-19 від 24.01.2019 р. в частині здійснення розрахунків за поставлений позивачем природний газ, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 68405,22 грн. основного боргу, 4556,61 грн. пені, 745,73 грн. 3% річних, 1299,70 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.08.2020 р. було відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було призначено на 03.09.2020 р.

У судовому засіданні 03.09.2020 р. представник позивача підтримував позовні вимоги у повному обсязі; представник відповідача у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.09.2020 р. було відкладено судове засідання з розгляду справи на 24.09.2020 р.

У судовому засіданні 24.09.2020 р. представник позивача клопотав про долучення до матеріалів справи копії акту приймання-передачі природного газу № ОГ00027125 від 31.01.2020 р., підписаного відповідачем та оператором ГРМ АТ «Київоблгаз», на підтвердження обсягів отриманого відповідачем газу, та просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання сторони були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У судовому засіданні 24.09.2020 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

24.01.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ (постачальник) та Виконавчим комітетом Богуславської міської ради (споживач) було укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41ЕВ417-168-19, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2019 році природний газ (далі газ), а споживач прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що обсяг переданого (спожитого) природного газу за розрахунковий період (п. 4.1 договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ (АТ «Київоблгаз») та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем.

Відповідно до положень пп. 2.9.2, 2.9.3 п. 2.9 договору на підставі отриманих від споживача та/або оператора ГРМ даних про обсяги переданого (спожитого) природного газу постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач на протязі двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Умовами пп. 2.9.4 п. 2.9 договору встановлено, що у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюються відповідно до даних постачальника.

Згідно з пп. 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 п. 4.2 договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100 % місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

У відповідності з пп. 6.2.1 п. 6.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2019 р. до 31.12.2019 р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

На виконання договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41ЕВ417-168-19 від 24.01.2019 р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 82250,88 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № КОЗ80003718 від 31.01.2020 р. на суму 82250,88 грн.

Акт приймання-передачі за січень 2020 року підписаний уповноваженим представником постачальника. Споживач, за твердженням позивача, від отримання акту ухилявся, та один примірник оригіналу акта приймання-передачі за січень 2020 року (наручно отримав уповноважений представник споживача, що вбачається з відмітки на супровідному листі № 417-Сл-4865-0620 від 04.06.2020 р.), підписаний уповноваженим представником споживача, не повернув, а також не надав в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Отже, постачальник в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ, встановив обсяг поставленого природного газу споживача, вказавши їх в акті приймання-передачі № К від 31.01.2020 р.

Факт отримання відповідачем газу також підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ОГ00027125 від 31.01.2020 р., підписаним відповідачем та оператором ГРМ АТ «Київоблгаз».

Таким чином, за січень 2020 року постачальник передав у власність споживачу природний газ, а споживач прийняв природний газ на загальну суму 82250,88 грн.

Однак, споживач поставлений природний газ в січні 2020 року у визначені договором строки у повному обсязі не оплатив. При цьому, 26.12.2019 р. від споживача на рахунок постачальника надійшли кошти в розмірі 20471,57 грн., що підтверджується довідкою банку, з яких кошти в сумі 13845,66 грн. були зараховані постачальником як авансовий платіж за поставку у січні 2020 року природного газу.

З урахуванням зазначеного, заборгованість за поставлений природний газ становить 68405,22 грн., яка залишається не сплаченою відповідачем.

Оскільки відповідач станом на час подання позовної заяви не виконав взяті на себе зобов`язання і не сплатив ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ залишок заборгованості в сумі 68405,22 грн. за поставлений газ за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41ЕВ417-168-19 від 24.01.2019 р., останнє і звернулось з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, як слідує з позовної заяви, в порушення умов договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41ЕВ417-168-19 від 24.01.2019 р., відповідач має заборгованість зі сплати за поставлений позивачем у січні 2020 року газ в розмірі 68405,22 грн.

Відповідач, у свою чергу, заперечень проти позову чи доказів оплати поставленого позивачем газу згідно договору № 41ЕВ417-168-19 від 24.01.2019 р. в сумі 68405,22 грн. суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 68405,22 грн., який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 68405,22 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і, відповідно, підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 4556,61 грн. пені.

Як зазначалось вище, у відповідності з пп. 6.2.1 п. 6.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що розмір пені було визначено позивачем в сумі 4556,61 грн. за період з 11.02.2020 р. до 22.06.2020 р. на суму 68405,22 грн., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв`язку з чим пеня підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 745,73 грн. 3% річних та 1299,70 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 745,73 грн., нарахованій на заборгованість відповідача за період з 11.02.2020 р. до 22.06.2020 р. на суму 68405,22 грн., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв`язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 1299,70 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за період з 11.02.2020 р. до 22.06.2020 р. на суму 68405,22 грн. також є обґрунтованим та арифметично вірним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Богуславської міської ради (09700, Київська обл., Богуславський р-н, м. Богуслав, вул. Шевченка, буд. 40, код 05408830) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ (04108, м. Київ, просп. Свободи, буд. 2Г, літ. А, код 39592941) 68405 (шістдесят вісім тисяч чотириста п`ять) грн. 22 коп. основного боргу, 4556 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 61 коп. пені, 745 (сімсот сорок п`ять) грн. 73 коп. 3% річних, 1299 (одну тисячу двісті дев`яносто дев`ять) грн. 70 коп. інфляційних втрат, 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15.10.2020 р.

Суддя В.М. Бабкіна