ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"07" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3024/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Заступника прокурора Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) про забезпечення позову за вх. ГСОО №2-4948/19 від 11.10.2019 року подану по справі №916/3024/19:

за позовом: заступника прокурора Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65004, м. Одеса, площа Думська, 1) та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6)

до відповідачів: 1. Комунального підприємства „Реєстрація бізнесу Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області (42140, сумська обл., Недригайлівський р-н, с. Коровинці, вул. Київська, буд. 41); 2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо комерційна фірма „Овочі та фрукти (65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 20)

про скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності, звільнення земельної ділянки, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 11.10.2019 року заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою поданої в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до відповідачів - Комунального підприємства „Реєстрація бізнесу Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо комерційна фірма „Овочі та фрукти в якій просить суд :

1) визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства Реєстрація бізнесу Коровинської сільської ради Недригайлівеького району Сумської області Мельник Тетяни Іванівни (індексний номер рішення 43300205 від 02.10.2018) про реєстрацію права власності за ТОВ „Виробничо комерційна фірма „Овочі та фрукти на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 8 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Гаванна, буд. 13/1;

2) скасувати запис про право власності № 28190866 на нежитлову будівлю, загальною площею 8 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вух Гаванна, буд. 13/1 та належить на праві приватної власності ТОВ „Виробничо комерційна фірма „Овочі та фрукти

3) зобов`язати ТОВ „Виробничо комерційна фірма „Овочі та фрукти звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гаванна, 13/1, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 8 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом проведення державної реєстрації права власності за ТОВ „Виробничо комерційна фірма „Овочі та фрукти із порушенням вимог Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-4948/19), в порядку ст.ст. 136-138 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту заяви про забезпечення позову, заявник просить суд вжити заходи до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 8 кв. м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Гаванна, 13/1, та належить та праві приватної власності ТОВ «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ОВОЧІ ТА ФРУКТИ» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Ухвалою суду від 15.10.2019 року позовну заяву заступника прокурора Одеської області подану в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до відповідачів - Комунального підприємства „Реєстрація бізнесу Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо комерційна фірма „Овочі та фрукти про скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності, звільнення земельної ділянки, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва вх. ГСОО №3098/19 разом з заявою про забезпечення позову (вх. № 2-4948/19 від 11.10.2019) та доданими документами судом було повернуто на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

28.09.2020 року постановою Південно-західного апеляційного господарського суду було задоволено апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 по справі №916/3024/19; ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 по справі №916/3024/19 скасовано, справу №916/3024/19 передано на розгляд Господарському суду Одеської області.

Враховуючи вищезазначене, у зв`язку з поверненням справи до Господарського суду Одеської області, розглянувши та дослідивши заяву Заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову за вх. ГСОО №2-4948/19 від 11.10.2019 року поданою одночасно із позовною заявою, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Так, в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, заявник посилається на те, що предметом спору у даній справі є рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, який може бути відчужений на користь третіх осіб, що ускладнить подальший розгляд вказаної справи.

При цьому суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом, проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, саме лише посилання заявника на потенційну можливість відчуження спірного об`єкту нерухомого майна на користь третіх осіб, без підтвердження цієї обставини належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення майбутнього позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову за вх. ГСОО №2-4948/19 від 11.10.2019 року шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, оскільки вказана заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження вказаного спірного майна, здійснення підготовки до вчинення таких дій чи інших дій, які свідчили б про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову за вх. ГСОО №2-4948/19 від 11.10.2019 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Ю.М. Невінгловська